Провадження № 2/470/37/23
Справа № 470/154/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2023 року смт. Березнегувате

Березнегуватський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Лусти С.А.,

за участю секретаря судового засідання Дячук А.А.,

розглянувши у підготовчому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Березнегуватської селищної ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Березнегуватська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом,

ВСТАНОВИВ:

06 червня 2023 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом.

В позові зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його бабуся ОСОБА_2 . Після її смерті відкрилася спадщина до складу якої входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований по АДРЕСА_1 , що належав померлій на підставі договору купівлі-продажу № 1220 від 25 травня 1998 року, який зареєстровано товарною біржею "Віконт-Т" та Березнегуватською філією ММБТІ в реєстрову книгу І за номером 140 від 30 травня 1998 року. 19 липня 2021 року бабуся склала заповіт, яким все своє майно заповідала йому. Для оформлення спадщини після смерті бабусі він звернувся до Березнегуватської державної нотаріальної контори, проте отримав відповідь, що нотаріальна контора не може прийняти як правовстановлюючий документ договір купівлі-продажу житлового будинку, зареєстрований товарною біржею, оскільки він нотаріально не посвідчений. На підставі зазначеного, просив суд визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 .

Позивач та його представник - адвокат Грінченко І.В. (що діє на підставі договору від 02 січня 2023 року та ордеру від 30 травня 2023 року) в підготовче засідання направили заяву про слухання справи у їх відсутності та підтримання позовних вимог у повному обсязі.

Представник відповідача в підготовче засідання направив заяву про слухання справи у його відсутність та не заперечення проти задоволення позовних вимог позивача.

Представник третьої особи в підготовче засідання також направила заяву про розгляд справи за її відсутності через навантаження, заперечень стосовно позовних вимог позивача не зазначила.

У відповідності до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України.

Дослідивши докази у справі суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис №1069 (а.с.11).

Після її смерті відкрилася спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 ,що належала померлій на підставі договору купівлі-продажу від 25 травня 1998 року, посвідченого універсальною біржею «Віконт-Т», реєстраційний номер 1220 та зареєстрований Березнегуватською філією Миколаївського міжміського бюро технічної інвентаризації 30 травня 1998 року, реєстрова книга 1 за №140. Вказане домоволодіння складається з житлового будинку - А, житловою площею 16,6 кв.м., літньої кухні - Б, сараїв - В,Г, вбиральні - Д, споруд №1,2,3 та огорожі І, ІІ, ІІІ, ІV (а.с.14,16-17).

На випадок смерті ОСОБА_2 залишила заповіт, посвідчений Тарнопольською Р.Г., приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області 19 липня 2021 року та зареєстрований у реєстрі за №№ 631, 632, за яким все належне їй майно вона заповідала позивачу (а.с.15).

За оформленням спадкових прав 07 лютого 2023 року позивач звернувся до Березнегуватської державної нотаріальної контори, однак отримав відмову, оскільки договір купівлі-продажу житлового будинку, на підставі якого ОСОБА_2 набула право власності, нотаріально не посвідчений (а.с.20).

За інформацією комунального підприємства «Березнегуватське бюро технічної інвентаризації» Березнегуватської селищної ради від 01 травня 2023 року, у зв`язку із демонтажем перегородок будинку ОСОБА_2 , збільшилася його загальна і житлова площа, та на даний час вона складає: загальна площа - 40,5 кв. м., житлова - 27,2 кв.м. (а.с.19).

Згідно ч.1 та 2 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Нормою статті 1222 ЦК України визначено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємцями за заповітом можуть бути юридичні особи та інші учасники цивільних відносин (стаття 2 цього Кодексу).

Згідно ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Статтею 1270 ЦК України, регламентовано, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Як вбачається з копії спадкової справи, наданої Березнегуватською державною нотаріальною конторою на запит суду, позивач у встановлений законом строк звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, а значить прийняв її, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено, оскільки договір купівлі-продажу житлового будинку, за яким ОСОБА_2 набула право власності, нотаріально не посвідчений(а.с.58-72).

Так за вимогами ст.227 ЦК УРСР, (в редакції 1963 року), договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів.

За змістом ст. ст.128, 153 ЦК УРСР (1963 року) право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 224 ЦК УРСР (1963 року) за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Статтею 227 ЦК УРСР передбачалася обов`язкова нотаріальна форма договору купівлі-продажу житлового будинку (квартири) і його реєстрація органами місцевого самоврядування.

Однак, згідно ст.15 Закону України «Про товарні біржі», не підлягали нотаріальному посвідченню угоди, які зареєстровані на біржі, якщо вони являють собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі.

Правила державної реєстрації об`єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, затверджені наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству № 56 від 13 грудня 1995, зареєстровані в Міністерстві юстиції України 19 січня 1996 року за № 31, передбачали підставу для державної реєстрації договорів купівлі-продажу, зареєстрованих біржею.

Відповідно реєстрація Березнегуватською філією Миколаївського міжміського бюро технічної інвентаризації за ОСОБА_2 права власності на житловий будинок на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого біржею, а не нотаріусом, станом на 25 травня 1998 року, чинному законодавству не суперечила.

За вимогами п.5 ст. З Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 1 липня 2004 року за № 1952-1, право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. На підставі цього Закону реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень здійснюється лише в разі вчинення правочинів щодо нерухомого майна, а також за заявою власника (володільця) нерухомого майна.

За такого, враховуючи, що на час укладення померлою ОСОБА_2 договору купівлі-продажу житлового будинку його посвідчення товарною біржею чинному на той час законодавству не суперечило, право власності на будинок було зареєстровано у встановленому законом порядку. на даний час позивач у інший спосіб як звернутися до суду спадкові права оформити можливості не має, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача та їх задоволення.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст.12, 13, 200, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Березнегуватської селищної ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Березнегуватська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом, задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 , який складається з: житлового будинку - А, загальною площею - 40,5 кв. м., житловою площею - 27,2 кв.м., літньої кухні - Б, сараїв - В,Г, вбиральні - Д, споруд №1,2,3 та огорожі І, ІІ, ІІІ, ІV, що належав ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі договору купівлі-продажу від 25 травня 1998 року, посвідченого універсальною біржею «Віконт-Т», реєстраційний номер 1220 та зареєстрованого Березнегуватською філією Миколаївського міжміського бюро технічної інвентаризації 30 травня 1998 року, реєстрова книга 1 за №140.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду через Березнегуватський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повний текст рішення не було вручено в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Сторони:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований по АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Березнегуватським РВ УМВС України в Миколаївській області 02 листопада 2001 року, РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач: Березнегуватська селищна рада, місце знаходження: Соборно-Миколаївська площа, 10 в смт. Березнегувате Миколаївської області, 56203, .

Третя особа: Березнегуватська державна нотаріальна контора, Соборно-Миколаївська площа, 10 в смт. Березнегувате Миколаївської області, 56203, .

Повний текст рішення складено 22 серпня 2023 року.

Суддя С. А. Луста