У Х В А Л А

07 серпня 2023 року Подільський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Анохіна А.М.

при секретарі - Лазуренко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві заяву представника відповідача Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло - Сервіс» - Ключник А.В. про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення та про перегляд заочного рішення Подільського районного суду м. Києва від 12.12.2022 у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло - Сервіс» про захист прав споживачів, -

ВСТАНОВИВ:

Заочним рішенням Подільського районного суду м. Києва від 12.12.2022 позовні вимоги ОСОБА_1 до Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло - Сервіс» про захист прав споживачів було задоволено частково.

Визнано протиправними дії КП «Житло - сервіс» щодо нарахування та стягнення з ОСОБА_2 заборгованості, що станом на листопад 2021 року складає суму 4231 грн 39 коп. (рахунок за жовтень 2021) за надання послуг «з утримання будинку та прибудинкової території» враховуючи часткову відсутність в період з 01.06.2021 по 31.10.2021 послуг з обслуговування та ремонту внутрішньобудинкових систем гарячого водопостачання.

Зобов`язано КП «Житло - Сервіс» здійснити перерахунок та зменшення вартості послуг з «утримання будинку та прибудинкової території», як це передбачено постановою КМУ № 151, щоденно з 01.06.2021 на 3,3% в сумі = 2 грн. 61 коп. за кожну добу перевищення допустимого строку перерви у наданні послуг з обслуговування та ремонту внутрішньобудинкових систем гарячого водопостачання, терміном до здійснення ремонту та поновлення послуги з гарячого водопостачання в квартирі споживача.

Зобов`язано КП «Житло - Сервіс», за період з 01.06.2021 терміном до поновлення послуги з гарячого водопостачання в квартирі споживача здійснити нарахування та сплату споживачу пені в розмірі (0,83 + 0,64=1,47 X 53,8)=79,08 грн. X 3% = 2 грн. 37 коп. на добу, за кожну добу відсутності послуг з гарячого водопостачання в квартирі споживача АДРЕСА_1 .

Зобов`язано КП «Житло-Сервіс» нараховувати та сплачувати споживачу ОСОБА_2 компенсацію щоденних витрат на електроенергію в сумі 10 грн 92 коп. за кожну добу, в період відсутності надання послуг з обслуговування та ремонту внутрішньобудинкових систем гарячого водопостачання, починаючи з 01.09.2021 терміном до здійснення ремонтних робіт постачальником послуг та поновлення послуги гарячого водопостачання в квартирі споживача.

Зобов`язано КП «Житло-Сервіс» на виконання умов укладеного договору та вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги», здійснити в установлені законом терміни обслуговування та ремонт внутрішньобудинкових систем гарячого водопостачання та поновити надання послуги гарячого водопостачання в квартирі споживача послуг. Згідно вимог ЦПК України копія рішення була направлена на електронну адресу відповідача для ознайомлення, що підтверджується довідкою, яка знаходиться в матеріалах справи.

06 липня 2023 року КП «Житло-Сервіс» звернулось до Подільського районного суду міста Києва із заявою про перегляд заочного рішення, в якій просить скасувати заочне рішення Подільського районного суду м. Києва від 12.12.2022 у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло - Сервіс» про захист прав споживачів, призначити справу до розгляду за правилами загального позовного провадження, а також поновити строк на подання заяви про перегляд заочного рішення, посилаючись на те, що про судове рішення представник відповідача дізналось 22.06.2023 під час ознайомлення з матеріалами справи.

06 липня 2023 року згідно протоколу розподілу справи між суддями у неавтоматичному режимі, вищевказана заява передана на розгляд судді Анохіну А.М.

28 липня 2023 року до суду подані заперечення на заяву про перегляд заочного рішення. В своєму запереченні представник позивача просить відмовити у поновленні строку та заяву залишити без задоволення.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, до суду подано заяву про розгляд заяви без її участі. Заяву про перегляд заочного рішення підтримує.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, до суду подано заяву про розгляд без його участі. Просить прийняти рішення з урахуванням письмових заперечень.

Дослідивши матеріали справи, заяву, суд приходить до наступних висновків.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення у справі «Станков проти Болгарії» від 12.07.2017 року).

Отже, безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як правова визначеність.

Відповідно до частини третьої статті 284 Цивільного процесуального кодексу України, учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин (ч. 4 ст. 284 ЦПК України).

З огляду на зазначені стороною відповідача обставини щодо пропуску строку, суд вважає за можливе задовольнити заяву, поновивши, строк на подання заяви про перегляд заочного рішення.

Разом з тим, перевіряючи обґрунтованість вимог заяви в частині скасування заочного рішення, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 284 ЦПК України, заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Відповідач зазначає підставою для перегляду заочного рішення те, що в матеріалах справи відсутні докази направлення на адресу відповідача судових повісток, а тому відповідач був позбавлений можливості направити відзив.

Проте, як вбачається із матеріалів цивільної справи, судові повістки про виклик до суду відповідача були отримані відповідачем про що міститься підпис на рекомендованих повідомленнях.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов, зокрема, відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин та позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Отже, 12.12.2022 судом, зважаючи на відсутність заперечень представника позивача та наявних матеріалів справи, було винесено заочне рішення.

Як вбачається із матеріалів цивільної справи, копія заочного рішення суду від 12.12.2022 направлялась на поштову адресу відповідача.

Тобто, судом вживались всі необхідні процесуальні заходи для повідомлення особи про судові засідання та про результат розгляду справи.

Також, жодних доказів в підтвердження поданої заяви про перегляд заочного рішення, тобто доказів, які слугують на користь відповідача та мають істотне значення для правильного вирішення справи, та які не було подано на час розгляду справи по суті, зокрема на спростування висновків суду, заявником не надано.

Так, у відповідність до ч. 4 ст. 10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на які надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Желтяков проти України» від 09 червня 2001 року, зазначено, що право на справедливий розгляд судом, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів (рішення суду у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [ВП], №28342/95, п. 61, ECHR1999-VII).

Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру (рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), № 52854/99, п. 52, ECHR 2003-Х).

Виходячи з вищенаведеної практики ЄСПЛ, скасування рішення суду, що набрало законної сили, за відсутності факту істотності таких обставин, з мотивів неправильного застосування судом норм матеріального та/або процесуального права буде порушенням принципу юридичної визначеності, тобто п. 1 ст. 6 конвенції, а також ст. 1 Першого протоколу до неї, оскільки у позивача після задоволення його вимог були законні сподівання на те, що його інтереси є остаточно захищеними.

Так, Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод наголошує, що термін «строк на оскарження рішення», що є звичайним явищем у національних законодавствах держав учасників Конвенції, виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів та позивачів, які можуть трапитись після прийняття судом рішення (пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою № 14902/04 у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»; пункт 51 рішеннявід 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»).

Крім того, слід зазначити про те, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суду необхідно виходити з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001.

В спірній по справі ситуації суд виходить з того, що відповідачем не дотримано процесуальних вимог цивільного законодавства, які б дозволяли суду дійти висновку про необхідність скасування ухваленого заочного рішення.

Як вбачається із матеріалів справи, судом вживались всі можливі заходи для належного повідомлення відповідача про розгляд справи та судом у справі було ухвалено заочне рішення про задоволення позовних вимог на підставі аналізу доказів, які знаходились в матеріалах справи.

Зазначені відповідачем обставини в заяві не можуть бути підставою для скасування заочного рішення, при фактичній відсутності сукупності підстав, які зазначені в частині першій ст. 288 Цивільного процесуального кодексу України.

Крім того, достатніх та переконливих доказів безпідставності позовних вимог до заяви долучено не було, а судом не встановлено.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що підставами скасування заочного рішення є, зокрема, наявність істотних доказів, які поза розумним сумнівом спростовують обґрунтування доводів позивача, а за відсутності зазначених обставин, суд не має законних підстав для скасування заочного рішення, а тому заява сторони відповідача в частині скасування заочного рішення є необґрунтованою та безпідставною, в зв`язку з чим в її задоволенні слід відмовити.

Частиною 4 ст. 287 ЦПК України передбачено, що у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Керуючись ст.ст. 126, 127, 253, 260, 261, 284, 353 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Поновити представнику відповідача Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло - Сервіс» - Ключник А.В. строк на подання заяви про перегляд заочного рішення.

В задоволенні заяви про перегляд заочного рішення Подільського районного суду м. Києва від 12.12.2022 у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло - Сервіс» про захист прав споживачів - відмовити.

Роз`яснити заявнику, що відповідно до пункту 4 статті 287 ЦПК України, у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

У цьому разі строк на апеляційне оскарження починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А.М.Анохін