КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 355/368/21
П О С Т А Н О В А

Іменем України

23 серпня 2023 року

м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Кашперської Т.Ц.,

суддів Фінагеєва В.О., Яворського М.А.,

за участю секретаря Мороз Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Баришівського районного суду Київської області від 02 травня 2023 року, ухвалене у складі судді Червонописького В.С. в с. Баришівка у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл спільного часткового майна,

заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи,

в с т а н о в и в :

У березні 2021 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із даним позовом, просила виділити їй частину житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель і споруд в АДРЕСА_1 та закріпити у власність в цілому як окремий житловий будинок: веранду "а" (1-1) пл. 7,9 кв.м., веранду "а1" (2-1) пл. 7,8 кв.м., житлову 2-2, площею 21,50 кв.м., сарай "В", прибудову "в", вбиральню "Д", огорожу № 1, ворота № 2, скважину К, скважину К1. Збільшивши позовні вимоги в червні 2021 року, просила додатково виділити їй частину земельної ділянки загальною площею 0,2500 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в АДРЕСА_1 пропорційно житлового будинку.

Позов мотивувала тим, що сторони у справі є співвласниками будинку за вказаною адресою, в даний час у них виникають постійні суперечки щодо володіння та користування майном та його утриманням, добровільної згоди щодо розподілу житла в натурі вони дійти не можуть.

Рішенням Баришівського районного суду Київської області від 02 травня 2023 року позов частково задоволено, виділено ОСОБА_1 1/2 частину житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд в АДРЕСА_1 та закріплено у власність в цілому як окремий житловий будинок відповідно до варіанту № 1 поділу житлового будинку у висновку № 6-22 експерта за результатами оціночно-будівельної, технічно-будівельної та земельно-технічної експертизи у цивільній справі №355/368/21 від 20 листопада 2022 року приміщення житлового будинку:

приміщення 2-2 (житлова), площею 21.50 кв.м., приміщення 2-1 (веранда), площею 7.80 кв.м. Господарські будівлі та споруди: В - сарай, в - прибудова, Д - вбиральня, №1 - огорожа, №2 - ворота, к - 1/2 скважина, к1 - 1/2 скважина. Виділено ОСОБА_1 1/2 частину земельної ділянки, загальною площею 0,2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться в АДРЕСА_1 пропорційно житловому будинку, а саме, відповідно до варіанту №1 поділу земельної ділянки, площею 1000 кв.м. відповідно до варіанту №1 поділу житлового будинку у висновку №6-22 експерта за результатами оціночно-будівельної, технічно-будівельної та земельно-технічної експертизи у цивільній справі №355/368/21 від 20 листопада 2022 року. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору у розмірі 454 грн. та суму сплаченого збору за проведення експертизи 4361,67 грн.

Позивач ОСОБА_1 , не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність і неправомірність рішення, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального права, просила скасувати рішення Баришівського районного суду Київської області від 02 травня 2023 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов в повному обсязі, виділивши їй частину житлового будинку відповідно до другого варіанту висновку № 6-22.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, посилалася на те, що судом грубо проігноровано вказані та підтверджені факти того, що при затвердженому розподілі житлового будинку лічильники на газопостачання та електропостачання лишаються у відповідача в користуванні, а встановлення нових коштує від 50000 грн. кожен, тобто при даному розподілі будинку вона несе, крім вказаних у висновку витрат, ще додаткові витрати близько 100000 грн., які не були враховані ні судом ні експертом, тому затверджений варіант розподілу є несправедливим, враховуючи вік, стан здоров`я та майновий стан позивача, яка лишається без світла, газу та тепла. Варіант розподілу № 2, який вона просила затвердити, включав в себе справедливий розподіл майна, при якому один лічильник залишався відповідачу, інший переходив позивачу, тобто витрати по встановленню нових були б рівними. При даному розподілі було запропоновано незначну перебудову.

Вказувала, що судом не взято до уваги, що вона з сім`єю постійно проживає в даному будинку, а відповідач ОСОБА_2 відключила світло на лічильнику, тому вже майже два роки вона без світла та водопостачання, оскільки обидва лічильника й котел у її частині будинку. ОСОБА_2 в даному будинку ніколи не проживала й не проживає на сьогодні, її частина будинку стоїть замкнена, доступу до лічильників та газового котлу вона не має.

Відзивів на апеляційну скаргу не надійшло.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції вказаним вимогам закону відповідає.

Частково задовольняючи позов ОСОБА_1 про поділ майна в натурі та виділяючи їй у власність приміщення будинку відповідно до варіанту 1 поділу будинку, визначеного висновком експертизи, та земельну ділянку пропорційно виділеної площі будинку, суд першої інстанції виходив із того, що сторони є співвласниками нерухомого майна в рівних частках, між ними склався порядок користування спірним житловим будинком, який відповідає варіанту 1, вказаному у висновку експертизи № 6-22 від 20 листопада 2022 року, а також даний варіант не потребує здійснення ремонтно-будівельних робіт для забезпечення ізольованого користування приміщеннями.

Апеляційний суд погоджується із вказаними висновками, так як вони є обґрунтованими, відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Судом встановлено, що сторони у справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є співвласниками в рівних частках будинку в АДРЕСА_1 та земельної ділянки пл. 0,2500 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :11:028:0034 на підставі свідоцтв про право на спадщину за заповітом, виданих 05 жовтня 2016 року державним нотаріусом Баришівської районної державної нотаріальної контори (а. с. 6 - 10, 12 - 14).

Позивач ОСОБА_1 є особою з інвалідністю 2 групи згідно пенсійного посвідчення НОМЕР_1 та довідки до акта огляду МСЕК від 19 травня 2021 року (а. с. 86, 166, 167), відповідач ОСОБА_2 - особою з інвалідністю 3 групи згідно довідки до акту огляду МСЕК від 15 жовтня 2008 року (а. с. 139).

На а. с. 144 - 158 знаходяться копії квитанцій про сплату ОСОБА_2 житлово-комунальних послуг (спожитий газ та доставка природного газу, постачання електричної енергії, за адресою АДРЕСА_1 за 2020 - 2023 роки, копії бланків-замовлень від 04 липня 2019 року на виготовлення вікон та металевих дверей (без дати) за адресою АДРЕСА_1 , копія товарного чеку на придбання будівельних матеріалів від 11 липня 2019 року.

Згідно технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , будинок має господарські будівлі і споруди веранда "а", веранда "а1", погріб Б, сарай В, прибудова в, вбиральня Д, огорожа № 1, ворота № 2, ворота 33, огорожа № 4, скважина К, скважина К1, та складається з відокремлених приміщень веранди пл. 7,9 кв.м., веранди пл. 4,1 кв.м., кухні пл. 13,0 кв.м., житлової пл. 10,8 кв.м., веранди пл. 7,8 кв.м., житлової пл. 21,5 кв.м. (а. с. 18 - 21).

Згідно довідки виконавчого комітету Баришівської селищної ради від 23 грудня 2020 року № 438, ОСОБА_1 проживає та зареєстрована в АДРЕСА_1 та займає площу з 2 кімнат пл. 45,3 кв.м., особовий рахунок значиться за ОСОБА_2 - , ОСОБА_1 - . На цій житловій площі проживають та зареєстровані 2 осіб в тому числі дочка ОСОБА_3 , онук ОСОБА_4 (а. с. 11).

На а. с. 24 знаходиться акт обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства з метою підтвердження фактичного місця проживання осіб, складений 04 березня 2021 року старостою Лукашівського старостинського округу № 8 Броварського району Київської області, обстеженням встановлено, що житлове приміщення складається з 2 кімнат загальною площею 45,30 кв.м., житловою площею 32,30 кв.м., будинок одноповерховий, в житловому приміщенні згідно з реєстраційною карткою або будинковою книгою зареєстровані ОСОБА_5 , ОСОБА_6 . Встановлено фактичне проживання ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_1 , які дійсно проживають та доглядають за домогосподарством.

20 листопада 2022 року судовим експертом Бойком М.В. проведено оціночно-будівельну, будівельно-технічну та земельно-технічну експертизу № 6-22, яким, враховуючи об`ємно-планувальні рішення житлового будинку, розташування будівель і споруд на земельній ділянці, запропоновано два технічно можливі варіанти поділу в натурі приміщень житлового будинку та господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 з незначним відхиленням від розміру ідеальних часток та площ приміщень окремих квартир будинку, а також варіанти поділу земельної ділянки (а. с. 98 - 119).

Так, згідно варіанту № 1 першому співвласнику пропонується виділити приміщення: в літері а: приміщення 1-1 веранда пл. 7,90 кв.м. вартістю 15753 грн., 1-2 веранда пл. 4,10 кв.м. вартістю 8175 грн., в літері А: 1-3 кухню пл. 13 кв.м. вартістю 35480 грн., 1-4 житлову кімнату пл. 10,80 кв.м. вартістю 29476 грн., всього 35,80 кв.м. вартістю 88884 грн., господарські будівлі і споруди погріб Б вартістю 12647 грн., ворота № 3 вартістю 1131 грн., огорожу № 4 вартістю 2970 грн., скважини к вартістю 4878 грн., скважини к1 вартістю 15934 грн., всього господарських споруд вартістю 37560 грн., всього по домоволодінню вартістю 126444 грн.

Другому співвласнику пропонується виділити приміщення в літері А: приміщення 2-2 житлова пл. 21,50 кв.м. вартістю 58679 грн., в літері а1 приміщення 2-1 веранда пл. 7,80 кв.м. вартістю 15646 грн., всього 29,30 кв.м. вартістю 74324 грн., господарські будівлі і споруди сарай В вартістю 7362 грн., прибудову в вартістю 7099 грн., вбиральню Д вартістю 4575 грн., огорожу № 1 вартістю 17827 грн., ворота № 2 вартістю 4496 грн., скважини к вартістю 4878 грн., скважини к1 вартістю 15934 грн., всього господарських споруд вартістю 61171 грн., всього по домоволодінню вартістю 136495 грн.

За результатом даного запропонованого варіанту № 1 фактична частка першого співвласника складає 48/100 та менша ідеальної частки на 2 %, а в грошовому еквіваленті становить -5025,50 грн., фактична частка другого співвласника складає 52/100 та більша ідеальної частки на 2 %, а в грошовому еквіваленті становить +5025,50 грн. Даний варіант по забезпеченню ізольованого користування приміщеннями житлового будинку проведення ремонтно-будівельних робіт не потребує.

Згідно варіанту № 2 першому співвласнику пропонується виділити приміщення: в літері а: приміщення 1-1 веранди пл. 5,27 кв.м. вартістю 10502 грн., 1-2 веранда пл. 4,10 кв.м. вартістю 8175 грн., в літері А: 1-3 кухню пл. 13 кв.м. вартістю 35480 грн., 1-4 житлову кімнату пл. 10,80 кв.м. вартістю 29476 грн., всього 33,17 кв.м. вартістю 83633 грн., господарські будівлі і споруди погріб Б вартістю 12647 грн., ворота № 3 вартістю 1131 грн., огорожу № 4 вартістю 2970 грн., скважини к вартістю 4878 грн., скважини к1 вартістю 15934 грн., всього господарських споруд вартістю 37560 грн., всього по домоволодінню вартістю 121193 грн.

Другому співвласнику пропонується виділити приміщення в літері а: 1-1 веранди пл. 2,63 кв.м. вартістю 5251 грн., в літері А: приміщення 2-2 житлова пл. 21,50 кв.м. вартістю 58679 грн., в літері а1 приміщення 2-1 веранда пл. 7,80 кв.м. вартістю 15646 грн., всього 31,93 кв.м. вартістю 79575 грн., господарські будівлі і споруди сарай В вартістю 7362 грн., прибудову в вартістю 7099 грн., вбиральню Д вартістю 4575 грн., огорожу № 1 вартістю 17827 грн., ворота № 2 вартістю 4496 грн., скважини к вартістю 4878 грн., скважини к1 вартістю 15934 грн., всього господарських споруд вартістю 61171 грн., всього по домоволодінню вартістю 141746 грн.

За результатом даного запропонованого варіанту № 2 фактична частка першого співвласника складає 46/100 та менша ідеальної частки на 4 %, а в грошовому еквіваленті становить -10276,50 грн., фактична частка другого співвласника складає 54/100 та більша ідеальної частки на 4 %, а в грошовому еквіваленті становить +10276,50 грн. Даний варіант по забезпеченню ізольованого користування приміщеннями житлового будинку потребує проведення ремонтно-будівельних робіт, а саме приміщення веранди 1-1 пл. 7,9 кв.м. розділити перегородкою на дві частини: веранди (1-1) пл. 5,27 кв.м. та веранди (1-1) пл. 2,63 кв.м.; влаштувати дверний проріз між приміщеннями веранди (1-1) пл. 2,63 кв.м. та веранда (2-1) пл. 7,80 кв.м.

Крім того, експертом запропоновано два варіанти поділу земельної ділянки відповідно до запропонованих варіантів № 1 та № 2 поділу житлового будинку, господарських будівель і споруд, з різними варіантами проведення лінії розмежування (а. с. 118).

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у статті 317 ЦК України.

Відповідно до частин першої, другої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно з частиною першою статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Частинами першою - третьою статті 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Згідно з частинами першою та другою статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділено в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Відповідно до статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

За змістом наведених норм виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно, за загальним правилом, розміру його частки у праві спільної власності та припинення права спільної часткової власності на відповідне майно. Шляхом виділу частки у майні припиняється спільна часткова власність, і особа стає власником виокремленого майна.

В постанові Верховного Суду від 01 червня 2023 року в справі № 520/21041/18 (провадження № 61-7727св22) викладено правовий висновок, згідно якого системний аналіз положень статей 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України дає підстави дійти висновку, що у спорах про поділ (виділ частки) будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Виділ часток (поділ) будинку, що перебуває в спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або в разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною розмірів ідеальних часток і стягненням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилася.

Отже, визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників.

Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 25 вересня 2019 року у справі № 205/9065/15-ц (провадження № 61-21409св18), від 27 травня 2020 року у справі № 173/1607/15-ц (провадження 61-26178св18) від 11 жовтня 2021 року у справі № 607/14338/19-ц (№ 61-19073св20).

При поділі житлового будинку суд зобов`язаний зазначити в рішенні, яка відокремлена (ізольована після переобладнання) частина будинку конкретно виділяється і яку частку в будинку вона становить, а також, які підсобні будівлі передаються.

Частиною четвертою статті 120 ЗК України передбачено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Характеристиками доказів є їх належність, достовірність, допустимість та достатність. Так, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. 77 - 80 ЦПК України).

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст. 102 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права. Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. Висновок експерта викладається у письмовій формі і приєднується до справи. Суд має право за заявою учасників справи або з власної ініціативи викликати експерта для надання усних пояснень щодо його висновку. У висновку експерта повинно бути зазначено: коли, де, ким (ім`я, освіта, спеціальність, а також, за наявності, свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта, стаж експертної роботи, науковий ступінь, вчене звання, посада експерта), на якій підставі була проведена експертиза, хто був присутній при проведенні експертизи, питання, що були поставлені експертові, які матеріали експерт використав. Інші вимоги до висновку експерта можуть бути встановлені законодавством. У висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом - також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.

Повно та всебічно дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, суд першої інстанції встановив, що експертом надано висновок про технічну можливість поділу будинку з незначним відхилом від ідеальних часток співвласників по 1/2 частини. Проведеною у справі експертизою встановлена можливість сформувати самостійні об`єкти нерухомого майна та визначено перелік необхідних для цього ремонтно-будівельних робіт.

В судовому засіданні представник позивача наполягав на варіанті № 2 розподілу будинку, а сторона відповідача - на варіанті № 1.

Судом першої інстанції враховано, що між сторонами склався фактичний порядок користування приміщеннями будинку, який відповідає варіанту № 1 поділу будинку в натурі згідно висновку судової оціночно-будівельної, будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи № 6-22 від 20 листопада 2022 року, і вказані обставини доводами апеляційної скарги не спростовані.

Отже, враховуючи те, що взаємної згоди щодо поділу майна між сторонами не досягнуто, суд першої інстанції, дослідивши та надавши оцінку експертному висновку та іншим доказам у їх сукупності, проаналізувавши кожен із запропонованих варіантів поділу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, дійшов обґрунтованого висновку про те, що за наслідками розгляду цієї справи необхідно провести розподіл житлового будинку та земельної ділянки за варіантом № 1 висновку експерта від 20 листопада 2022 року № 6-22.

Апеляційний суд погоджується з даними висновками, враховуючи, що згідно даного варіанту, відхилення як від ідеальних часток в праві власності на будинок, та і у вартості виділених приміщень, є найменшим (відхилення у 2 % від розміру часток та 5025,50 грн. у вартості приміщень проти 4 % та 10276,50 грн. відповідно, при обранні першого варіанту розподілу), а також, що цей варіант по забезпеченню ізольованого користування приміщеннями житлового будинку проведення ремонтно-будівельних робіт не потребує, співвласникам виділяється окрема площа, яка є ізольованою від приміщення іншого співвласника, має окремий вхід, тобто становить окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 ЦК України, а тому цей варіант є найбільш прийнятний з точки зору доцільності та найбільш оптимальний для обох сторін.

Відповідачем не оскаржене рішення суду першої інстанції, що свідчить про те, що вона погоджується з ухваленим судовим рішенням, незважаючи на те, що суд не стягнув на її користь компенсацію за відхилення від ідеальної частки. Частка позивача при цьому збільшена з до 52/100.

Доводи апеляційної скарги, що суд, базуючись лише на письмових поясненнях позивача, дійшов до хибних висновків, постановлюючи дане рішення, є неспроможними та відхиляються апеляційним судом, з огляду на те, що позивачем на власний розсуд обрано спосіб участі в судовому засіданні не особисто, а через представника, при цьому вона не була позбавлена можливості особисто з`явитися в судове засідання і надати суду не лише письмові, а й усні пояснення, однак такою можливістю не скористалась.

Не підтверджуються будь-якими доказами, крім письмових пояснень позивача, та відхиляються апеляційним судом як припущення доводи апеляційної скарги про те, що за даним варіантом розподілу будинку лічильники на газопостачання та електропостачання залишаються у користуванні відповідача, при цьому встановлення нових лічильників становитиме для позивача надмірний майновий тягар.

В контексті даних заперечень апеляційний суд знову звертає увагу, що судом першої інстанції не стягувалась із позивача на користь відповідача компенсація за відхилення від ідеальної частки в розмірі 5025,50 грн., а також, що присуджений судом варіант розподілу будинку не передбачає проведення ремонтно-будівельних робіт, відтак посилання позивача на витрати, вказані у висновку, є безпідставними.

Апеляційний суд також враховує, що про створення відповідачем перешкод у користуванні нею лічильниками та газовим котлом, як і про знаходження лічильників і газового котла в приміщенні, яким користується відповідач, а також про свій майновий стан ОСОБА_1 суду першої інстанції в позові не повідомляла і вперше зазначила про це в апеляційній скарзі.

Апеляційний суд приймає до уваги, що усунення перешкод в користуванні майном не є обставиною, яка входить до предмету дослідження в позові про поділ майна в натурі, і що при наявності відповідного спору позивач вправі звернутися до суду з окремим позовом до ОСОБА_2 .

Апеляційний суд не може погодитись з доводами апеляційної скарги, що позивач з сім`єю постійно проживає в спірному будинку, а відповідач відключила електропостачання і у будинку не проживає, з огляду на наявні в матеріалах справи надані ОСОБА_2 квитанції про сплату житлово-комунальних послуг (спожитий газ та доставка природного газу, постачання електричної енергії, за адресою АДРЕСА_1 за 2020 - 2023 роки.

Відтак, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду та відхиляються апеляційним судом доводи апеляційної скарги про незаконність і неправомірність рішення, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального права.

Інші доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на доказах та законі, висновків суду першої інстанції не спростовують, зводяться до переоцінки доказів та незгоди із судовим рішенням і не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив правову природу заявленого позову, в достатньому обсязі визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку в силу вимог статей 12, 13, 81, 89 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам статей 263, 264 ЦПК України, підстави для його скасування з мотивів, які викладені в апеляційній скарзі, відсутні.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення в рішенні суду першої інстанції, питання вичерпності висновків суду першої інстанції, апеляційний суд виходить з того, що у справі, що розглядається, учасникам спору було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правильних по суті висновків суду.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції в частині, що оскаржується, відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Баришівського районного суду Київської області від 02 травня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 23 серпня 2023 року.

Головуючий: Кашперська Т.Ц.

Судді: Фінагеєв В.О.

Яворський М.А.