Придніпровський районний суд м.Черкаси

Справа № 711/1637/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 серпня 2023 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Позарецької С.М.,

при секретарі Щокань В.М.,

за участю представника

позивача адвоката Ульянова С.М.,

представника відповідача

адвоката Манзар Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_3 , після смерті якого відкрилась спадщина на квартиру АДРЕСА_1 . За життя ОСОБА_3 заповіту не склав.

Як зазначено, спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_3 є його сини: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 . Разом з тим, ОСОБА_4 склав заяву про відмову від належної йому частки після смерті батька на користь ОСОБА_1 .

Позивач вказує, що на момент смерті батька, він перебував на території Республіки Польща. 06.10.2021 (у визначений законом термін) він звернувся до Генерального консульства України в Кракові, де йому зробили заяву про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_3 . Заява завірена віцеконсулом Генерального консульства України в Кракові і йому було роз`яснено, що його заява про прийняття спадщини буде направлена в органи нотаріату міста Черкаси.

Отже, достовірно знаючи, що він звернувся із заявою про прийняття спадщини своєчасно, протягом шести місяців, він у лютому 2023 року звернувся до Другої черкаської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 . Разом з тим, постановою нотаріуса від 21.02.2023 йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, а саме на квартиру АДРЕСА_1 , що залишилася після смерті батька ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку із пропуском строку на подання заяви про прийняття спадщини.

Звертає увагу суду на те, що шестимісячний строк подання ним заяви про прийняття спадщини, після смерті батька сплив 26.10.2021, а із заявою про прийняття спадщини до Генерального консульства України в Кракові він звернувся 06.10.2021, тобто вважає, що він не пропустив строк для подання заяви про прийняття спадщини. Між тим, через ту обставину, що у консульстві йому пояснили, що самостійно направлять заяву в органи нотаріату міста Черкаси, він самостійно не направив свою заяву до нотаріальної контори. Вважає, що він скористався своїм правом та звернувся до Генерального консульства України в Кракові та подав заяву про прийняття спадщини, але нотаріус надала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, в якій зазначила, що ним пропущений строк на подачу заяви про прийняття спадщини.

Враховуючи зазначені вище обставини, позивач просить суд визначити йому додатковий строк, терміном два місяці з дня набрання законної сили рішенням суду, для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою суду від 24.04.2023 позовну заяву прийнято, відкрито провадження по справі та призначено її до судового розгляду за правилами загального позовного провадження. Сторонам встановлено строк для подачі заяв по справі.

Ухвалою суду від 17.07.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

11.05.2023 представницею відповідача ОСОБА_2 адвокатом Манзар Т.В. подано відзив на позовну заяву. Зазначено, що відповідач являється сином ОСОБА_3

05 10.2021, у визначений законом шестимісячний строк, він звернувся до нотаріуса Другої черкаської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, на підставі якої зареєстровано спадкову справу за № 699/2021. Звертає увагу суду на те, що позивачем не надано до суду належних та допустимих доказів, у контексті ст.ст. 76-81 ЦПК України, про те, що позивач з 26.04.2021 по 26.10.2021 перебував за кордоном. Також, позивач додає до позову копію заяви про прийняття спадщини, датовану 06.10.2021, однак нотаріус у постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 21.02.2023 зазначає, що позивач ОСОБА_1 взагалі не звертався до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у період з 26 04 2021 по 21 02 2023. Отже, заява про прийняття спадщини від 06.10.2021, яка ніби-то, завірена віце-консулом у м. Краків (Республіка Польща), не є належним доказом, адже відсутня у нотаріуса. Крім того, покликання позивача у позові на те, що саме Генеральне консульство України у м. Кракові повинно було надіслати в Україну заяву про прийняття спадщини позивача, не відповідає нормам законодавства.

До того ж, як зазначено у відзиві, позивачем не надано до суду ні поштового відправлення, ні копію електронного повідомлення, які б свідчили про направлення позивачем відповідної заяви нотаріусу. Отже, на думку сторони відповідача, позивач пропустив строк для прийняття спадщини, не навівши, при цьому, обставин, що створювали об`єктивні та непереборні труднощі для позивача щодо подання такої заяви, враховуючи норми ч. 3 ст. 1272 ЦК України. Також звертає увагу суду на те, що позивач звернувся до консула про засвідчення його підпису на заяві, яку він адресував «Компетентним органам в Україні», а не представнику консульства, адже Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 22.02.2012 за № 282/20595, чітко передбачає, а саме: «3.13.1 Консул засвідчує справжність підпису на документах, зміст яких не суперечить законові і які не мають характеру угод та не містять у собі відомостей, що паплюжать честь і гідність людини». Отже, позивач звернувся до Посольства України в Кракові із заявою, на якій просив засвідчити справжність свого підпису, однак до нотаріальної контори в Україні, за місцем відкриття спадщини, через засоби поштового зв`язку, дану заяву не надіслав, у зв`язку з чим останній не використав своє право на прийняття спадщини. Доказів, які б свідчили про наявність перешкод для подання такої заяви, позивачем не надано. Таким чином, просить повністю відмовити у задоволенні позовних вимог та стягнути з позивача на його користь понесені судові витрати на правничу допомогу у сумі 10000 грн. 00 коп.

Відповідь на відзив позивачем подана не була.

15.05.2023 ухвалою суду витребувано з Другої черкаської державної нотаріальної контори інформацію із спадкового реєстру щодо спадкової справи після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про всіх спадкоємців, про чинні заповіти (надати копію заповіту), відмову від прийняття спадщини, усунення від спадщини, відомості про видані та отримані свідоцтва про право на спадщину після його смерті, копії заяв осіб, які звернулися до нотаріуса про прийняття спадщини.

У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги та просив задовольнити у повному обсязі, на підставі обґрунтування, що наведене у позовній заяві та з урахуванням доказів, які додані до позову. Крім того, зазначив, що позивач на день смерті батька знаходився у Польщі і вважає, що заяву про прийняття спадщини подав 06.10.2021, перебуваючи у Консульстві. Також позивач вважав, що цю заяву буде направлено до нотаріуса в Україні. Вважає, що він не порушив строки звернення із заявою про прийняття спадщини, а відповідна заява не була направлена до нотаріальної контори працівниками консульства не з вини позивача. Позивач до нотаріуса в України із заявою про прийняття спадщини не подавав, оскільки вважав, що така заява вже ним була подана.

У судове засідання позивач не з`явився, хоча повідомлявся судом про час, дату та місце розгляду справи у встановленому законом порядку.

У судовому засіданні представниця відповідача адвокат Манзар Т.В. заперечувала проти задоволення позову у повному обсязі, на підставі обґрунтування, що наведене у відзиві на позов. Зазначила, що в матеріалах спадкової справи відсутні заяви інших осіб, крім відповідача, про прийняття спадщини. Вважає, що позивач без поважних причин пропустив строки задля подачі заяви про прийняття спадщини. Додала, що відповідачем понесені витрати на правничу допомогу адвоката, які слід стягнути з позивача на користь відповідача, але докази будуть подані відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України.

У судове засідання відповідач не з`явився, хоча повідомлявся судом про час, дату та місце розгляду справи у встановленому законом порядку.

Заслухавши думку представників учасників справи, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні, позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є братами і, відповідно синами ОСОБА_3 , що підтверджується даними свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 26.06.1982 (актовий запис № 40) та свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 22.08.1984 (актовий запис № 1410).

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Черкаси, про що Черкаським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) складено відповідний актовий запис № 1442 та видане свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3 від 27.04.2021.

Після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , відкрилася спадщина на квартиру АДРЕСА_1 .

Судом також встановлено, що спадкоємцями першої черги, після смерті ОСОБА_3 , є: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (позивач по справі), ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (відповідач по справі).

06.10.2021 віцеконсулом Генерального консульства України в Кракові (Польща) засвідчено справжність підпису ОСОБА_1 на заяві, у якій адресатом зазначено: «Компетентним органам України». Крім того, у заяві зазначено, зокрема: «Я ОСОБА_1 , на цей час перебуваю в м. Краків (Республіка Польща), цим повідомляю, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер мій батько, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який на момент смерті був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 . Після його смерті відкрилась спадщина. Повідомляю, цю спадщину я приймаю».

Крім того, 03.02.2022 консульським агентом Генерального консульства України у Вроцлаві (Польща) засвідчено справжність підпису ОСОБА_4 на заяві, у якій зазначено адресатом: «До органів нотаріату України за місцем вимоги». У заяві також вказано, що ОСОБА_4 відмовляється від одержання належної йому частки у спадщині після смерті батька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь його брата ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_5 звернувся до Другої черкаської державної нотаріальної контори із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом, а саме на квартиру АДРЕСА_1 , яка залишилась після смерті його батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Між тим, постановою нотаріуса від 21.02.2023 у видачі вказаного свідоцтва ОСОБА_1 відмовлено, оскільки останній не подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини та не надав документи, що підтверджують спільне проживання з померлим.

Відповідно до матеріалів, які 30.06.2023 надані до суду Другою черкаською державною нотаріальною конторою, на виконання ухвали суду від 15.05.2023, встановлено таке: 05.10.2021 до цієї нотаріальної контори Фісенком Ігорем Володимировичем подана заява про прийняття спадщини після смерті його батька ОСОБА_3 , на підставі якої заведена спадкова справа №699/2021, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру від 30.05.2023; 21.02.2023 ОСОБА_1 подана заява про видачу свідоцтва про право на спадщину; 21.02.2023 винесена постанова про відмову у видачі ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину за законом; за даними інформаційної довідки зі Спадкового реєстру заповіти відсутні.

Таким чином, за дослідженими судом матеріалами спадкової справи встановлено, що в ній відсутні заяви ОСОБА_1 про прийняття спадщини та ОСОБА_4 про відмову у прийнятті спадщини/прийняття спадщини після смерті їхнього батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Способи захисту щодо даних спірних правовідносин визначені Цивільним Кодексом України.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст.78 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ст. 1222 ЦК України).

Статтею 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу (ч.ч. 1, 2 ст. 1258 ЦК України). Як визначено ч. 1 та ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто . Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст. 1270 ЦК України).

За положеннями статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Відповідно до п. 24 постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України (435-15). Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому статтею 1269 ЦК України (435-15), звернувшись в нотаріальну контору, після чого вважається таким, що прийняв спадщину. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Відповідно до п.п. 3.3 3.5, 3.11 п.3 гл.10 розд. ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, затвердженого наказом МЮУ 22.02.2012 №296/5 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) заяви про прийняття спадщини або відмову від її прийняття подаються спадкоємцем особисто нотаріусу за місцем відкриття спадщини у письмовій формі. Якщо спадкоємець особисто прибув до нотаріуса за місцем відкриття спадщини, нотаріальне засвідчення справжності його підпису на таких заявах не вимагається. У цьому випадку нотаріус встановлює особу заявника, про що на заяві робиться відповідна службова відмітка. Ця відмітка скріплюється підписом нотаріуса. Якщо заява, на якій справжність підпису спадкоємця не засвідчена, надійшла поштою, вона приймається нотаріусом, заводиться спадкова справа, а спадкоємцю повідомляється про заведення спадкової справи та необхідність надіслати заяву, оформлену належним чином (справжність підпису на таких заявах має бути нотаріально засвідченою), або особисто прибути до нотаріуса за місцем відкриття спадщини. Заява про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття підлягає реєстрації у Книзі обліку і реєстрації спадкових справ у день надходження. У разі надходження такого документа поштою він підлягає також реєстрації у Журналі реєстрації вхідних документів.

Як передбачено п.п. 3.15 3.19 п.3 гл. 10 розд. ІІ вказаного Порядку, якщо спадкоємець протягом шести місяців не подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв спадщину. Суд може визначити спадкоємцю, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Спадкоємець, якому за рішенням суду встановлено додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, повинен у межах установленого судом строку прийняти спадщину шляхом подання нотаріусу за місцем відкриття спадщини відповідної заяви. Не вимагається звернення до суду для визначення додаткового строку, достатнього для прийняття спадщини, якщо усі спадкоємці, які прийняли спадщину, подадуть письмову заяву про згоду на прийняття спадщини спадкоємцем, який пропустив строк для прийняття спадщини. Такі заяви спадкоємців мають бути подані нотаріусу до видачі свідоцтва про право на спадщину. За наявності такої згоди спадкоємцеві, який пропустив строк для прийняття спадщини, необхідно подати до нотаріуса за місцем відкриття спадщини заяву про її прийняття.

Своєчасно надісланою вважається заява, справжність підпису особи на якій засвідчена (або не засвідчена) нотаріально, що направлена поштовим відправленням до закінчення шестимісячного строку для прийняття спадщини і яка надійшла нотаріусу після закінчення цього строку. Нотаріус приймає такі заяви, заводить спадкову справу та у випадку надходження заяви, справжність підпису на якій не засвідчено нотаріально, надсилає лист спадкоємцю, в якому пропонується надіслати заяву, оформлену належним чином, або особисто прибути до нотаріуса за місцем відкриття спадщини. У таких випадках конверт підшивається у спадкову справу (п.п.3.23 п.3 гл. 10 розд. ІІ вказаного Порядку).

Під час розгляду справи судом не встановлено обставин, які б свідчили про поважні причини, та такі, що створювали істотні труднощі для звернення позивача до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини протягом шестимісячного строку, визначеного законом. При цьому, за матеріалами справи він звернувся до суду із даним позовом через тривалий час лише 17.03.2023.

Слід також зазначити, що факт втрати близької людини завжди супроводжується стресом і глибокими душевними стражданнями. Утім, тяжкий моральний та психологічний стан не виключає необхідності вчинення спадкоємцями юридично значимих дій, спрямованих на прийняття спадщини, протягом визначеного законом строку. У своїй постанові від 20.01.2021 у справі № 752/11156/18-ц ВС зазначив, що глибокі душевні страждання у зв`язку зі смертю близької чи знайомої людини відчуває переважна більшість людей і законодавець, встановлюючи строк для прийняття спадщини тривалістю шість місяців для усіх спадкоємців, враховував морально-психологічну сторону прийняття спадщини.

Крім того, суд вважає безпідставними твердження сторони позивача про те, що він, перебуваючи за кордоном, подав через консульство заяву про прийняття спадщини після смерті свого батька і розраховував на те, що ця заява працівниками консульства буде направлена за належністю до нотаріуса в Україні.

Слід зазначити про наявність у законодавстві України механізму подання заяви про прийняття спадщини через консульські установи України, що врегульований Наказом Міністерства юстиції України та Міністерства закордонних справ України від 27.12.2004 №142/5/310 "Про затвердження Положення про порядок учинення нотаріальних дій в дипломатичних представництвах та консульських установах України" (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Отже, вважати його заяву від 06.10.2021 (оригінал був оглянутий в судовому засіданні) такою, як саме заява про прийняття спадщини, є помилковим. Також на думку суду, позивачем не доведено обставин, що він не міг навіть поштовим відправленням, перебуваючи за кордоном, як вказує, направити до органів нотаріату заяву про прийняття спадщини.

При цьому, суд звертає увагу, що жодних заяв від ОСОБА_1 , які б були подані протягом шестимісячного строку, встановленого законом, матеріали спадкової справи не містять, а спадкова справа була відкрита за заявою відповідача по справі ОСОБА_2 , яка датована 05.10.2021.

Крім того, жодними належними та допустимими доказами позивач не довів суду обставин про те, що він дійсно перебував за кордоном саме з дня смерті батька, тобто з 26.04.2021 і до закінчення шестимісячного строку, визначеного ст. 1270 ЦК України, для подачі заяви про прийняття спадщини і, відповідно мали місце поважні обставини щодо неможливості вчинення ним такої дії.

Практика ВС свідчить про те, що саме по собі перебування спадкоємця за кордоном не може вважатися поважною причиною пропуску строку. Такий висновок зробив Верховний Суд у постановах від 17.04.2019 по справі №161/9998/17 та від 06.06.2018 по справі №592/9058/17-ц.

Також не можна не оминути обставини, про які вказує позивач, щодо подання через консульство в Республіці Польща заяви ОСОБА_4 , яка датована 03.02.2022 (оригінал оглянутий в судовому засіданні), про відмову від спадщини після смерті батька ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 , оскільки, по-перше, така заява відсутня в матеріалах спадкової справи, а по-друге, вона подана поза межами шестимісячного строку для подачі такої заяви, що суперечить нормам ст. 1270 ЦК України.

Отже, за викладених обставин, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі, оскільки позивачем не надано належних, допустимих та переконливих доказів, які б свідчили про наявність об`єктивних, непереборних, істотних труднощів для подання ним заяви у межах передбаченого законодавством шестимісячного строку про прийняття спадщини. Позивач не виконав свого процесуального обов`язку із доведення тих обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог, будучи достеменно обізнаним про факти смерті батька та відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати у вигляді сплаченого судового збору за подачу позову у розмірі 1073грн. 60коп., слід залишити за позивачем, оскільки у задоволенні його позову відмовлено.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76-84, 141, 259, 268 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення через суд першої інстанції до Черкаського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення кладений 22.08.2023.

Головуючий: С. М. Позарецька