Справа № 462/2846/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Палюх Н.М.
Провадження № 22-ц/811/555/23 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2023 року м.Львів

Справа № 462/2846/15-ц

Провадження № 22ц/811/555/23

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Приколоти Т.І.,

суддів : Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.

секретар Іванова О.О.

розглянув справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» на ухвалу Залізничного районного суду м. Львова, постановлену у м.Львів 8 лютого 2023 року у складі судді Палюх Н.М., у справі за заявою АТ КБ «ПриватБанк» про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення його до виконання,-

встановив:

10 січня 2023 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з цією заявою. В обґрунтування заяви посилається на те, що рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 21 грудня 2017 року частково задоволено позов АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , стягнуто з відповідача на користь позивача 2 969,81 доларів США, що за курсом НБ України відповідно до службового розпорядження НБ України від 21 грудня 2017 року становить 82 738, 91 грн., заборгованості за кредитним договором та 827,39 грн. судового збору. Рішення набрало законної сили. 14 травня 2018 року видано виконавчий лист. Строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання закінчився 14 травня 2021 року. Вказує, що банк не мав можливості у строк до 14 травня 2021 року пред`явити виконавчий лист до виконання, оскільки такий втрачений, що підтверджується складеним працівниками банку актом. Зазначає, що боржником самостійно рішення суду не виконується, а пропущений строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання та втрата оригіналу виконавчого листа не дає можливості АТ КБ «ПриватБанк» звернутися до органів державної виконавчої служби для примусового виконання рішення суду. Просить задовольнити заяву і видати дублікат виконавчого листа та поновити пропущений строку для пред`явлення його до виконання.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 8 лютого 2023 року відмовлено узадоволенні заяви АТ КБ «ПриватБанк» про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення його до виконання.

Ухвалу суду оскаржує АТ КБ «ПриватБанк». Вважає ухвалу суду незаконною, необґрунтованою та такою, що постановлена з порушенням норм процесуального права, а висновки суду є такими, що не відповідають дійсним обставинам справи. Звертає увагу, що банк намагався врегулювати питання погашення заборгованості ОСОБА_1 мирним шляхом, через що виконавчий лист не пред`являвся до примусового виконання. Просить скасувати ухвалу Залізничного районного суду міста Львова від 8 лютого 2023 року і прийняти постанову про задоволення заяви АТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на доводи заяви.

Судом вживалися заходи щодо повідомлення учасників справи про час та місце розгляду справи. Судова повістка з рекомендованим повідомленням про вручення ОСОБА_2 повернулася до суду апеляційної інстанції з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».Згадана судова повістка направлялася відповідачу за зазначеною у справі адресою.

Відповідно до ч.1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. ОСОБА_2 не подано заяви про зміну свого місцезнаходження.

Ухвалою суду від 16 серпня 2023 року задоволено заяву представника АТ КБ «ПриватБанк» Гнитишака О.В. про його участь в судовому засіданні у режимі відеоконференції. Роз`яснено представнику заявника, що відповідно до ч.5 ст. 212 ЦПК України ризики технічної неможливості участі в відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку, тощо несе учасник справи, який подав відповідну заяву.

17 серпня 2023 року не виявилося можливим провести судове засідання в режимі відеоконференції з технічних причин (через відсутність зв`язку).

Суд ухвалив проводити розгляд справи у відсутності її учасників, які належно повідомлені про час та місце розгляду справи.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Датою ухвалення рішення, прийнятого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Судом встановлено, що рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 21 грудня 2017 року, яке залишено без змін постановою Апеляційного суду Львівської області від 14 травня 2018 року, частково задоволено позов АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , стягнуто з відповідача на користь позивача 2 969,81 доларів США, що за курсом НБ України відповідно до службового розпорядження НБ України від 21 грудня 2017 року становить 82 738,91 грн., заборгованості за кредитним договором від 31 липня 2007 року та 827,39 грн. судового збору.

23 лютого 2019 року судом видано виконавчий лист №462/2846/15 від 14 травня 2018 року на виконання вказаного рішення суду.

У своїй заяві про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення його до виконання, банк зазначає, що не мав можливості у строк до 14 травня 2021 року пред`явити виконавчий лист до виконання, оскільки такий втрачений ймовірно в архіві банку, що підтверджується складеним працівниками банку актом.

Оскаржувана ухвала мотивована наступним.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Вконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню згідно з частиною четвертою статті 10 ЦПК України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно із ч. 1 ст. 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Пунктом 17.4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Відповідно до постанов Верховного Суду від 15 листопада 2018 року у справі № 474/783/17, від 10 жовтня 2018 року у справі № 2-504/11 єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата.

Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.

Дублікат виконавчого документа видається замість втраченого оригіналу лише за наявності достатніх доказів того, що виконавчий документ дійсно втрачено.

Згідно постанови Верховного Суду від 22 жовтня 2018 року у справі № 2-824/2009 при вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою, заявник повинен подати докази на підтвердження втрати виконавчого листа, а суд має обов`язково перевірити, чи не було виконано рішення суду на підставі якого його видано та чи не втратило судове рішення законної сили.

Відповідно до ч.1 ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Підставою для видачі дубліката виконавчого листа є втрата його оригіналу, а підставою поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання є визнані судом поважні причини такого пропуску.

Поважними за змістом вказаної норми процесуального права визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій.

Обов`язковою умовою видачі дубліката виконавчого листа є звернення із такою заявою в межах встановленого законом строку для пред`явлення його до виконання або його поновлення за рішенням суду.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Згідно із постановою Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі № 2-836/11 стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції (ч. 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» ). У разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено (ч. 1 ст. 433 ЦПК України). Відповідно до підпункту 17.4 пункту 1розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів: у разі втрати виконавчого документа, суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку.

Проте, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

Згідно із ч. 1 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» строки у виконавчому провадженні - це періоди часу, в межах яких учасники виконавчого провадження зобов`язані або мають право прийняти рішення або вчинити дію.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах а виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Встановлено, що виконавчий лист №462/2846/15 від 14 травня 2018 року, виданий 18 лютого 2019 року Залізничним районним судом м.Львова, підлягав пред`явленню стягувачем до примусового виконання протягом трьох років з дня набрання рішенням законної сили.

Згідно із п. 1 ч.ч. 1,2 ст. 23 Закону України «Про виконавче провадження» строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються пред`явленням виконавчого документа до виконання. Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

Норми щодо переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебувають у системному зв`язку із застосуванням норм, що регулюють завершення виконавчого провадження шляхом повернення виконавчого документа стягувачу.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється: у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення - з дня його повернення; у разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони (п.9 ч. 1 ст. 37 цього Закону).

Заявником не надано суду доказів на підтвердження того, що виконавчий документ було пред`явлено стягувачем до виконання до відповідного відділу державної виконавчої служби протягом трьох років з часу набранням рішенням законної сили.

АТ КБ «ПриватБанк» пропущено встановлений строк для пред`явлення виконавчого документу до виконання.

Згідно із ч. 1 ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для стягувача отримати та подати у встановлений законом строк виконавчий лист до примусового виконання.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 25 січня 2021 року у справі № 2-1790/11 поважність причин пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання пов`язана не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об`єктивною можливістю цієї особи знати про ці обставини. Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів, за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знайти про посягання на права. Обов`язок доведення часу, з якого особі стало відомо про порушення її права, покладається на заявника.

Згідно із постановою Верховного Суду від 23 січня 2020 року у справі № 759/308/13-ц вирішення питання про поновлення процесуального строку належить до дискреційних повноважень суду і у кожній конкретній справі суд має ґрунтовно перевіряти чи є обставини, на які посилається заявник такими, що свідчать про наявність поважних причин для поновлення строку.

АТ КБ «ПриватБанк» не надало жодних доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, які б свідчили про об`єктивні та непереборні для стягувача обставини пропуску зазначеного строку та не надав належних та допустимих доказів на обґрунтування своїх вимог.

Також банком не надало доказів, які б свідчили про добросовісну реалізацію ним своїх процесуальних прав та належне виконання процесуальних обов`язків, зокрема учинення ним усіх можливих та залежних від нього дій, спрямованих на своєчасний контроль за виконанням судового рішення.

Встановлено, що АТ КБ «ПриватБанк» з 2018 року не цікавився ходом виконавчих проваджень, із заявою про видачу дубліката виконавчого листа звернувся у січні 2023 року, тобто поза межами строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, при цьому не довів поважність причин пропуску такого строку.

З урахуванням встановленого, суд прийшов до правильного висновку про відмову в задоволенні заяви банку про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та видачу дубліката виконавчого листа у цивільній справі №462/2846/15-ц.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, які не спростовані доводами апеляційної скарги. Підстави для скасування оскаржуваної ухвали не встановлені.

Керуючись: ст. 367, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст. 375, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 8 лютого 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 25 серпня 2023 року.

Головуючий -______________________Т. І. Приколота

Судді: ________________Ю.Р. Мікуш ___________________ Р.В. Савуляк