єдиний унікальний номер справи 531/1599/23
номер провадження 2/531/361/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2023 року м. Карлівка

Карлівський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Попова М.С.,

за участі секретаря судового засідання Клименко Т.М.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, у якому просить стягнути з відповідача заборгованість за надані послуги теплопостачання, з урахуванням індексу інфляції та 3% річних в сумі 17715,92 грн., зазначивши, що договір між сторонами не укладався, але підприємство «Полтаватеплоенерго» надавало послуги теплопостачання за адресою: АДРЕСА_1 , загальною опалювальною площею 60,3 кв.м, відповідно до встановлених тарифів, а відповідач такі послуги прийняв, від їх отримання не відмовився та не оплачував їх в період з 01.10.2020 по 01.12.2021, в результаті чого утворилась заборгованість 16229,47 грн. За період з 21.11.2020 по 01.02.2022 нараховано індекс інфляції в сумі 1106,76 грн. та 3% річних у сумі 379,69 грн.

Ухвалою від 14.06.2023 було відкрито провадження у даній справі та вирішено проводити розгляд справи в порядку спрощеного провадження без виклику сторін.

Після відкриття провадження у справі від відповідача надійшла заява, в якій просить долучити до матеріалів справи квитанції про оплату «Централізованого опалення» як доказ відсутності спору між сторонами.

10.08.2023 позивач подав суду заяву про зменшення позовних вимог. У цій заяві зазначив, що з урахуванням оплат, проведених відповідачем після звернення підприємства з позовом до суду, заборгованість погашена. Несплаченим залишається індекс інфляції в сумі 1106,76 грн, 3 % річних в сумі 379,69 грн. та судовий збір у розмірі 2481,00 грн., які позивач просить стягнути з відповідача на його користь.

Відзиву на позов відповідач не надав.

Інших заяв або клопотань сторони суду не подавали.

Враховуючи зазначене, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних письмових матеріалів та доказів.

Як встановлено судом, Полтавське обласне комунальне виробниче підприємство теплового господарства "Полтаватеплоенерго" надавало ОСОБА_1 , як споживачу послуг, за адресою: АДРЕСА_1 , послуги з теплопостачання, а відповідач такі послуги прийняв, від їх отримання не відмовлявся.

Між сторонами склались правовідносини з надання послуг теплопостачання, в яких одна сторона зобов`язана надавати другій стороні послуги теплопостачання, а друга зобов`язана своєчасно здійснювати оплату за споживання і користування послугами.

Оскільки договір між сторонами не укладався, правовідносини між ними регулюються ЖК України, ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення».

Нормою статті 67 ЖК України передбачено, що плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Згідно ст. 68 ЖК України споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Як передбачено п.5 ч.2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до ч.1 та 5 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» одиниця виміру обсягу спожитої споживачем теплової енергії визначається правилами надання відповідної комунальної послуги, що затверджуються уповноваженим законом органом.

Ціною послуги з постачання теплової енергії є тариф на теплову енергію для споживача, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії.

Відповідно до ч.1 та 5 ст. 22 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» одиниця виміру обсягу спожитої споживачем гарячої води визначається правилами надання відповідної комунальної послуги, що затверджуються уповноваженим законом органом.

Статтею 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Відповідно до ст.162 ЖК України та п.п.14, 17, 35 Правил утримання жилих будинків та при будинкових територій, затверджених Постановою КМ України від 17.05.2005 №76, відповідач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги, в тому числі і за послуги з теплопостачання у строки, встановлені чинним законодавством.

Пунктом 18 «Правил надання послуг населенню з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» затверджених постановою КМ України від 21.07.2005 №630, передбачено, що споживачі зобов`язані оплачувати за спожиті послуги не пізніше 20 числа наступного за розрахунковим місяцем.

Відповідно до ч.3 ст.20 ЗУ №1875-ІУ укладення договору на надання житлово-комунальних послуг визначено як обов`язок, а не право сторін, а тому відсутність договірних правовідносин не є підставою для відмови в стягненні із відповідача коштів за надані житлово-комунальні послуги.

Діючи в правовідносинах належним чином, відповідач мав оплачувати одержані ним послуги згідно затверджених тарифів.

Як встановлено судом, відповідач у період з 01 жовтня 2020 року по 01 грудня 2021 року отримані послуги в повному обсязі не оплатив. У зв`язку з цим за період з 01 жовтня 2020 року по 01 грудня 2021 року виникла заборгованість в сумі 16229,47 грн. за одержані ним послуги теплопостачання.

При цьому розрахунок вартості послуг відповідає затвердженим тарифам.

Після звернення позивача з позовом до суду заборгованість за надані позивачем послуги відповідачем погашена.

При вирішенні питання щодо стягнення 3 % річних та розрахованої суми інфляції, суд виходить з наступного.

Відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг, регулює Закон України «Про житлово-комунальні послуги».

Відповідно до ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. За бажанням споживача оплата житлово-комунальних послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів згідно з умовами договору про надання відповідних житлово-комунальних послуг. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник у разі прострочення виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, установлених ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Отже, правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) вимагати сплату грошей за надані послуги.

Виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

Відсутність укладеного договору на надання житлово-комунальних послуг, сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Відповідач сплатив борг, тим самим визнав наявність у нього боргових зобов`язань перед позивачем.

Так, на момент сплати відповідачем 22.06.2023 коштів у розмірі 20000,00 грн., заборгованість за надані послуги складала 34700,95 грн., що підтверджується сальдовою відомістю (особовий рахунок НОМЕР_1 , відкритого на ім`я ОСОБА_1 ). Позивач провів зарахування з цієї суми як повну сплату відповідачем заборгованості за послуги теплопостачання в розмірі 16229,47 грн та зменшив розмір позовних вимог, вимагаючи стягнути з відповідача не сплачені ним індекс інфляції за весь час прострочення та 3% річних від простроченої суми боргу.

На підставі викладеного, суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за надані послуги з врахуванням індексу інфляції та 3% річних.

За період з 01 жовтня 2020 року по 01 грудня 2021 року борг, який складав 16229,47 грн., відповідачем погашено. Інфляційні втрати підприємства у зв`язку з порушенням строків оплати послуг за цей період становлять 1106,76 грн, 3% річних 379,69 грн. Вказані суми індексу інфляції та трьох відсотків річних підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що зменшені позовні вимоги підлягають до задоволення у повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позивачем позовні вимоги зменшені у зв`язку зі сплатою боргу відповідачем після звернення позивача з позовом до суду, і зменшені позовні вимоги судом задоволено у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2684 грн. 00 коп. на відшкодування судових витрат.

Керуючись ст.ст. 259, 263, 265 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ :

Зменшені позовні вимоги Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» індекс інфляції за час прострочення у розмірі 1106,76 грн та 3% річних від простроченої суми боргу у розмірі 379,69 грн, а всього стягнути 1486,45 грн (одна тисяча чотириста вісімдесят шість гривень сорок п`ять копійок).

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго», яке розташоване в м.Полтава Полтавської області по вул.Комарова, буд.2а, , р/р № НОМЕР_3 в АТ «УКРГАЗБАНК», МФО 320478, суму сплаченого судового збору у розмірі 2684,00 грн. (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири гривні нуль копійок).

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 30 днів з дня його проголошення безпосередньо до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги або через Карлівський районний суд Полтавської області. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя М.С. Попов