Справа № 930/1594/23
Провадження № 22-ц/801/1703/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Алєксєєнко В. М.
Доповідач:Денишенко Т. О.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 серпня 2023 рокуСправа № 930/1594/23м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

судді-доповідача Денишенко Т. О.,

суддів Голоти Л. О., Рибчинського В. П.

розглянувши за правилами, встановленими для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, у приміщенні апеляційного суду цивільну справу за позовом

Державної екологічної інспекції у Вінницькій області до

ОСОБА_1 про відшкодування збитків, завданих внаслідок порушення

природоохоронного законодавства,

за апеляційною скаргою начальника Державної екологічної інспекції у Вінниць-кій області Дубового Юрія Володимировича на ухвалу Немирівського районно-го суду Вінницької області від 26 червня 2023 року про повернення позовної заяви, постановлену у приміщенні суду у м. Немирів Вінницької області суддею Алєксєєнком В. М. без участі сторін,

У С Т А Н О В И В:

12 червня 2023 року Державна екологічна інспекція у Вінницькій області ( далі - ДЕІ у Вінницькій області ) звернулася до Немирівського районного суду Вінницької області з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування збитків у розмірі 136340,00 гривень, завданих внаслідок порушення природоохоронного законодавства.

Ухвалою судді Немирівського районного суду Вінницької області від 26 червня 2023 року позовна заява ДЕІ у Вінницькій області визнана неподаною та повернута позивачу.

Не погоджуючись із такою ухвалою суду першої інстанції, начальник ДЕІ у Вінницькій області Дубовий Ю. В. оскаржує її в апеляційному порядку, просить дану ухвалу скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. Скаржник вважає оскаржувану ухвалу незаконною, об-ґрунтовуючи доводи скарги начальник ДЕІ у Вінницькій області зазначає, що передчасне постановлення оскаржуваної ухвали позбавило позивача права звер-нення до суду, можливості стягнення завданих державі збитків. Позивачем ви-конані вимоги ухвали суду від 15 червня 2023 року. Висновки суду першої інс-танції про штучне направлення документів відповідачу та введення суду в ома-ну щодо надання відповідного доказу не відповідають обставинам справи. У свою чергу належним доказом відправлення копії позовної заяви та доданих до неї документів є опис вкладення у поштовий конверт та документ, що підтвер-джує надання поштових послуг ( касовий чек, розрахункова квитанція тощо), а не тип доставки, як про це зазначив суд першої інстанції. Крім того 05 липня 2023 року на адресу позивача повернулося рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення особисто відповідачу 03 липня 2023 року.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 31 липня 2023 року скаржни-ку поновлений строк на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції від 26 червня 2023 року.

Наданим цивільним процесуальним законом правом, забезпеченим ухва-лою апеляційного суду від 31 липня 2023 року, на подання відзиву на апеляцій-ну скаргу відповідач не скористався, його відзив суду не надходив.

Колегія суддів апеляційного суду, переглянувши справу за наявними у ній матеріалами, перевіривши законність, обґрунтованість оскаржуваної ухвали су-ду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги, дійшла вис-новку, що апеляційна скарга підлягає безумовному задоволенню.

Згідно із нормами статті 263 ЦПК України судове рішення, яким відповід-но до норм статті 258 ЦПК України є також ухвала суду, повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рі-шення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права, з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підста-ву своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції не відповідає зазначеним вимо-гам.

Як дійсно слідує із матеріалів справи, ухвалою судді Немирівського район-ного суду Вінницької області від 15 червня 2023 року позовна заява ДЕІ у Він-ницькій області залишалася без руху із наданням позивачу п`ятиденного строку з дня отримання копії цієї ухвали для усунення недоліків позовної заяви, а саме надання документів, які не були додані до позову, копії постанови Гайсинсь-кого районного суду Вінницької області від 31 жовтня 2022 року у справі № 129/1873/22 та копії квитанції про направлення рекомендованим листом пові-домлення про вручення на адресу відповідача копії позовної заяви з додатками.

23 червня 2023 року на виконання ухвали суду представниця позивача ОСОБА_2 надала до суду заяву про усунення недоліків, а також, зокрема, опис вкладення та накладну № 278 про направлення відповідачеві копії позовної заяви з додатками.

Повертаючи позовну заяву ДЕІ у Вінницькій області, суд першої інстанції, керуючись нормами статей 175-177, 185 ЦПК України, вважав, що вимоги суду виконані позивачем не у повному обсязі, оскільки не було надано доказів над-силання позовної заяви з додатками відповідачу ОСОБА_1 . Такого вис-новку суд першої інстанції дійшов з огляду на те, що із наданої представником позивача копії накладної із Укрпошти № 278 убачається зазначення одного номеру телефону відправника та адресата, який належить представнику позивача ОСОБА_3 , а також вибір представником позивача типу до-ставки «склад», а не адресної доставки «двері» у порушення Порядку переси-лання відправлень «Укрпошта Стандарт», тому суд вважав «штучним» направ-лення відповідачу ОСОБА_1 документів та ведення суду в оману щодо надання доказу направлення відповідачу пакету документів ( позовної заяви з додатками ) як при первісному поданні позовної заяви, так і при усуненні недо-ліків позовної заяви.

Колегія суддів апеляційного суду з таким висновком суду першої інстанції погодитися, визнати його правильним та об`єктивним не може з огляду на наступне.

Право особи звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів передбачено частиною першою статті 4 ЦПК України.

Вимоги щодо змісту позовної заяви та документів, що додаються до позов-ної заяви, викладені в статтях 175 і 177 ЦПК України. Зокрема відповідно до частини третьої статті 175 ЦПК України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб ( способи ) захисту прав або інтересів, передбачений за-коном чи договором, або інший спосіб ( способи ) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; як-що позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення до-казів, що підтверджують вказані обставини; перелік документів та інших дока-зів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані ра-зом із позовною заявою ( за наявності ); зазначення щодо наявності у пози-вача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви. При поданні позовної заяви в електронній формі абзацом дру-гим частини першої статті 177 ЦПК передбачено вимогу про подання доказів направлення іншим учасникам копій позовної заяви з додатками при поданні її в електронній формі.

Як слідує із матеріалів справи, на виконання вимог ухвали суду першої інстанції від 15 червня 2023 року представницею позивача надані відповідні докази направлення позовної заяви з доданими до неї матеріалами позивачу, а саме опис вкладення до листа № 278 із підписом працівника пошто-вого зв`язку та відбитком календарного штемпеля, а також чек від 22 червня 2023 за цим же номером накладної відповідної та встановленої форми згідно із Правилами надання послуг поштового зв`язку, затвердженими постановою Ка-бінету Міністрів України від 05 березня 2009 року № 270. Тобто належить стверджувати про надання позивачем суду необхідних доказів повідомлення відповідача, направлення йому передбачених законом документів, що свідчить про відсутність порушення прав останнього та належне виконання позивачем своїх процесуальних обов`язків.

Слід окремо і особливо також зауважити, що згідно копії рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення № 278, надано-го суду скаржником до апеляційної скарги, ОСОБА_1 станом на час по-дання апеляційної скарги це поштове відправлення отримав ще 03 липня 2023 року.

Натомість суд першої інстанції, посилаючись на Порядок пересилання від-правлень «Укрпошта Стандарт», вдався до його хибного трактування без відпо-відного дослідження як типів доставки поштового відправлення чи то «двері» як приміщення відправника або адресата, де здійснюється приймання або вру-чення відправлень Стандарт, чи то «склад» - приміщення об`єкту поштового зв`язку, де здійснюється приймання або вручення відправлень Стандарт, що здійснюються лише за вибором відправника, так і способів сповіщення адресата про поштове відправлення за наявності чи відсутності зазначеного відправни-ком номеру мобільного телефону.

Апеляційний суд зазначає, що суд першої інстанції, постановляючи оскар-жувану ухвалу виявив надмірний формалізм та непропорційність між застосо-ваними засобами та поставленою метою, у зв`язку із чим дійшов передчасного висновку про визнання позовної заяви ДЕІ у Вінницькій області неподаною та повернення її позивачеві. Повернення позовної заяви із зазначених підстав не відповідає принципу розумної пропорційності між застосованими засобами та законністю цілі й порушує сутність права позивача на доступ до суду, що з огляду на положення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основопо-ложних свобод є недопустимим.

Крім того суд першої інстанції залишив поза увагою те, що із прецедентної практики Європейського суду з прав людини ( далі - ЄСПЛ ) убачається, що су-довий розгляд визнається справедливим за умови забезпечення рівного проце-суального становища сторін, які беруть участь у спорі. Вимагається, щоб кож-ній із сторін була надана розумна можливість представляти свою справу у та-кий спосіб, що не ставить її у суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є аб-солютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; якщо воно не зав-дає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

Разом із тим не повинно бути занадто формального ставлення до передба-чених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фак-тичним, але й реальним ( рішення ЄСПЛ у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року ). У справі «Беллет проти Франції» ЄСПЛ за-значив, що стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, од-ним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним за-конодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскар-жити дії, які становлять втручання у її права.

Відповідно до практики ЄСПЛ, одним з аспектів якої є право доступу до суду (рішення у справі «Голднер проти Сполученого Королівства» від 21 лю-того 1975 року, серія A № 18, пункт 36), не є абсолютним; воно може бути об-меженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Однак право доступу до суду не може бути обмежене таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати законну мету та дотримуватися пропорційності між використаними засобами та досягнутими цілями ( рішення у справі «Герен проти Франції» від 29 липня 1998 року, § 37, рішення у справі Мельник проти України від 28 березня 2006 року, заява № 23436/0 3).

ЄСПЛ зауважив, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалі-зуючи пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основопо-ложних свобод, кожна держава-учасниця Конвенції вправі установлювати пра-вила судової процедури, у тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом із цим не по-винно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним ( рішення ЄСПЛ у справі «DeGeouffredela-Pradelle v. France» від 16 грудня 1992 року ).

Отже повернення позовної заяви у цій справі з підстав ненадання позива-чем доказів надсилання відповідачу копії позовної заяви з доданими до неї до-кументами у даному конкретному випадку представляє собою по суті надмір-ний формалізм у тлумаченні національного процесуального законодавства, чим невиправдано обмежено доступ позивача до правосуддя.

Відповідно до пункту шостого частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і напра-вити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно зі статтею 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали су-ду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування су-дом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що ма-ють значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; не-відповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуаль-ного права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призве-ли до постановлення помилкової ухвали.

Ураховуючи викладене, колегія суддів апеляційного суду визнає повернен-ня судом першої інстанції позовної заяви позивачу безпідставним, оскаржувана судова ухвала на задоволення апеляційної скарги підлягає скасуванню з направ-ленням справи у суд першої інстанції для продовження її розгляду.

Керуючись нормами статей 367, 369, 374, 379, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу начальника Державної екологічної інспекції у Вінниць-кій області Дубового Юрія Володимировича задовольнити.

Ухвалу Немирівського районного суду Вінницької області від 26 червня 2023 року про повернення позовної заяви у цивільній справі за позовом Дер-жавної екологічної інспекції у Вінницькій області до ОСОБА_1 про відшкодування збитків, завданих внаслідок порушення приро-доохоронного законодавства скасувати, справу направити в суд першої інс-танції для продовження розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, од-нак вона може бути оскаржена касаційному порядку до Верховного Суду про-тягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач Т. О. Денишенко

Судді Л. О. Голота

В. П. Рибчинський