РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 495/4932/21

Номер провадження 2/495/980/2023

07 серпня 2023 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Боярського О.О.,

за участі секретаря судових засідань Саханова О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в м. Білгород-Дністровському цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - орган опіки та піклування Роздільнянської міської ради, орган опіки та піклування Білгород-Дністровської міської ради в особі Служби у справах дітей Білгород-Дністровської міської ради про позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог.

30.06.2021 року позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , про позбавлення батьківських прав, в якому просить суд:

- позбавити ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) батьківських прав відносно ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Свої позовні вимоги обґрунтовує зокрема тим, що 06.011.2010 року позивачка уклала шлюб з ОСОБА_2 , який в подальшому заочним рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 14.01.2015 року по справі № 511/3267/14-ц було розірвано.

В шлюбі у сторін народився син ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_2 .

31.10.2013 року по справі № 511/2961/13-ц Роздільнянським районним судом Одеської області ухвалене рішення про стягнення з відповідача аліментів на утримання ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно довідки Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби від 05.05.2021 року № 34811/313 відповідач злісно ухиляється від сплати аліментів.

Крім того вироком Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 13.08.2019 року відповідача засуджено до року обмеження волі та відповідно до ст. 75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий термін у 1 рік за кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164 КК України, тобто злісного ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).

Відповідач самоусунувся від обов?язків по вихованню дитини, а саме: не бачиться з нею, не спілкується, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не бере участі у вихованні, не приділяє уваги навчанню, не цікавиться долею дитини.

На підставі вищезазначеного позивачка була вимушена звернутися до суду, задля захисту прав своєї дитини.

Процесуальні дії.

Одночасно з позовною заявою позивач заявила клопотання про витребування від:

- служби у справах дітей Роздільнянської міської ради Одеської області (67400, Одеська область, м. Роздільна, вул. Муніципальна, буд 17) висновок про доцільність позбавлення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; - з Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області копію вироку від 13.08.2019 року по справі №495/5683/18.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12.07.2022 року провадження по справі відкрито за правилами загального позовного провадження, та призначено підготовче судове засідання, крім того вказаною ухвалою було витребувано:

- від служби у справах дітей Роздільнянської міської ради Одеської області (67400, Одеська область, м. Роздільна, вул. Муніципальна, буд 17) висновок про доцільність позбавлення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

- з Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області копію вироку від 13.08.2019 року по справі №495/5683/18.

20.01.2022 року до суду надійшло клопотання начальника служби у справах дітей Роздільнянської міської ради про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог до участі у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - орган опіки та піклування Роздільнянської міської ради про позбавлення батьківських прав, яке мотивовано наступним.

Заявник вказує, що із змісту позовної заяви вбачається, що відповідач ОСОБА_2 зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 . При цьому у м. Білгород-Дністровський діє Служба у справах дітей Білгород-Дністровської міської ради.

У свою чергу Служба у справах дітей Розділянської міської ради територіально не виконує обов`язки щодо надання висновку про доцільність або недоцільність позбавлення батьківських прав особи, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 14.02.2022 року було клопотання начальника служби у справах дітей Роздільнянської міської ради про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог до участі у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - орган опіки та піклування Роздільнянської міської ради про позбавлення батьківських прав - задоволено.

Залучено до участі у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - орган опіки та піклування Роздільнянської міської ради про позбавлення батьківських прав в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - орган опіки та піклування Білгород-Дністровської міської ради в особі Служби у справах дітей Білгород-Дністровської міської ради.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 26.05.2022 року витребувано від органу опіки та піклування Білгород-Дністровської міської ради в особі Служби у справах дітей Білгород-Дністровської міської ради висновок про доцільність позбавлення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 17.10.2022 року було закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду.

У судове засідання призначене на 07.08.2023 року сторони не з`явились.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явилась. Представник ОСОБА_1 надав заяву про розгляд справи без участі сторони, на задоволені позовних вимог наполягає.

В судове засідання ОСОБА_2 не з`явився. Однак надав відзив на позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - орган опіки та піклування Роздільнянської міської ради, орган опіки та піклування Білгород-Дністровської міської ради в особі Служби у справах дітей Білгород-Дністровської міської ради про позбавлення батьківських прав, відповідно до якого просив суд відмовити у задоволені позовних вимоги у повному обсязі.

Зазначив, що станом на моменту розгляду справи він територіально віддалено знаходиться від дитини, оскільки його син ОСОБА_3 знаходить з матір`ю в місті Роздільна, а відповідача перебуває в місті Білгород-Дністровський, що перешкоджає його відвідувати сина. Крім того, відповідач зазначає, що в нього відсутнє джерело заробітку, що унеможливлює надання ним матеріальної допомоги сину.

Представник органу опіки та піклування Білгород-Дністровської міської ради в судове засідання не з`явився. Однак 04.10.2022 року представник надав до суду висновок органу опіки та піклування Білгород-Дністровської міської ради щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 .

Представник органу опіки та піклування Роздільнянської міської ради в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку.

Згідност.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Відповідно до ч.1ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Вимогами ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Фактичні обставини справи.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи по суті, суд приходить до висновку про те, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав.

Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, в судовому засіданні досліджено кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п.27 Постанови ПВС України від 12.06.2009 року №2 "Про практику застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції").

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , актовий запис про народження від 08.01.2013 року № 1, свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 місце державної реєстрації: відділ державної реєстрації актів цивільного стану Роздільнянського районного управління юстиції Одеської області.

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували в шлюбі.

Відповідно до заочного рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 14.01.2015 року по справі № 511/3267/14-ц, шлюб між подружжям було розірвано.

Судом встановлено, що мати дитини ОСОБА_1 проживає за адресою:

АДРЕСА_2 .

Згідно довідки № 78 виданою Адміністрація КЗ «Камянська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів Роздільнянської міської ради Одеської області» 17.05.2021 року вбачається, що ОСОБА_4 навчається в 2 класі.

Мати дитини приділяє належну увагу вихованню та утриманню сина. Батько дитини, ОСОБА_2 , участі у вихованні дитини не приймає.

Роздільнянський районний суд Одеської області своїм рішенням від справі № 2-4430/11 року, зобов`язав ОСОБА_2 сплачувати аліменти на утримання сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , частини всіх видів заробітку щомісячно.

Судом встановлено, що відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам від 01.08.2022 року, наданого Білгород-Дністровським відділом державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) сума заборгованості ОСОБА_2 по сплаті аліментів станом на 31.07.2022 рік складає 135 474,70 грн.

ОСОБА_2 зареєстрований та проживає по

АДРЕСА_1 .

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 були запрошені на засідання комісії служби у справах дітей Білгород-Дністровської міської ради з питань захисту прав дитини (далі Комісія), яке відбулося 30.08.2022 року.

Згідно довідки Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби від 05.05.2021 року № 34811/313 відповідач злісно ухиляється від сплати аліментів.

Згідно вироку Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 13.08.2019 року відповідача засуджено до року обмеження волі та відповідно до ст. 75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий термін у 1 рік за кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164 КК України, тобто злісного ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).

Таким чином, вищезазначений факт притягнення особи до кримінальної відповідальності, свідчить про систематичні дії пов`язані з невиконанням батьківських прав та обов`язків щодо виховання та матеріального утримання свого сина.

Зазначені факти, як окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення батька від виконання батьківських обов`язків, свідомого нехтування ним своїх обов`язків, що підтверджує відсутність серйозного ставлення батька до своїх обов`язків.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання та розвиток дитини.

За результатами розгляду 03.10.2022 року орган опіки та піклування виконавчого комітетуБілгород-Дністровської міської ради дійшов висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 по відношенню до сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Виконавчий комітет Білгород-Дністровської міської ради, як орган опіки та піклування діючи на захист прав та законних інтересів неповнололітньої дитини вважає за доцільне позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 по відношенню до сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про що складено відповідний висновок.

Таким чином, дослідивши вищезазначені матеріали, суд критично ставить до доводів відповідача щодо його неможливості прийняття участі у вихованні свого сина, у зв`язку з територіальною віддаленістю, оскільки суд не вважає таку поведінку належною у вихованні сином батька та вказаний факт поодиноких зустрічей відповідача з своєю дитиною не свідчить про виконання ним своїх батьківських обов`язків належним чином.

Крім того, під час розгляду справи, відповідач жодним чином не здійснив заходів щодо виправлення своєї поведінки по відношенню до свого сина, а саме: не цікавився його життєвими успіхами, не приймав участі у його вихованні, не надав йому жодної матеріальної допомоги.

Позиція суду та оцінка аргументів сторін.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно з частинами восьмою, дев`ятою статті 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України "Про охорону дитинства").

Згідно із ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»).

Частиною сьомою статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності (частина перша статті 155 СК України).

Згідно з ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він:

1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування;

2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини;

3) жорстоко поводяться з дитиною;

4) є хронічними алкоголіками або наркоманами;

5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування бродяжництва;

6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Згідно з абз. 2 п. 18 вищезгаданої постанови Пленуму Верховного Суду України, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Ухилення від виконання юридичного обов`язку - завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. Так, батько чи мати вважатимуться такими, що ухиляються від обов`язку по вихованню дитини, коли вони не проявляють до неї щонайменшої батьківської турботи, хоча мають таку можливість.

Відповідно до статті 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Пунктом 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 р. "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" зазначеної постанови роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Судом встановлено, що відповідачу ОСОБА_2 , як батьку неповнолітньої дитини, в провину ставиться ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню сина ОСОБА_5 та протиправної поведінки по відношенню до дитини, що є правовою підставою для позбавлення батьківських прав (пункт 2 частини першої статті 164 СК України), що зазначив і позивач у позовній заяві.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що при розгляді справи знайшли підтвердження обставини, що відповідач за власною ініціативою самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню сина ОСОБА_5 , без поважних причин залишивши його без батьківської уваги та турботи, при цьому має місце відсутність перешкод у спілкуванні з дитиною та позивачем доведено, що поведінка відповідача відносно його дитини є свідомим нехтуванням ним своїми батьківськими обов`язками, що свідчить про наявність підстав для позбавлення відповідачки батьківських прав.

Виходячи із оцінки доказів у справі таке ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, суд вважає свідомим та умисним, що дає підстави для обрання крайнього заходу у вигляді позбавлення батьківських прав.

Разом з тим, суд вважає за необхідне роз`яснити відповідачу, що позбавлення батьківських прав не позбавляє відповідачку права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав в разі зміни свого ставлення до дітей, своєї поведінки та усунення обставин, що були.

Висновки за результатами розгляду справи

Дослідивши наявні у справі докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов до переконання про те, що у ході розгляду справи встановлено беззаперечні докази повного відсторонення відповідача ОСОБА_2 , від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню та утриманню дитини, тому враховуючи спірні цивільно-правові відносини між учасниками справи, які вирішуються тільки в судовому порядку, оцінивши достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вимоги норм матеріального та процесуального права, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про позбавлення батьківських прав є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами, а тому підлягають задоволенню, у зв`язку із чим слід позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 батьківських прав відносно ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Керуючись ст. ст. 2, 4, 5, 10, 90, 258, 259, 263, 265, 268, 293 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - орган опіки та піклування Роздільнянської міської ради, орган опіки та піклування Білгород-Дністровської міської ради в особі Служби у справах дітей Білгород-Дністровської міської ради про позбавлення батьківських прав, - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи,якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя О.О.Боярський