Справа №705/2067/23
Провадження №2/701/276/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 серпня 2023 року Маньківський районний суд, Черкаської області

в складі: головуючого-судді - Маренюка В.Л.

за участю секретаря - Філіпчак Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Маньківка заяву позивача ОСОБА_1 про відвід судді,

В С Т А Н О В И В :

В провадженні суду знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Уманьводоканал» про захист прав споживачів.

23.08.2023 року через систему "Електронний суд" від позивача ОСОБА_1 надійшла заява про відвід судді Маренюка В.Л., мотивована тим, що :

Пунктом 3, 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України передбачено підстави, згідно яких суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), а саме: 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Станом на 22.08.2023р. Позивач має глибокий конфлікт з усіма суддями Маньківського районного суду Черкаської області, який триває з 2007-го року та, неодноразово, визнавався усіма суддями Маньківського районного суду Черкаської області.

Відповідно до ч. 4 ст. 39 ЦПК України встановлення обставин, вказаних у пунктах 1-4 частини першої статті 36 цього Кодексу, статті 37 цього Кодексу, звільняє заявника від обов`язку надання інших доказів упередженості судді для цілей відводу.

А тому враховуючи ч. 4, ст. 39 ЦПК України позивачка вважає, що вона звільнена від доказування обставин п. 3 ч. 1 ст. 36 ЦПК України відносно неможливості забезпечити об`єктивний та неупереджений розгляд справи за участі ОСОБА_2 та судді В.Маренюка.

Суддею В.Маренюком заявлялись самовідводи від участі у розгляді справ за участі Позивача з підстав неможливості забезпечення об`єктивного та неупередженого розгляду справи, так як Маньківський районний суд Черкаської області визнавався Відповідачем у справах за участі Позивача.

З викладеного вбачаються однозначні, на думку позивачки, підстави з боку судді В.Маренюка щодо заявлення самовідводу від участі у розгляді даної справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 13 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Відповідно до усталеної практики ВП ВС, яка має своє відображення в ухвалі від 04.02.2020 р. щодо розгляду заяви про відвід судді у справі №908/137/18 Велика Палата Верховного Суду у складі 17 суддів зазначила наступне: «..для правової системи України, а також для того, щоби за суб`єктивним критерієм з боку стороннього спостерігача не виникли сумніви у неупередженості судді-доповідача під час вирішення справи №908/137/18, Велика Палата Верховного Суду задовольняє клопотання про відвід судді-доповідача.

Відповідно до висновку Верховного Суду викладеного у постанові №277/599/15-к 17.09.2019 р. будь-який суддя, стосовно неупередженості якого є обґрунтований сумнів, повинен заявити самовідвід.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини безсторонність (неупередженість) суду в сенсі п.1 ст.6 Конвенції має визначатися згідно з (i) суб`єктивним критерієм, враховуючи особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (i) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом установлення того, чи забезпечував сам суд та серед інших аспектів його склад достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (рішення у справах «Фей проти Австрії», «Ветштайн проти Швейцарії»).

Проте між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного Документ сформований в системі розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а також може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) (див. рішення у справі «Кіпріану проти Кіпру»).

У деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності (рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства»). У цьому сенсі навіть вигляд має певну важливість іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя ще має бути видно, що воно здійснюється». Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (рішення у справі «Де Куббер проти Бельгії»).

Згідно з роз`ясненнями ЄСПЛ у справах «Мікаллеф проти Мальти», «Мезнарич проти Хорватії» в демократичному суспільстві суди повинні вселяти довіру. Тому, кожен суддя, у відношенні якого маються щонайменші сумніви в неупередженості, зобов`язаний вийти з процесу. Правила, що регулюють відвід суддів, є спробою забезпечення неупередженості судді шляхом усунення будь-яких сумнівів у учасників цивільного процесу.

Ці правила направлені на усунення будь-яких ознак необ`єктивності судді та слугують зміцненню довіри, яку суди повинні асимілювати в демократичному суспільстві.

ЄСПЛ зазначає у рішеннях у справах «Делкурт проти Бельгії», «Пєрсак проти Бельгії» і «Де Куббер проти Бельгії», що будь-який суддя, стосовно неупередженості якого є обґрунтований сумнів, повинен заявити самовідвід.

Статтею 15 Кодексу суддівської етики передбачено, що неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи.

Суддя не повинен зловживати правом на самовідвід. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи у разі неможливості ухвалення ним об`єктивного рішення у справі.

Як зазначено у коментарі до Кодексу суддівської етики, затвердженого рішенням Ради суддів України від 4 лютого 2016 року № 1, відчуття упередженості це формування у судді до тієї чи іншої людини, яка є учасником судового розгляду, власного ставлення, заснованого не на об`єктивному критерії, а на особистих симпатіях або антипатіях.

У рішенні у справі «Castillo Algaro v. Spain» (постанова від 28 жовтня 1998 року, збірник 1998-VIII, с. 3116, параграф 45) зазначено, що дійсно навіть припущення про факти, які ставлять під сумнів безсторонність суду, можуть мати певне значення; йдеться про довіру, яку суди у демократичному суспільстві повинні викликати у людей.

З огляду на вищевикладені обставини, Позивач виражає категоричну недовіру судді Маньківського районного суду Черкаської області В.Маренюку з урахуванням існування істотних обставин, які свідчать про наявність підстав для відводу судді, а тому завідомо майбутнє рішення у справі в будь-якому випадку Позивачем ставиться під сумнів.

Згідно з ст. 40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу. Питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. У разі розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження.

Ухвалою суду від 26.07.2023р. було відкрито провадження по даній справу та призначено її до розгляду в підготовчому судовому засіданні на 03.08.2023р. в порядку загального позовного провадження, про що було повідомлено сторонам.

Про дату час та місце розгляду справи сторони були повідомлені. однак до суду не з`явились.

Від позивачки, засобами системи "Електронний суд" надійшла заява про відвід судді Маренюка В.Л.

Від представника відповідача до суду, надійшли заяви щодо предмету позову, в тому числі заява про закриття провадження в справі та відзив на зовну заяву.

Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом даного питання.

З огляду на підстави заявленого відводу, суд вважає, що заява про відвід є необґрунтованою, оскільки не містить посилання на дії вчинені суддею, що можуть свідчити про його необ`єктивність або упередженість, що є підставами для відводу, визначеними ст. 36 ЦПК України.

Враховуючи викладене, беручи до уваги те, що заява про відвід подана за три робочі дні до судового засідання, суд вважає за необхідне вирішення питання про відвід головуючого судді Маренюка В.Л., передати на розгляд іншому судді, визначеному в порядку, передбаченому ст. 33 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 36, 37, 40 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву позивача про відвід головуючого судді Маренюка В.Л., від розгляду справи за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Уманьводоканал» про захист прав споживачів, передати на вирішення іншому судді, визначеному в порядку, передбаченому ст. 33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.Л. Маренюк