Провадження № 2/761/3546/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2023 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Сіромашенко Н.В.,

за участю секретаря судового засідання Ярової К.В.,

представника позивача Шульженко Д.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» про стягнення грошових коштів, -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2022 року до Шевченківського районного суду м. Києва звернувся представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Шульженко Д.Ю. з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти в розмірі 354534,82 грн, які складаються з: 329103,80 грн - недоплачена сума страхового відшкодування; 16851,87 грн - пеня; 3300,00 грн - 3% річних; 5279,15 грн - інфляційне збільшення.

В обґрунтування позову зазначив, що 12.11.2020 між ОСОБА_1 та ПрАТ «СК «УНІКА» укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО» № 030529/4605/0000195, предметом страхування є майнові інтереси страхувальника щодо наступного транспортного засобу: автомобіль марки «Volvo» ХС90, реєстраційний номер НОМЕР_1 . Загальна страхова сума за договором становить 1 500 000,00 грн.

12.03.2021 із автомобілем позивача стався страховий випадок у вигляді наїзду на перешкоду по вул. Вишгородській, 110 у місті Києві, про що складені заява страхувальника; страховий акт; акт огляду; ремонтна калькуляція.

30.03.2021 на замовлення відповідача суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_2 складено Звіт про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, відповідно до якого даний збиток автомобілю склав - 1021296,20 грн.

07.04.2021 страховиком складено страховий акт №00412806, згідно якого з ринкової вартості автомобіля на момент страхового випадку в розмірі 1021296,20 грн була вирахована залишкова вартість ТЗ в сумі 450400,00 грн та франшиза в розмірі 7500,00 грн, відтак сума страхового відшкодування склала 563396,20 грн, яка й була виплачена позивачу.

Натомість, позивач не згодний із розміром виплаченого страхового відшкодування, оскільки вважає, що страховиком невірно розраховані як ринкова вартість автомобіля на момент страхового випадку в сумі 1021296,20 грн (занижена) та залишкова вартість ТЗ в сумі 450 400,00 грн (завищена).

Зокрема, зазначив, що ринкова вартість автомобіля на момент страхового випадку становить щонайменше 1200000,00 грн, а залишкова вартість ТЗ - не більше 300000,00 грн.

За таких обставин, відповідач зобов`язаний був виплатити страхове відшкодування в сумі приблизно 329103,80 грн. При цьому зауважив, що точні суми будуть надані згідно висновку судової експертизи.

Крім того, зазначив, що на підставі п.12.3 Договору страхування та в силу ч. 2 ст. 625 ЦК України позивач має право, у зв`язку із простроченням відповідачем виконання грошового зобов`язання щодо виплати страхового відшкодування на сплату йому пені - 16851,87 грн, інфляційних втрат - 5279,15 грн та три проценти річних - 3300,00 грн від простроченої суми страхового відшкодування за період з 01.05.2021 по 31.08.2021.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.10.2021 вищевказана позовна заява надійшла в провадження судді Сіромашенко Н. В.

Ухвалою суду від 11.10.2021 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено у справі підготовче судове засідання.

06.12.2021, засобами поштового зв`язку, від представника позивача до суду надійшла заява про надання висновку судової експертизи та зменшення розміру позовних вимог в порядку п. 2 ч.2 ст. 49 ЦПК України, в якій просив стягнути з відповідача на користь позивача суму грошових коштів в загальному розмірі 174923,24 грн, яка складається з: недоплаченої суми страхового відшкодування в розмірі 166174,48 грн; пені - 9,52 грн, 3% річних - 2854,56 грн; інфляційного збільшення - 5279,15 грн, а також, стягнути з відповідача на користь позивача витрати на проведення судової експертизи в сумі 4000,00 грн та витрати на судовий збір.

В обґрунтування заяви додав висновок експерта №505/21 судової автотоварознавчої експертизи у цивільній справі №761/35990/21, проведеної судовим експертом Ковалем І.М., відповідно до якого:

- ринкова вартість автомобіля Volvo ХС90, д.н.з. НОМЕР_1 в непошкодженму вигляді на момент ДТП, що сталося 12.03.2021, станом на дату ДТП становить 1024827,50 грн;

- ринкова вартість автомобіля «Volvo» ХС90, д.н.з. НОМЕР_1 в пошкодженому вигляді після ДТП, що сталося 12.03.2021, станом на дату ДТП становить 287756,82 грн.

Таким чином, зазначив, що відповідач зобов`язаний був виплатити страхове відшкодування, за вирахуванням франшизи в розмірі 7500,00 грн, в сумі 729570,68 грн, в той же час відповідач сплатив лише 563396,20 грн, а відтак, недоплачена сума страхового відшкодування становить 166174,48 грн.

Крім цього, на підставі п. 12.3 договору страхування та ч. 2 ст. 625 ЦК України, за період з 01.05.2021 по 25.11.2021 з відповідача підлягають стягненню пеня, 3% річних та інфляційні втрати.

28.12.2021, засобами поштового зв`язку, від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог у зв`язку з необґрунтованістю, зауваживши на тому, що спір, що виник у цій справі стосується порядку розрахунку суми страхового відшкодування, відповідно до умов Договору страхування, адже позивач всупереч умов Договору страхування, у позовній заяві здійснив розрахунок суми страхового відшкодування на власний розсуд, що жодним чином не узгоджується з умовами укладеного Договору та є необґрунтованим.

При цьому пояснив, що при укладанні Договору страхування сторони погодили усі істотні умови, в тому числі чіткий порядок розрахунку суми страхового відшкодування та умови виплати.

Відповідно до п. 1.2. Договору, повне конструктивне або фізичне знищення ТЗ - такий рівень пошкодження ТЗ та застрахованого ДО внаслідок настання Страхового випадку, коли вартість відновлювального ремонту, включаючи витрати на транспортування ТЗ до місця ремонту, дорівнює або перевищує 75% від дійсної (ринкової) вартості ТЗ та застрахованого ДО на момент настання страхового випадку. Дійсна (ринкова) вартість ТЗ та ДО розраховується на підставі висновку фахівця Страховика з врегулювання збитків або незалежного експерта.

З метою визначення Повного конструктивного або фізичного знищення ТЗ вартість відновлювального ремонту розраховується за вибором Страховика:

- на підставі висновку незалежного експерта;

- на підставі калькуляції станції технічного обслуговування (надалі - СТО) за одним із методів, залежно від обраного варіанту розрахунку страхового відшкодування, зазначеного у п. 15.1 Договору:

Відповідно до п. 15.1 Договору Страхувальником обрано варіант розрахунку суми страхового відшкодування згідно п. 8.3 Умов - СТО офіційного ділера марки ТЗ.

Відповідно до п. 6.5 Договору, страхова сума ТЗ становить 1 500 000,00 грн.

Вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля Volvo ХС90 2017, НОМЕР_1 було визначено на підставі Звіту про визначення вартості матеріального збитків, завданого власнику транспортного засобу № 14390 від 30.03.2021, виконаного суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_2 та яка становить 1248421,63 грн.

Отже, із врахуванням наведеного, вартість відновлювального ремонту - 1248421,63 грн пошкодженого транспортного засобу перевищує 75% дійсної вартості транспортного засобу, що дорівнює 1500000,00 грн (83,2281%), а тому у відповідності до Договору страхування заявлений випадок кваліфікується як повне конструктивне або фізичне знищення транспортного засобу.

При цьому, ринкова вартість досліджуваного транспортного засобу ТЗ на момент настання страхового випадку відповідно до Звіту № 14390 становить 1021296,20 грн.

Згідно п. 8.2.2. умов Договору вартість залишків пошкодженого ТЗ визначається за вибором Страховика за допомогою оцінки на онлайн-аукціоні з продажу автомобілів або на підставі висновку незалежного експерта.

Вартість залишків була оцінена за вибором Страховика за допомогою оцінки на онлайн-аукціоні з продажу автомобілів «Автоонлайн» та становила 450400,00 грн, на підставі чого, Страховиком розрахована сума страхового відшкодування наступним чином: 1021296,20 грн (дійсна (ринкова) вартість ТЗ на момент настання страхового випадку) - 7500,00 грн (франшиза) - 450 400,00 грн (вартість залишків).

20.04.2021 Страховик сплатив страхове відшкодування в розмірі 563396,20 грн, шляхом перерахування безготівкових коштів на розрахунковий рахунок позивача.

Між тим, зауважив, що позивач із порушенням процесуальних строків подав до суду Висновок експерта №505/21, проведеної судовим експертом Ковалем І.М. автотоварознавчої експертизи, та, посилаючись на даний Висновок, подав до суду заяву про зменшення розміру позовних вимог, оскільки вважає, що відповідач не доплатив йому 166174,48 грн страхового відшкодування, однак, таких розрахунок страхового відшкодування за даним Висновком не узгоджується з умовами укладеного з позивачем Договору.

Поряд з цим, представник зазначив, що після виплати страхового відшкодування у зв`язку з відмовою покупця купувати залишки транспортного засобу, Страховиком було повторно виставлено даний об`єкт на онлайн-аукціон «Автоонлайн», де залишки було оцінено на рівні 555000,00 грн.

На запит відповідача, ТОВ «АУДАТЕКС» надало відповідь, що залишки транспортного засобу було придбано у позивача за ціною 555000,00 грн. (докази додаються до відзиву).

Таким чином, з урахуванням того, що позивач продав залишки транспортного засобу за ціною 555000,00 грн, та отриманого страхового відшкодування 563396,20 грн, позивач отримав кошти в загальному розмірі 1118 396,20 грн, а відповідач вже сплатив страхове відшкодування позивачу фактично на 104 600,00 грн більше, ніж передбачено умовами Договору. Тобто, загальний розмір отриманих коштів перевищив розмір прямого збитку, а відповідно до вимог п. 7.2 умов Договору, розмір страхового відшкодування не може перевищувати розмір прямого збитку, понесеного Страхувальником(Вигодонабувачем).

Отже, в даному випадку позивач вже отримав більше, ніж розмір завданого йому прямого збитку, тому задоволення такого позову призвело б до порушення умов укладеного Договору, а також до порушення прав відповідача та суперечило б загальним нормам цивільного права щодо відшкодування збитків.

Виходячи з вищевикладеного, вважає, що відповідачем було виконано свої зобов`язання в повному обсязі відповідно до умов укладеного Договору та в строк, визначений договором.

Щодо позовної вимоги про стягнення пені, інфляційних втрат та 3 відсотків річних зазначив, що останні є похідними від суми стягнення страхового відшкодування. З урахуванням того, що вимога щодо стягнення з відповідача суми страхового відшкодування є необґрунтованою, відповідно позовні вимоги щодо стягнення пені, задоволенню також не підлягають.

При цьому, зазначив, що у разі прийняття рішення судом про задоволення позову, на підставі ст. 258 ЦК України, просив застосувати спеціальний строк позовної давності до позовних вимог щодо стягнення суми пені тривалістю 1 рік.

25.08.2022, засобами поштового зв`язку, від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якій представник зазначив, що в матеріалах справи відсутні докази визначення вартості залишків на підставі способу визначення як «за допомогою онлайн-аукціону» та в Договорі взагалі не деталізовано, що це за спосіб, яким саме чином він реалізується, і чому визначена таким способом вартість є об`єктивною, ринковою та справедливою.

При цьому вказав, що у п. 8.2.2 Договору про жодну «оцінку» вартості на аукціоні не йдеться та вважає, що онлайн-аукціон визначає не оцінку вартості, а ціну пропозиції, що не одне й те саме. При цьому така пропозиція може бути будь-якою, навіть неринковою: як надзвичайно завищеною, так і надзвичайно заниженою.

В той же час, наголосив, що окрім принципу свободи договору, на який посилається відповідач, існують загальні принципи добросовісності, розумності та справедливості, при цьому, а сам принцип свободи договору не є абсолютним та не може суперечити принципам добросовісності, розумності та справедливості, в тому числі, у діяльності страхової компанії. А також, звернув увагу на принцип тлумачення правочинів «contra proferentem» який означає, що слова договору повинні тлумачитися проти того, хто їх написав. Особа, яка включила ту або іншу умову в договір, повинна нести ризик, пов`язаний з неясністю такої умови.

Поряд з цим зазначив, що за ст. 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності.

В той же час, на відміну від визначення вартості на підставі висновку незалежного експерта, метод «онлай-аукціону» є абсолютно непрозорий та маніпулятивний.

За таких обставин, наголосив, що саме звіт про оцінку є належним та допустимим доказом визначення залишків транспортного засобу.

З огляду на зазначене вище, вважає, що Умова п. 8.2.2 умов Договору щодо можливості визначення вартості залишків пошкодженого ТЗ за вибором страховика «за допомогою оцінки на онлайн-аукціону» з продажу автомобілів не підлягає застосуванню, оскільки: суперечить загальним принципам добросовісності, розумності та справедливості; не містить конкретизації щодо конкретного способу визначення вартості на «онлайн-аукціоні», на якому саме аукціоні, на йому сайті, яким саме чином визначається вартість тощо; сам спосіб визначення вартості «за допомогою оцінки на онлайн-аукціоні» є надзвичайно непрозорим та маніпулятивним; на онлайн-аукціоні, фактично не відбувається оцінка вартості, а є лише ціна пропозиції, ціна пропозиція - не є оцінкою справжньої вартості.

Таким чином, зауважив, що в матеріалах справи відсутні докази визначення вартості залишків ТЗ на підставі «онлайн-аукціону» як такі, а поданий лист ТОВ «АУДАТЕКС» №131 від 07.12.2021, на підставі ч. 11 ст. 83 ЦПК України, вважає недостовірним, неналежним та недопустимим доказом, у зв`язку з цим просив виключити його з числа доказів.

В подальшому, у судовому засіданні, яке було призначене на 25.05.2023 представник позивача позов підтримав, просив задовольнити з підстав, викладених у ньому.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки суд не повідомляв.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, повно і всебічно дослідивши матеріали справи дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 12.11.2020 між ОСОБА_1 та Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Уніка» укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО» №030529/4605/0000195 (далі - Договір), предметом якого є майнові інтереси Страхувальника, що не суперечать закону, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням застрахованим транспортним засобом та прикріпленим до нього зовні та всередині додатковим обладнанням.

Відповідно до умов Договору застрахованим транспортним засобом є транспортний засіб марки «Volvo» ХС90, державний номерний знак НОМЕР_1 .

Згідно п. 5 Договору визначені страхові ризики, які складаються з: незаконного заволодіння, ДТП, протиправні дії третіх осіб, стихійне лихо, пожежа, інші випадки.

Пунктом 8 Договору визначена загальна страхова сума за Договором ТЗ та ДО - 1500000,00 грн.

Пунктом 9 Договору встановлена франшиза, % від страхової суми, зазначеної у п. 8 Договору.

Відповідно до п. 13 Договору сторони визначили строк дії Договору з 25.11.2020 по 24.11.2021.

12.03.2021 в м. Києві, по вул. Вишгородській, 110, відбулась дорожньо-транспортна пригода (наїзд на перешкоду) за участю застрахованого транспортного засобу «Volvo» ХС90, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням позивача.

15.03.2021 позивач звернувся до відповідача із Заявою №00412800 про подію з ознаками страхового випадку згідно Договору.

17.03.2021 відповідачем було проведено огляд застрахованого транспортного засобу, за результатами якого було складено Акт огляду колісного транспортного засобу.

Відповідно до п. 1.2. Договору повне конструктивне або фізичне знищення ТЗ - такий рівень пошкодження ТЗ та застрахованого ДО внаслідок настання Страхового випадку, коли вартість відновлювального ремонту, включаючи витрати на транспортування ТЗ до місця ремонту, дорівнює або перевищує 75% від дійсної (ринкової) вартості ТЗ та застрахованого ДО на момент настання страхового випадку. Дійсна (ринкова) вартість ТЗ та ДО розраховується на підставі висновку фахівця Страховика з врегулювання збитків або незалежного експерта.

З метою визначення Повного конструктивного або фізичного знищення ТЗ вартість відновлювального ремонту розраховується за вибором Страховика:

на підставі висновку незалежного експерта;

на підставі калькуляції станції технічного обслуговування (надалі - СТО) за одним із методів, залежно від обраного варіанту розрахунку страхового відшкодування, зазначеного у п. 15.1 Договору:

- «СТО за вибором Страховика» - із застосуванням цін на запасні частини, матеріали та вартості нормо-години СТО за

вибором Страховика, а також рекомендованих виробником ТЗ нормативів трудомісткості ремонтних робіт, без урахування

знижок СТО на вартість запасних частин, матеріали та роботи.

- «СТО офіційного дилера марки ТЗ» - із застосуванням цін на запасні частини, матеріали та вартості нормо-години СТО, яка підтримує гарантійні зобов`язання щодо відповідної марки ТЗ, а також рекомендованих виробником ТЗ нормативів трудомісткості ремонтних робіт або СТО за погодженням між Страховиком та Страхувальником, без урахування знижок СТО на вартість запасних частин, матеріали та роботи.

Відповідно до п. 15.1 Договору, Страхувальником обрано варіант розрахунку суми страхового відшкодування згідно п. 8.3 Умов - СТО офіційного ділера марки ТЗ.

Відповідно до Звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу № 14390 від 30.03.2021, що був замовлений Страховиком, виконаного суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_2 , вартість матеріального збитку становить 1021296,20 грн.

При цьому вартість відновлювального ремонту пошкодження автомобіля згідно Звіту № 14390 від 30.03.2021 складає 1248421,63 грн. Оскільки вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу - 1248421,63 грн перевищувала 75% дійсної вартості транспортного засобу - 1500000,00 грн (83,2281%), тому відповідно до Договору заявлений випадок було кваліфіковано страховиком як повне конструктивне або фізичне знищення транспортного засобу.

За п. 8.2. Договору у разі настання Страхового випадку за ризиком «Незаконне заволодіння» або у випадку «Повного конструктивного або фізичного знищення ТЗ» Страхове відшкодування виплачується у розмірі меншої величини з двох: Страхової суми за вирахуванням суми знецінення ТЗ за період дії Договору, яке розраховується відповідно до п. 8.2.1 Умов, або дійсної (ринкової) вартості ТЗ на момент настання Страхового випадку, яка розраховується на підставі висновку фахівця Страховика з врегулювання збитків або незалежного експерта. Із суми страхового відшкодування вираховуються франшиза та вартість залишків пошкодженого ТЗ.

Ринкова вартість досліджуваного транспортного засобу ТЗ на момент настання страхового випадку відповідно до Звіту № 14390 становить 1 021 296,20 грн.

Згідно п. 1.6. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України 24.11.2003 № 142/5/2092, поняття дійсної вартості (визначене договором страхування) за своїм змістом і числовим значенням рівнозначне поняттю ринкової вартості використане експертом у висновку.

Згідно п. 8.2.2. умов Договору вартість залишків пошкодженого ТЗ визначається за вибором Страховика за допомогою оцінки на онлайн-аукціоні з продажу автомобілів або на підставі висновку незалежного експерта.

Страховик скористався правом та обрав один із двох способів оцінки залишків транспортного засобу на власний розсуд шляхом оцінки таких залишків на онлайн-аукціоні «Автоонлайн» та така вартість становила 450400,00 грн.

Згідно страхового акту відповідача № 00412806 від 07.04.2021 страховиком було прийняте рішення виплатити страхове відшкодування страхувальнику в розмірі 563396,20 грн, яка була розрахована шляхом вирахування з ринкової вартості автомобіля на момент страхового випадку - 1021296,20 грн залишкової вартості ТЗ згідно зобов`язуючої пропозиції - 450400,00 грн та франшиза - 7500,00 грн.

20.04.2021 позивач отримав суму страхового відшкодування від відповідача відповідно до Договору у розмірі 563396,20 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 215460 від 20.04.2021, копія якого долучена до матеріалів справи.

Між тим, у позові зазначено, що позивач не згодний із розміром виплаченого страхового відшкодування, оскільки вважав, що відповідачем невірно розраховані як ринкова вартість автомобіля на момент страхового випадку в сумі 1021296,20 грн (занижена), так і залишкова вартість ТЗ в сумі 450400,00 грн (завищена) у зв`язку з чим повідомив, що точні суми будуть надані згідно висновку судової експертизи, який в подальшому позивачем було надіслано до суду на обґрунтування позовних вимог разом із завою про зменшення позовних вимог у розмірі 166174,48 грн, яка була обрахована на підставі сум, що визначені у висновку експерта.

Відповідно до висновку експерта №505/21 судової автотоварознавчої експертизи у цивільній справі №761/35990/21, проведеної судовим експертом Ковалем І.М, наданого позивачем:

?- ринкова вартість автомобіля «Volvo» ХС90 д.н.з. НОМЕР_1 в непошкодженму вигляді на момент ДТП, що сталося 12.03.2021, станом на дату ДТП становить 1 024 827,50 грн.

?- ринкова вартість автомобіля «Volvo» ХС90 д.н.з. НОМЕР_1 в пошкодженому вигляді після ДТП, що сталося 12.03.2021, станом на дату ДТП становить 287 756,82 грн.

Тобто, дійсна ринкова вартість автомобіля на момент страхового випадку згідно висновку експертизи становила 1 024 827,50 грн., а залишкова вартість ТЗ після страхового випадку 287756,82 грн.

З огляду на встановлені судом обставини, слід зазначити наступне.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За пунктом пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.

Тлумачення як статті 3 ЦК України загалом, так і пункту 6 частини першої статті 3 ЦК України, свідчить, що загальні засади (принципи) цивільного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, в першу чергу, акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства (пункт 3 частини першої статті 3 ЦК України).

За змістом положень ч. 1 ст. 626, 627 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 ЦК України).

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Тлумачення статті 629 ЦК України свідчить, що в ній закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; розірванні договору в судовому порядку; відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду).

Подібний висновок зроблено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2019 року у справі № 355/385/17 (провадження № 61-30435сво18).

За правилами статті 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про страхування» добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства.

Згідно ст. 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ч.1 ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: 1) життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); 2) володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); 3) відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Відповідно до статті 21 Закону України «Про страхування» страхувальник зобов`язаний: своєчасно вносити страхові платежі; при укладанні договору страхування надати інформацію страховикові про всі відомі йому обставини, що мають істотне значення для оцінки страхового ризику, і надалі інформувати його про будь-яку зміну страхового ризику; при укладенні договору страхування повідомити страховика про інші чинні договори страхування щодо цього предмета договору; вживати заходів щодо запобігання та зменшення збитків, завданих внаслідок настання страхового випадку; повідомити страховика про настання страхового випадку в строк, передбачений умовами страхування. Умовами договору страхування можуть бути передбачені також інші обов`язки страхувальника.

Згідно ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

За змістом статті 988 ЦК України, пункту 3 частини першої статті 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом.

За ч. 1 ст. 25 Закону «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Так, відповідно до п. 8.2.2. умов Договору вартість залишків пошкодженого ТЗ визначається за вибором Страховика за допомогою оцінки на онлайн-аукціоні з продажу автомобілів або на підставі висновку незалежного експерта.

Страховик скористався своїм правом та обрав один із двох способів оцінки залишків транспортного засобу на власний розсуд шляхом оцінки таких залишків на онлайн-аукціоні «Автоонлайн».

Разом з тим, у договорі не розкрито яким чином даний спосіб реалізується, а визначена таким способом як «за допомогою онлайн-аукціону» вартість залишків є ринковою, об`єктивною та справедливою.

В той же час, відповідно до ст. 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності.

За таких обставин, на відміну від способу визначення вартості залишків пошкодженого автомобіля за допомогою оцінки на онлайн-аукціоні з продажу автомобілів, при цьому, така пропозиція може бути як надзвичайно завищеною, так і надзвичайно заниженою, спосіб визначення вартості на підставі висновку незалежного експерта є більш прозорий та ефективний.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18 зазначила: 8.19. Разом з тим за частиною третьою статті 509 ЦК України зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості,а частиною першою статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Справедливість, добросовісність, розумність належать до загальних засад цивільного законодавства, передбачених статтею З ЦК України, які обмежують свободу договору, встановлюючи певну межу поведінки учасників цивільно-правових відносин.

Ці загальні засади втілюються у конкретних нормах права та умовах договорів, регулюючи конкретні ситуації таким чином, коли кожен з учасників відносин зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільніобов`язки, захищати власні права та інтереси, а також дбати про права та інтереси інших учасників, передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам і інтересам інших осіб, закріпляти можливість адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу.

Водночас, закріплений законодавцем принцип можливості обмеження свободи договору в силу загальних засад справедливості, добросовісності, розумності може бути застосований і як норма прямої дії, як безпосередній правовий засіб врегулювання прав та обов`язків у правовідносинах».

Крім того, у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2018 року у справі № 753/11000/14-ц (провадження № 61-11сво17) зроблено висновок, що у разі, якщо з`ясувати справжній зміст відповідної умови договору неможливо за допомогою загальних підходів до тлумачення змісту правочину, передбачених у частинах третій та четвертій статті 213 ЦК України, слід застосовувати тлумачення contra proferentem. Contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem - слова договору повинні тлумачитися проти того, хто їх написав). Особа, яка включила ту або іншу умову в договір, повинна нести ризик, пов`язаний з неясністю такої умови.

При цьому, це правило застосовується не тільки в тому випадку, коли сторона самостійно розробила відповідну умову, але й тоді, коли сторона скористалася стандартною умовою, що була розроблена третьою особою.

Зазначене правило підлягає застосуванню не тільки щодо умов, які «не були індивідуально узгоджені» (no individually negotiated), а й щодо умов, які хоч і були індивідуально узгоджені, проте були включені в договір «під переважним впливом однієї зі сторін» (under the diminant sinfluence of the party)».

Таким чином, з огляду на викладене вище, виходячи із зазначених принципів, можна дійти обґрунтованого висновку, що висновок експерта №505/21 від 01.11.2021 судової автотоварознавчої експертизи у цивільній справі №761/35990/21, проведеної судовим експертом Ковалем І.М є належним та допустимим доказом визначення залишків транспортного засобу.

Тому, суд вважає доводи представника позивача обґрунтованими, а відтак, недоплачена сума страхового відшкодування у розмірі 166174,48 грн підлягаю стягненню з відповідача на користь позивача.

Крім того, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом.

Пунктом 12.3. Договору Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхового відшкодування шляхом сплати Страхувальнику пені у розмірі 0,01% від суми страхового відшкодування за кожний день прострочення, але не більше ніж у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за відповідний період.

За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом».

Представником позивача надано розгорнутий розрахунок сум, що підлягають стягненню, який є обґрунтованим та приймається судом.

Таким чином, з урахуванням розрахунку пені згідно п. 12.3. Договору, інфляційних втрат та три проценти річних за ч. 2 ст. 625 ЦК України, за період з 01.05.2021 по 25.11.2021 з відповідача підлягають стягненню на користь позивача заявлені суми.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

За змістом статей 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Нормами ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно положень ст.ст. 77-79 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При цьому, Верховний Суд 23.10.2019 прийняв постанову у справі № 917/1307/18, якою розтлумачив сутність принципу змагальності та неможливість застосування учасником справи концепції «негативного доказу» для обґрунтування власної позиції. Так, Верховний Суд зазначив, що принцип змагальності полягає в обов`язку кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження або заперечення власних вимог у спорі. Мається на увазі, що позивач стверджує про існування певної обставини та подає відповідні докази, а відповідач може спростувати цю обставину, подавши власні докази, які вважає більш переконливими. В свою чергу суд, дослідивши надані сторонами докази, та з урахуванням переваги однієї позиції над іншою виносить власне рішення. При цьому, сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що їх позиція є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу втрачає сенс уся концепція принципу змагальності.

Частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Обґрунтовуючи судове рішення, суд приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Таким чином, з огляду на викладене вище, виходячи із фактичних обставин справи, умов чинного законодавства, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд відповідно до п. 6 ч. 1 статті 264 ЦПК України вважає за необхідне вирішити питання щодо розподілу між сторонами справи судових витрат.

Розподіл судових витрат у справі підлягає вирішенню в порядку ст. 141 ЦПК України.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать, зокрема, пов`язані із залученням експертів та проведенням експертизи.

За умовами ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1749,23 грн.

Крім того, позивачем понесені витрати на підготовку експертного висновку, що підтверджується Договором про надання експертних послуг від 25.10.2021 та актом наданих послуг від 01.11.2021 у розмірі 4000,00 грн, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 77-81, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 278, ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» про стягнення грошових коштів задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» (, адреса: 04112, м. Київ, вул. Теліги Олени, буд. 6 літ. В) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; адреса для листування: АДРЕСА_2 ) недоплачену суму страхового відшкодування в розмірі 166174 (сто шістдесят шість тисяч сто сімдесят чотири) грн 48 коп., пеню в сумі 9 (дев`ять) грн 52 коп., 3% річних в сумі 2854 (дві тисячі вісімсот п`ятдесят чотири) грн 56 коп., інфляційне збільшення в сумі 5279 (п`ять тисяч двісті сімдесят дев`ять) грн 15 коп., судовий збір в сумі 1749 (одна тисяча сімсот сорок дев`ять) грн 23 коп., витрати на проведення судової експертизи в сумі 4000 (чотири тисячі) грн., а всього 180066 (сто вісімдесят тисяч шістдесят шість) грн 94 коп.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: