Справа № 2-25/2006
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2023 року суддя Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Лиходєдов А.В., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, що надійшли до суду 02.04.2021 р.,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа № 2-25/06 від 10.07.2006 р. до виконання про стягнення зі ОСОБА_2 майна вартістю 5700 грн..

Крім цього в моєму провадженні знаходяться також надані до суду пізніше заяви ОСОБА_1 про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання у справі № 2-25/2006, а саме провадження № 6/215/53/21, № 6/215/104/21, що надійшли до суду відповідно 05.04.2021 р., 19.10.2021 р.

Згідно матеріалів справи №2-25/2006 р. цивільна справа № 2-25/2006 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя з 16.11.2020 р. перебувала в Дніпровському апеляційному суді, а після повернення з Дніпровського апеляційного суду справа одразу, 02.04.2021 року, на виконання ухвали Верховного Суду від 29.03.2021р. направлена до нього для розгляду касаційних скарг ОСОБА_1 на ухвали суду першої інстанції та постанови Апеляційного суду.

Перевіривши заяву, проаналізувавши матеріали справи стосовно розгляду судом першої інстанції заяв ОСОБА_1 про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, та постанов апеляційної, касаційної інстанції після розгляду його скарг, суд приходить до наступного висновку.

Згідно зі статтею 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Аналіз зазначених норм вказує на те, що ніхто не може бути обмежений у праві на доступ до правосуддя, яке охоплює можливість особи ініціювати судовий розгляд та брати участь у судовому процесі. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Проте, слід враховувати, що будь-яке суб`єктивне право має межі, оскільки суб`єктивне право є мірою свободи, мірою можливої поведінки правомочної особи в правовідносинах.

Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Згідно з частиною третьою статті 13 ЦК України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Тобто цивільне процесуальне законодавство містить застереження щодо заборони учасникам судового процесу зловживати наданими їм процесуальними правами.

Отже на осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами.

Так, згідно положень ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 44 ЦПК України залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення.

При цьому наведений у частині другій статті 44 ЦПК України перелік дій, що можуть бути визнані судом зловживанням процесуальними правами, не є вичерпним, суд може визнати таким зловживанням також інші дії, які мають відповідну спрямованість і характер.

Вирішення питання про наявність чи відсутність факту зловживання віднесене на розсуд суду, що розглядає справу.

Ця заява ОСОБА_1 про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання надійшла до суду 02.04.2021 р..

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так, відповідно рішенню від 10.07.2006 р. Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 липня 2006 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя, виділено у власність позивача ОСОБА_1 майно, загальною вартістю 5700 грн., а у власність відповідача ОСОБА_2 майно, загальною вартістю 3650 грн., стягнуто зі ОСОБА_1 різницю вартості майна у розмірі 1050 грн..

19 серпня 2006 року на виконання вказаного рішення суду ОСОБА_1 було видано виконавчий лист № 2-25/06 від 10 липня 2006 року.

26 січня 2007 року державним виконавцем Державної виконавчої служби у Тернівському районному управлінні юстиції було винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу, згідно якої виконавчий документ № 2-25/06 від 10.07.2006 року повернуто ОСОБА_1 , у зв`язку з відсутністю у боржника майна, яке він за виконавчим документом повинен передати стягувачу (т. 1 а.с. 115).

13 березня 2007 року державним виконавцем Державної виконавчої служби у Тернівському районному управлінні юстиції було винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження, у зв`язку з тим, що вимоги стягувача в заяві про примусове виконання рішення суду не відповідають резолютивній частині виконавчого документа.

Ухвалою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18.12.2007 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 про зміну способу та порядку виконання рішення суду, а саме в стягненні на його користь зі ОСОБА_2 5 700 грн..

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 25.03.2008 року скасовано ухвалу Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 18.12.2007 року та задоволено заяву ОСОБА_1 , змінено спосіб та порядок виконання рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 10.07.2006 року, шляхом стягнення на його користь 5700 грн. у зв`язку з відсутністю у ОСОБА_2 майна, що було виділено ОСОБА_1 ..

На підставі вказаної ухвали суду, 29.05.2008 року Тернівським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області було видано виконавчий лист № 2-25-2006 р., №22ц-20395/2008 р., про стягнення зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 боргу у розмірі 5700 грн., який надійшов на виконання 18.06.2008 року та державним виконавцем Тернівського ВДВС Криворізького МУЮ було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

Ухвалою Колегії суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 02.09.2009 року, скасовано ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 25.03.2008 року та передано справу цьому ж суду для повторного вирішення питання про відкриття апеляційного провадження (т.1 а.с. 157-158), тобто було скасовано процесуальне рішення (ухвалу), на підставі якого 29.05.2008 року було видано виконавчий лист № 2-25/2006 № 22ц-20395/2008 року.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 25.09.2009 року відмовлено в прийнятті апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18.12.2007 року про відмову в зміні способу та порядку виконання рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10.07.2006 року.

Ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 25.09.2009 року ОСОБА_1 отримав 06 жовтня 2009 року (т.1 а.с. 167).

Загалом, за період з 2011 р. по 24.11.2020 р. , ОСОБА_1 було подано 17 заяв про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, аналогічного змісту.

Раніше, ухвалою від 11.08.2017 р., Тернівського районного суду міста Кривого Рогу, ОСОБА_1 у задоволенні заяви про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, а саме виконавчого листа № 2-25/06 від 10.07.2006 р., - відмовлено. Вказана ухвала суду набрала законної сили 22.10.2019 р., після перегляду Дніпровським апеляційним судом за апеляційною скаргою ОСОБА_1 ..

Крім цього, ухвалою від 24.11.2020 р. судді Тернівського районного суду м. Кривого Рогу аналогічна заява ОСОБА_1 про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, що надійшла до суду у листопаді 2020 р. була визнана неподаною та повернута заявнику згідно до ст. 44 ЦПК України, так як її подання було визнано зловживанням процесуальними правами.

Вказана ухвала постановою від 03.02.2021 р. Дніпровського апеляційного суду залишена теж без змін, а 08.12.2021 р. постановою Верховного Суду вказані ухвалу від 24.11.2020 р. та постанову від 03.02.2020 р. Дніпровського апеляційного суду залишено без змін, тобто підтверджено, що дії заявника ОСОБА_1 , є зловживанням процесуальними правами.

Також, ухвалою від 17.08.2023 р. судді Тернівського районного суду м. Кривого Рогу, аналогічна заява ОСОБА_1 про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, що надійшла до суду у грудні 2020 р., була визнана неподаною та повернута заявнику згідно до ст. 44 ЦПК України, так як її подання було визнано зловживанням процесуальними правами.

При цьому, судом встановлено, що в період відсутності справи №2-25/2006 р. в Тернівському районному суді м. Кривого Рогу з 16.11.2020 р. в зв`язку з розглядом апеляційних скарг Дніпровським апеляційним судом, а з 02.04.2021 р. по 03.12.2021 р. в зв`язку з розглядом касаційних скарг ОСОБА_1 . Верховним Судом, до Тернівського районного суду м. Кривого Рогу крім цієї заяви, надійшло ще три заяви ОСОБА_1 з аналогічними вимогами та мотивуванням.

Оскільки питання, яке ставиться ОСОБА_1 в заяві про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, вже вирішено судом першої інстанції 11.08.2017р., вважаю такі дії заявника зловживанням процесуальними правами, що суперечать завданню цивільного судочинства, що відповідно теж вже було підтверджено постановами Дніпровського апеляційного суду та Верховного Суду.

Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 44 ЦПК України якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання. Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Тому приходжу до висновку про необхідність повернення заяви заявнику.

На підставі викладеного, керуючись ст. 44 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 , що надійшла до суду 02.04.2021 р., про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа №2-25/2006 до виконання вважати неподаною та повернути заявнику.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду, через Тернівський районний суд м. Кривого Рогу, шляхом подання апеляційної скарги в 15-ти денний строк з дня її складення.

Ухвалу складено 25.08.2023 р..

Суддя: