РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

25 липня 2023 року Київський районний суд м. Харкова в складі:

судді Єфіменко Н.В.,

за участі секретаря Лущан В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за опалення та гарячу воду, -

встановив:

01 листопада 2021р. КП «Харківські теплові мережі» (далі: позивач) звернувся з позовом про стягнення з ОСОБА_1 (далі: відповідач) заборгованості в сумі 110 481, 24 грн., з яких 102 498, 42 грн. - заборгованість за опалення та гарячу воду, 2 410, 86 грн. - 3 % річних, 5 571, 96 грн. - інфляційні витрати, посилаючись на неповну та несвоєчасну сплату відповідачами, які є споживачами послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, внаслідок чого і утворилась зазначена заборгованість.

У судове засідання сторони, належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду, не з`явились. Представник позивача до судового засідання не з`явився, про дату та час судового розгляду повідомлений належним чином. Подав заяву, в якій позов підтримав, просив його задовольнити, розглянути за своєю відсутністю та ухвалити заочне рішення. Відповідач причину неявки суду не повідомила, 14.12.2023 року надала заяву, в якій відповідно до вимог ст.ст. 257, 267 ЦК України, просила застосувати строк позовної давності, зазначила про часткове визнання позову в межах строків позовної давності.

Зважаючи на повторну неявку відповідача до судового засідання, відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи, суд ухвалює рішення на підставі наявних у справі даних та доказів, при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 223, 280 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд доходить наступного:

Відповідно ч.1 ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 4) інші юридичні факти. Отже, обов`язок сплачувати за надані позивачем послуги ґрунтується на їх споживанні відповідачем, що визначено п. 4 ч. 1 ст. 11 ЦК України.

Як передбачено, ч.1, ч.2 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

У відповідності до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідач зареєстроваа за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджено довідкою про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 03.09.2021, особовий рахунок відкрито на ім`я ОСОБА_1 .

Позивач надає послуги з централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання у м. Харкові.

З наданої позивачем відомості нарахувань та оплат за послуги з теплопостачання вбачається, що за період з 01.10.2013 р. по 30.09.2021 р. за відповідачем утворилась заборгованість по сплаті за отримані послуги централізованого опалення та постачання гарячої води в загальному розмірі 102 498, 42 грн. Доказів того, що відповідач, у встановленому законом порядку, відмовлялася від споживання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, зверталася до позивача щодо невиконання ним своїх зобов`язань з постачання послуг, або надання неякісних послуг, як і доказів відсутності боргу позивачем суду не надано.

Відповідно до ст. 68 ЖК України споживачі комунальних послуг повинні своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Згідно вимог ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживачі зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Як передбачено, п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води плата за житлово-комунальні послуги вноситься власниками квартир, наймачами та орендарями щомісяця, не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води та теплової енергії або до затверджених нормативів (норм) споживання. Відсутність укладеного договору не звільняє споживачів від сплати за фактично надані послуги. Проживаючи у багатоквартирному будинку, відповідач користується житлово-комунальними послугами, які надаються позивачем.

З урахуванням викладеного, підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача заборгованість у загальній сумі 110 481, 24 грн.

Разом з тим, відповідачем подане клопотання про застосування строку позовної давності, з приводу якого суд вважає необхідним зазначити наступне.

За приписами статті 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 260 ЦК України, позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу. Порядок обчислення позовної давності не може бути змінений за домовленістю сторін.

Частинами 1, 5ст. 261 ЦК України встановлено, що перебіг починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання і тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, які мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо втратили свою достовірність і повноту зі плином часу (пункт 51 рішення від 21 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»).

Звертаючись до суду з цим позовом, КП «ХТМ» просить стягнути з відповідача заборгованість в загальному розмірі 110 481, 24 грн., з яких 102 498, 42 грн. - заборгованість за опалення та гарячу воду, 2 410, 86 грн. - 3 % річних, 5 571, 96 грн. - інфляційні витрати.

Як убачається з матеріалів справи, позовна заява подана 01 листопада 2021 року.

За таких обставин, підлягає застосуванню положення про загальний трирічний строк позовної давності до вимог про стягнення з відповідача заборгованості за послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води за вказаний період.

При цьому, правила про позовну давність мають застосовуватись лише тоді, коли буде доведено існування самого суб`єктивного права. У випадку відсутності такого права або коли воно ніким не порушено, в позові має бути відмовлено не з причин пропуску строку позовної давності, а в зв`язку з необґрунтованістю самої вимоги.

Суд вважає, що вимоги позивача про стягнення заборгованості за послуги за опалення та гарячу воду, які нараховано за період з 01 жовтня 2013 року по 31 жовтня 2018 року включно є обґрунтованими та доведеними, однак, наявні підстави для відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за вказаний період у зв`язку з пропуском позовної давності.

З урахуванням викладеного, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача заборгованість за період з 01 листопада 2018 року по 30 вересня 2021 року у загальній сумі 61856,28 грн., з яких 54 108, 93 грн. - заборгованість за опалення та гарячу воду, 2 336, 54 грн. - 3 % річних, 5 410, 93 грн. - інфляційні витрати

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.141ЦПК України,а саме судові витрати, пов`язані зрозглядом справи,покладаються пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, суд покладає судові витрати у вигляді судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог, і враховуючи ту обставину, що позовні вимоги задоволені частково на загальну суму 61856,28 гривень, з відповідача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 1270,93 гривень.

Враховуючи неявку до судового засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 5, 12, 76,141, 164, 206,263-265, 280-283 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Позовну заяву Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за опалення та гарячу воду, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» заборгованість за опалення та гарячу воду в розмірі 54 108 (п`ятдесят чотири тисячі сто вісім) грн. 93 коп., 3 % річних в сумі 2 336 (дві тисячі триста тридцять шість) грн. 54 коп., інфляційні витрати в сумі 5 410 (п`ять тисяч чотириста десять) грн. 81 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» витрати по сплаті судового збору в розмірі 1270 (одна тисяча двісті сімдесят) грн. 93 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача поданою протягом тридцяти днів з дня його складення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» (; 61005, м. Харків, вул. Мефодіївська, буд.11).

Відповідачі: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 ).

Повний текст рішення складений 25.07.2023.

Суддя Н.В.Єфіменко