621/2959/23
2-о/621/87/23
РІШЕННЯ
іменем України

28 серпня 2023 року м. Зміїв
Зміївський районний суд Харківської області в складі:
судді Бібіка О. В.
з участю секретаря Сосницької К.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Зміїв цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про встановлення факту належності правовстановлюючого документа,
02.08.2023 до суду звернулася ОСОБА_1 з заявою, в якій просить встановити факт належності їй трудової книжки серії НОМЕР_1 , заповненої 09.09.1981 року на ім`я ОСОБА_2 , датою народження якої є ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 03.08.2023 провадження у справі відкрито.
Належним чином повідомлені учасники справи в судове засідання не з`явилися.
Заявник ОСОБА_1 подала заяву про розгляд справи за її відсутністю, наполягала на задоволенні заяви з підстав, викладених у ній.
Представник заінтересованої особи причини неявки суду не повідомив, що не перешкоджає розгляду справи по суті.
Зважаючи на те, що всі учасники справи в засідання не з`явилися, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного:
З копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася ОСОБА_3 (а.с. 7 зворотній арк)
З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища вбачається, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєструвала шлюб з ОСОБА_5 та змінила дошлюбне прізвище " ОСОБА_6 " на " ОСОБА_7 " (а.с. 5-6 )
26.09.1984 шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 розірвано (а.с. 6 зворотній арк)
01.06.1990 зареєстровано шлюб між ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка після реєстрації шлюбу змінила прізвище " ОСОБА_7 " на " ОСОБА_9 " (а.с. 7)
22.03.1991 шлюб між ОСОБА_10 та ОСОБА_8 розірвано (а.с. 7)
06.09.1995 зареєстровано шлюб між ОСОБА_11 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка після реєстрації шлюбу змінила прізвище " ОСОБА_7 " на " ОСОБА_12 " (а.с. 7 зворотній арк)
Відповідно до паспорта громадянина України серії НОМЕР_3 , виданого Центрально - Міським РВ УМВС України у м. Горлівці, ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 4)
Однак, як вбачається з трудової книжки серії НОМЕР_1 , дата народження заявниці зазначена 14.06.1963 (а.с. 9)
Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно статті 293 Цивільного процесуального кодексу України, в порядку окремого провадження розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав; суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Відповідно до положень пункту 6 частини 1 статті 315 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті.
Згідно з роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31 березня 1995 року, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.
З огляду на наведене, судом може бути встановлено факт належності особі трудової книжки, як документа, що підтверджує трудовий стаж та дає право на призначення пенсії.
Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п.1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року за № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Відповідно до п.1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України №58 від 29 липня 1993 року, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів. Згідно з п. 2.2. Інструкції до трудової книжки вносяться, зокрема, відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення.
Відповідно до п. 2.11 Інструкції відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказується на підставі паспорту або свідоцтва про народження. Згідно з п. 2.12. Інструкції після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка.
Відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року № 301 «Про трудові книжки працівників», відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.
Суд вважає, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності відомостей, зазначених у трудовій книжці. Відсутність або неточність записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду у той чи інший період його роботи на підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу заявника, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських та кадрових документів на підприємстві, і, в свою чергу, неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення заявника його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.
Заявник не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, оскільки записи у його трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто ним, більше того, недоліки її заповнення не є підставою вважати про відсутність трудового стажу заявника за спірний період. Недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для не врахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 21.02.2018 року у справі № 687/975/17, де зазначено, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.
Відповідно до абз. 2 п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 " Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" Заяви про встановлення із зазначених підстав факту належності особі вироку або рішення суду, квитка про членство в об`єднанні громадян, військового квитка, посвідчення до ордена або медалі, паспорта, чи свідоцтв, що їх видають органи реєстрації актів громадянського стану, та інших документів, що посвідчують особу, не підлягають розгляду в порядку, передбаченому главою 37 ЦПК, оскільки ці питання вирішуються органом, який видав документ. Судами також не встановлюється тотожність особи. Разом з тим, на підставі п.6 ст. 273 ЦПК суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв`язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв`язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж.
У ході розгляду справи судом встановлено, що ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 та копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_3 .
Зібрані у справі докази письмові документи, та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви ОСОБА_13 про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме: факту належності трудової книжки, оскільки встановлення цього факту необхідне заявнику для оформлення і призначення пенсії та останній позбавлений можливості підтвердити вказане в інший спосіб.
Встановлення даного факту не пов`язане з вирішенням спору про право, породжує для заявника юридичні наслідки, оскільки трудова книжка є основним документом, що підтверджує трудовий стаж, вказані ним обставини знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи судом, а тому, суд дійшов висновку, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 82, 89, 223, ч. 2 ст. 247, 259, 263-265, 268, 273, п. 6 ч. 1 ст. 315, 319, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,
Встановити факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , трудової книжки серії НОМЕР_1 , заповненої 09 вересня 1981 року на ім`я ОСОБА_14 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене повністю або частково безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 28.08.2023.

Суддя: