Яготинський районний суд Київської області
Справа № 382/999/17
Провадження №2/382/1/23
У Х В А Л А

22 серпня 2023 року Яготинський районний суд Київської області в складі:

головуючого Кисіль О. А.

при секретарі Пшик Ю.М.

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні заяву представника позивача ОСОБА_1 про зміну предмету позову у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про поділ спільного майна в натурі,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Яготинського районного суду Київської області перебуває цивільна справа № 382/999/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про поділ спільного майна в натурі.

Представник позивача звернулася до суду з заявою про зміну предмету позову у вищевказаній справі. Дана заява мотивована тим, що позивач прийняла рішення про зміну матеріальної вимоги, з якою вона звернулася у первісному позові (на підставі якого відкрито провадження у справі), оскільки уважає що саме такий спосіб буде сприяти найкращому захисту її прав, так як з моменту пред`явлення позову змінився суб`єктний склад осіб, які мають відношення до права власності на предмет спору, що впливає на обґрунтування заявлених позовних вимог та визначення норм права, які регулюють указані правовідносини.

Станом на дату подання даної заяви (12.06.2023), - підготовче судове засідання № 382/999/17 не закінчене.

Згідно ч. з ст. 49 ЦПК України, позивач має право до закінчення підготовчого засідання змінити предмет позову шляхом подання письмової заяви.

За наведених обставин позивач викладає позовну заяву у наступній редакції:

ОСОБА_2 (далі - позивач) належить 1/2 частина у праві спільної часткової власності на будинок АДРЕСА_1 .

Іншим співвласником у праві власності на зазначений вище будинок є ОСОБА_3 (далі - відповідач-1), якій належить 1/4 частина у праві спільної часткової власності на будинок АДРЕСА_1 .

Особи, якій на даний час належить частина (частина, з урахуванням якої частки у праві власності складають 100% у праві власності на предмет спору) у праві спільної часткової власності на будинок АДРЕСА_1 немає.

Разом з тим є особа, яка, як спадкоємець (що передбачає правонаступництво) залучена замість заявленого у первісному позові відповідача-2: ОСОБА_5 . Це - ОСОБА_4 , яка після її залучення до справи набула прав та обов`язків відповідача.

Відповідно до предмету позову, указаному у його первісному варіанті, - поділ у натурі житлового будинку передбачав про визначення права власності кожного зі співвласників у праві спільної часткової власності на виділену у натурі частину спільного майна, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності (ч. 3 ст. 358 ЦК України.

Проте, по відношенню до ОСОБА_4 , яка у порядку процесуального правонаступництва набула прав та обов`язків відповідача у справі № 382/999/17, неможливо застосувати процедуру щодо визначення належної їй частки у праві власності на предмет спору з подальшим виділенням у натурі на її користь частини спільного майна, яка відповідає її частці у праві спільної часткової власності, що є наслідком розгляду справи у контексті заявлених позовних вимог у первісному позові з зазначеними підставами позову.

Фактично за особою, яка не набула у встановленому чинним законодавством порядку права власності, згідно судового рішення (у контексті первісного позову) необхідно визнати право власності на частку у майні співвласником якого вона на момент розгляду справи не являється.

Оскільки ОСОБА_4 станом на дату подання даної заяви (12.06.2023) не набула статусу власника (співвласника) майна, що є предметом спору у справі № 382/999/17, а лише набула право на отримання цього майна у власність у майбутньому у результаті оформлення спадкових прав - вона не може бути стороною спору у справі № 382/999/17 і не може приймати участь у цій справі у статусі відповідача та користуватися правами сторони цивільного процесу і нести відповідні обов`язки.

Приймаючи до уваги предмет спору у справі № 382/999/17 (майно, на яке ОСОБА_4 може набути право власності у майбутньому), рішення у даній справі може вплинути на права та обов`язки ОСОБА_4 , а тому позивач уважає, що у зв`язку зі зміною предмету позову у справі № 382/999/17 - ОСОБА_4 повинна приймати участь у цій справі у статусі третьої особи та користуватися правами та обов`язками учасника, але не сторони, справи.

Указана процесуальна позиція позивача обумовлена приписами ст. 13 ЦПК України, яка встановлює що саме позивач наділений правом визначати межі вимог, а отже і коло осіб, які беруть участь у справі у кості сторін та учасників спору.

Приймаючи до уваги суб`єктний склад осіб, яким належить чи які мають право на частку у праві власності на предмет спору будинок АДРЕСА_1 , - позивач прийшла до висновку що найбільш ефективним способом захисту її прав буде захист її права шляхом здійснення виділу частки із майна, що є у спільній частковій власності у порядку, передбачено ст. 364 ЦК України.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує наступним:

Відповідно до ч. 1-3 ст. 364 ЦК України, - співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності, якщо виділ у натурі частки із спільного майна допускається і є можливий. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває права власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Відповідно до ст. 179, 183 ЦК України, - речі, як предмети матеріального світу, щодо яких можуть виникати цивільні права та обов`язки поділяються на подільні (які можна поділити без втрати їх цільового призначення) та неподільні (які можна поділити без втрати їх цільового цризначення).

Виходячи з аналізу змісту норм ст. ст. 179, 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України - виділ часток жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників.

Питання про визначення дійсної вартості об`єктів, що є предметом позову буде ставитися позивачем судовому експерту, оскільки дійсна вартість майна, що є предметом даного позову буде установлюватися під час проведення судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертиз, що в повній мірі відповідає приписам ч. 2 ст. 176 ЦПК України. Відповідно до процесуальної позиції, що викладена в ухвалі КЦС ВС від 23.02.2022 у справі № 448/754/18, позивач самостійно визначає ціну позову, підтвердивши його належними доказами, зокрема: позовна заява з визначеною ціною позову на день її подання.

Позивач при первісному зверненні до суду визначила вартість майна, яке є предметом спору на власний розсуд на рівні ціни, за яку здійснюється продаж аналогічного об`єкту майна у даній місцевості на дату подання позову, дійсна ринкова вартість предмета спору буде визначено за наслідками експертизи.

Досудове врегулювання спору, щодо якого заявлено позов не проводилося.

Забезпечення доказів та позову до подання позовної заяви не здійснювалося.

Вказані в позовній заяві обставини підтверджуються доказами що додані у якості додатків до позовної заяви.

Докази, якими позивач обґрунтовує заявлені позовні вимоги подані одночасно з поданням позову та зазначені у якості додатків до позовної заяви а також доказами, що

містяться у матеріалах справи № 382/999/17 та були зібрані у період провадження у

даній справі.

Окрім цього, позивач буде обґрунтовувати заявлені позовні вимоги висновком судової будівельно-технічної експертизи.

Докази, які не можуть бути подані одночасно з поданням позовної заяви, у випадку необхідності, будуть подані у встановленому чинним процесуальним законодавством порядку.

Судові витрати, які поніс та планує понести позивач у зв`язку з розглядом справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_4 про виділ частки майна у натурі на даній стадії судового розгляду справи становлять 20 640, 00 грн..

Позивач підтверджує що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Враховуючи викладене вище та керуючись ст. 4, 5,28,184 Цивільного процесуального кодексу України, позивач, просить виділити у натурі на користь ОСОБА_2 14 частини житлового будинку будинок АДРЕСА_1 та установити порядок користування земельною ділянкою на якій розміщений указаний будинок. Припинити право спільної часткової власності ОСОБА_2 на виділену частку у житлового будинку будинок АДРЕСА_1 . Судові витрати покласти на відповідача.

В судовому засіданні представник позивача заяву про зміну предмету позову підтримала.

Представник відповідача ОСОБА_4 - адвокат Воробей І. В. в підготовчому засіданні зазначив, що з даної заяви про зміну предмету позову, фактично вбачається одночасна зміна предмету і підстав позову. Крім цього, в іншому складі суду була залучена співвідповідачем по даній справі ОСОБА_4 та дана ухвала суду є чинною і не оскаржувалась, а зміна статусу ОСОБА_4 суперечить, її статусу по даній справі, що був встановлений ухвалою суду. Тому, з огдяду на викладе вважає, що є необхідним дану заяву про зміну предмету позову повернути стороні по даній справі, яка її подала.

Представник відповідача ОСОБА_3 - адвокат Коваль Л. М. просила відмовити у прийнятті до розгляду даної заяви та повернути її позивачу, мотивуючи тим, що 12 червня 2023 року представником позивача було подано до суду Заяву про зміну предмету позову у справі № 382/999/17, яку просив прийняти до розгляду.

Відповідно до змісту Заяви про зміну предмету позову у справі № 382/999/17 позивачем було змінено:

- склад осіб - сторін у справі, я саме заміна відповідача, яким є разом з іншим відповідачем ОСОБА_4 , на третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову, - ОСОБА_4 ;

- предмет позову, а саме: з «про поділ спільного майна в натурі» на «про виділ частий із майна, що є у спільній частковій власності».

Вважає, що дана заява не може бути прийнята до розгляду у даному провадженні, оскільки стороною позивача в Заяві про зміну предмету позову у справі № 382/999/17, поданій представником позивача 12 червня 2023 року, одночасно було змінено предмет та підстави позову, що є неможливим згідно діючого процесуального законодавства.

Процесуальні права та обов`язки сторін визначені ст. 49 ЦПК України, тож відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України, позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 49 ЦПК України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви.

Верховний Суд у постанові від 09 липня 2020 року по справі № 922/404/19 зазначив, що позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Відтак зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача.

Отже зміна предмета позову означає зміну матеріальної вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається, оскільки у разі одночасної зміни предмета та підстав позову фактично виникає нова матеріально- правова вимога позивача, яка обґрунтовується іншими обставинами, що за своєю суттю є новим позовом.

Відповідно до ч. з ст. 49 ЦПК України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви.

Позивач може змінити або підставу, або предмет позову. Зміна підстав і предмету позову не допускається. Верховний Суд вказує, що якщо в процесі розгляду справи повністю змінюються підстави й предмет позову, то це слід розглядати як нові позовні вимоги, які мають бути оформлені письмовою заявою у відповідності з ЦПК України і одночасною відмовою від раніше заявлених вимог. Зокрема, такий правовий висновок надано Верховним Судом у рішенні від 13.03.2018 року в справі № 916/1764/17.

Не вважаються зміною підстав позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права.

Аналогічні висновки Верховного Суду викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 924/1473/15 та у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 15 жовтня 2020 року у справі № 922/2575/19, у постанові Верховного суду від 22 липня 2021 року по справі № 910/18389/20.

Особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Предмет позову кореспондується із способами захисту права, які визначені, зокрема у статті 16 Цивільного кодексу України, а відтак зміна предмета позову означає зміну вимоги, що може полягати в обранні позивачем іншого/інших, на відміну від первісно обраного/них способу/способів захисту порушеного права, в межах спірних правовідносин.

Так, позивач, звертаючись до суду з первісним позовом, просила суд задовольнити наступні вимоги до обох відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , а саме: «Здійснити в натурі поділ житлового будинку АДРЕСА_1 з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, виділивши на користь ОСОБА_2 наступні приміщення: кухня площею 16,20 м. кв. («1-1» на плані житлового будинку); коридор площею 4,50 м. кв. («1-2» на плані житлового будинку); житлову кімнату площею 18,00 м. кв («1-5» на плані житлового будинку); Здійснити розподіл господарських будівель та споруд у відповідності до часток виділених приміщень будинку; Визнати за ОСОБА_2 , ОСОБА_3 иа ОСОБА_5 право власності на виділені їм уу власність частини будинку АДРЕСА_1 з належними до нього господарськими будівлями та спорудами. Встановити порядк користування земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 у відповідності до виділених сторонам частин житлового будинку з відповідною часткою належних до нього господарських будівель та споруд».

Як на підстави позову позивач посилався на те, що вона «...на праві спільної сумісної власності володіє 1/2 частиною будинку АДРЕСА_1 з відповідною часткою належних до цього будинку господарських будівель та споруд», а тому відповідно до положень ст. 370 ЦК України має «...право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності».

Згідно Заяви про зміну предмету позову у справі № 382/999/17, сторона позивача виклала позовні вимоги до ОСОБА_3 наступним чином, зокрема просили:

«Виділити у натурі на користь ОСОБА_2 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_1 та установити порядок користування земельною ділянкою на якій розміщений указаний будинок.

Припинити право спільної часткової власності ОСОБА_2 на виділену частку у житловому будинку АДРЕСА_1 .»

Сторона позивача посилалась на те, що станом на дату подання Заяви про зміну предмету позову у справі № 382/999/17 (12.06.2023) «...з моменту пред`явлення позову змінився суб`єктивний склад осіб, які мають відношення до права власності на предмет спору, що впливає на обгрунтування заявлених позовних вимог та визначення норм права, які регулюють указані правовідносини.» При цьому, правовими підставами зміни предмету позову стороною позивача зазначено положення чч. 1-3 ст. 364 ЦК України щодо права співвласника на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Зміна предмета - позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - зміну обставин, на яких ґрунтуються вимоги особи, яка звернулася з позовом. Зміна предмету або підстав позову може відбуватися лише у межах спірних правовідносин. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається. Наслідком розгляду заяви, зміст якої свідчить про одночасну зміну предмета і підстав позову є повернення такої заяви та розгляд раніше заявлених позовних вимог, якщо позивач не відмовляється від позову. Водночас у таких випадках позивач не позбавлений права звернутися з новим окремим позовом у загальному порядку.

Правовий висновок Верховного Суду, що регулює подібні правовідносини викладений у постановах Верховного Суду від 22 січня 2020 року у справі №826/19197/16, від 22 липня 2021 року.

Отже, дослідивши редакцію первісного позову та зміст Заяви про зміну предмету позову у справі № 382/999/17 (12.06.2023), слід дійти висновку про те, що у Заяві про зміну предмету позову у справі № 382/999/17, поданій представником позивача 12.06.2023 року, фактично змінено, як предмет, так і підстави позову, що суперечить положенням ст. 49 ЦПК України, та не допускається.

Відповідно до висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 жовтня 2020 року у справі № 369/10789/14-ц (провадження № 14-703цс19), застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захиїдені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідками.

За змістом принципу диспозитивності цивільного судочинства, закріпленого у статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Європейський суд з прав людини зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення Європейського Суду з прав людини у справі ""Дія 97" проти України" від 21 жовтня 2010 року).

У пунктах б, 7 частини другої статті 43 ЦПК України встановлено, що учасники справи зобов`язані: виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів; предмета і підстави позову.

Предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Аналогічна правова позиція зазначена у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 01 листопада 2021 року у справі № 405/3360/17 (провадження № б1-9545сво21).

Оскільки Заява позивача подана без додержання вимог статті 49 ЦПК України та фактично призводить до виникнення нового предмета позову, тобто нової матеріально- правової вимоги, а також нової підстави позову (нових обставин та норм права в обґрунтування нового предмета позову), то вважаю, що у прийнятті до розгляду у даному провадженні Заяви про зміну предмету позову у справі № 382/999/17 (12.06.2023) слід відмовити та повернути заяву позивачу.

Окрім того, стороною позивача у Заяві про зміну предмету позову у справі № 382/999/17 (12.06.2023) наводиться ряд обставин, які виникли та існують на даний час, та які є на думку позивача підставою для зміни предмету позову, проте у супереч вимогам ст. ст. 174, 175, 177 ЦПК України, доказів, які доводять обгрунтованість Заяви не наводиться та не додається.

Насамперед, слід звернути увагу на те, що Висновок про оцінку майна (а. с. 11), який було виконано 08.04.2016 року суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_6 , не є доказом визначення оціночної (ринкової) вартості майна, оскільки у справу в якості доказу не було надано, як передбачено положеннями ст. 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», - Звіт про оцінку майна, який є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору.

Не чинність висновку про оцінку майна від 08.04.2016 року полягає у закінченні строку дійсності такого висновку, оскільки результати незалежної оцінки є чинними протягом дванадцяти місяців від дати оцінки, якщо інший строк не передбачений у звіті щодо незалежної оцінки (згідно з Постановою КМУ № 961 від 14.09.2011 із змінами, внесеними згідно з Постановами КМУ № 253 від 10.04.2013, № 630 від 28.04.2021).

Слід також звернути увагу на те, що у позовній заяві, яка була подана до суду 19.06.2017 року зазначено, що позивач має частку у власності щодо майна, яким є житловий будинок АДРЕСА_1 , проте у Заяві про зміну предмету позову у справі № 382/999/17 (12.06.2023) часткою, якою володіє позивач, наведено /2 частини житлового будинку АДРЕСА_1 . Разом з цим позивач не наводить обставин та не надає докази зміни адреси місцезнаходення належного нерухомого майна та внесення змін до Державного реєстру прав власності на нерухоме майно.

Дослідивши матеріали поданої заяви про зміну предмету позову, суд доходить до такого висновку.

Пунктом 2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України встановлено, що позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч.3 ст.49 ЦПК України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Відтак зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача.

Отже зміна предмета позову означає зміну матеріальної вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається, оскільки у разі одночасної зміни предмета та підстав позову фактично виникає нова матеріально-правова вимога позивача, яка обґрунтовується іншими обставинами, що за своєю суттю є новим позовом.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду у справі № 922/404/19 від 09.07.2020 року, зроблено висновок, позовом є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову. При цьому під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Відтак зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача.

Вивчивши матеріали первинної позовної заяви та заяву про зміну предмету позову, склад учасників справи як в первинному позові, так і в заяві про зміну предмету позову, суд доходить висновку, що у заяві про зміну предмету позову від 12 червня 2023 року позивач змінив як предмет позову, так і підстави позову.

У своїй постанові від 30 жовтня 2019 року у справі № 370/2201/15-ц Верховний Суд такий звернув увагу на те, що доповнення позовних вимог новими вимогами та новими обставинами по своїй суті є новим позовом.

Відповідно до ч. 3 ст. 49 ЦПК України одночасна зміна предмету і підстав позову не допускається.

З огляду на те, що представник позивача, подавши заяву про зміну предмету позову від 12 червня 2023 року, змінив як предмет, так і підставу позову, по суті подав новий позов, у прийнятті заяви представника позивача про зміну предмету позову від 12 червня 2023 року необхідно відмовити.

Роз`яснити позивачу та його представнику, що відмова в прийнятті заяви про зміну предмету позову не перешкоджає позивачу чий ого представнику звернутися із позовною заявою до суду в загальному порядку шляхом подання нового позову до суду.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.49, 260, 261, 353, 258-259, 265, 268, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У прийнятті заяви представника позивача ОСОБА_1 про зміну предмету позову у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про поділ спільного майна в натурі,- відмовити та повернути представнику позивача.

Роз`яснити позивачу та їх представнику, що відмова в прийнятті заяви про зміну предмету позову не перешкоджає зверненню із позовною заявою до суду в загальному позовному порядку шляхом подання окремого позову.

Ухвала про відмову у прийнятті до розгляду заяви оскарженню не підлягає. Відповідно до ч. 2 ст. 353 ЦПК України заперечення на ухвалу, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, можуть включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Відповідно до ст. 353 ЦПК України ухвала про повернення заяви позивачеві (заявникові) може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення повної ухвали, в порядку та строки, визначені ст.ст. 354-356 ЦПК України.

Повний текст виготовлено 24.08.2023 року.

Суддя Кисіль О. А.