Справа № 212/5167/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 серпня 2023 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого судді Козлова Д. О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Метінвест Криворізький ремонтно-механічний завод» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із даним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що ОСОБА_1 протягом 22 років 03 місяців працював на підприємстві відповідача, зокрема, з 11.09.2000 року по 16.11.2000 року учнем обрубувача термообрубного цеху ВАТ «Криворізький центральний рудоремонтний завод»; з 16.11.2000 року по 31.10.2001 року обрубувачем термообрубного цеху ВАТ «Криворізький центральний рудоремонтний завод»; з 01.11.2001 року по 31.03.2004 року обрубувачем термообрубувальної дільниці третього розряду сталефасоноливарного цеху ЗАТ «Криворізький завод гірничого обладнання»; з 01.04.2004 року по 01.03.2016 року обрубувачем термообрубного цеху ПрАТ «Криворізький завод гірничого обладнання»; з 01.03.2016 року по 18.12.2016 року обрубувачем термообрубувальної дільниці сталефасоноливарного цеху ПрАТ «Криворізький завод гірничого обладнання»; з 19.12.2016 року по 26.12.2022 року обрубувачем термообрубувальної дільниці сталефасоноливарного цеху ТОВ «Метінвест - Криворізький ремонтно-механічний завод» (далі за текстом рішення ТОВ «КРМЗ»). Так, працюючи обрубувачем, зайнятим на обробці лиття наждаком та ручним способом, термообрубного цеху з 19.12.2016 року по 26.12.2022 року на ТОВ «КРМЗ», він виконував обрубку, зачистку та вирубку пневматичним молотком або зубилами вручну складних і відповідальних відливків та деталей з внутрішніми ребрами та перегородками в важко доступних місцях, видалення залишків стрижнів та каркасів з тонкостінних багатоканальних та відповідальних відливок, ливників та прибутків з відливок складної форми, вирубка дефектів у складних відливків та деталях за шаблонами. 02.02.2023 р. ЛЕК ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» складено медичний висновок № 183, на підставі якого ОСОБА_1 встановлено професійні захворювання: вібраційна хвороба другої стадії від дії локальної вібрації з вираженим синдромом вегетативно-сенсорної полінейропатїї верхніх кінцівок, двобічним плечолопатковий періартрозом (ПФ другого ступеня), деформуючим остеоартрозом у поєднанні з періартрозом ліктьових суглобів (ПФ другого ступеня); радикулопатія попереково-крижова L5-S1 з вираженими статико-динамічними порушеннями, стійким больовим та м`язово-тонічним синдромами, нейродистрофією у вигляді остеоартрозу у поєднанні з періартрозом колінних суглобів (ПФ другого ступеня); хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії), група В, легенева недостатність першого-другого ступеня; хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість другого ступеня (з легким зниженням слуху). Відповідно до Акту розслідування причин виникнення захворювання (отруєння) від 21.04.2023 року відносно ОСОБА_1 вбачається, що підставою виникнення в нього професійного захворювання було те, що він, працюючи обрубувачем, зайнятим на обробці лиття наждаком та ручним способом (молотками, зубилами, пневмоінструментами), термообрубного цеху з 19.12.2016 року по 26.12.2022 року на ТОВ «КРМЗ» та внаслідок недосконалості робочого місця, технологічного процесу та устаткування підпадав під вплив підвищених параметрів важкості праці, вібрації, пилу, шуму. Також раніше він, працюючи в ВАТ «Криворізький Центральний рудоремонтний завод», ЗАТ «Криворізький завод гірничого машинобудування» обрубувачем, зайнятим на обробці лиття наждаком та ручним способом (молотками, зубилами, пневмоінструментами), термообрубного цеху за період з 11.09.2000 р. по 18.09.2016 р. з тих же причин підпадав під вплив підвищених параметрів важкості праці, вібрації, пилу, шуму. Тому через шкідливі та тяжкі умови праці, які характеризувалися наявністю шкідливих виробничих факторів, які перевищували гранично-допустимі норми, з вини відповідача, позивач отримав хронічні професійні захворювання. 13.06.2023 року пройшов первинний огляд МСЕК, де ОСОБА_1 визначено ступінь втрати професійної працездатності в розмірі 65% (30% - радикулопатія, 20% - вібраційна хвороба, 10 % - ХОЗЛ, 5% - туговухість) з 22 травня 2023 року до 1 червня 2024 року з визначенням індивідуальної програми реабілітації інваліда, внаслідок чого йому необхідно проходити санаторно-курортне лікування та йому протипоказана важка праця, переохолодження, праця в умовах виробничого пилу та шуму. На даний час його постійно турбує стійкий біль та обмеження рухів у шийному і поперековому відділах хребта з іррадіацією в праві руку та ногу, порушена хода, біль в плечових, ліктьових і колінних суглобах, обмеження рухів та хрускіт в них, заніміння кінцівок, переважно правих, загальну слабкість, задишка при фізичному навантаженні, сухий кашель, важкість у грудях, втому. Внаслідок отриманого професійного захворювання він змушений постійно бути під наглядом лікарів, щороку проходити стаціонарне лікування для підтримання свого здоров`я, проходити чисельні медичні огляди та обстеження, лікування, тому тривалий процес лікування позбавляє позивача можливості вести повноцінний спосіб життя та влаштуватися на роботу через стан здоров`я, а негативні зміни в його житті є незворотними, чим ОСОБА_1 завдано моральної шкоди з вини відповідача. Таким чином визначав розмір завданої йому моральної шкоди через отримані професійні захворювання з вини відповідача в сумі 335000 грн. На підставі наведеного просив суд стягнути з ТОВ «КРМЗ» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 335000 грн. без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб.

Не погоджуючись із поданим позовом від представника ТОВ «КРМЗ» надійшов відзив, у якому, не визнаючи вимоги ОСОБА_1 , адвокат Савельєва Т. Д., вказувала, що позивач працював на підприємстві відповідача лише 6 років, з 19.12.2016 року по 26.12.2022 року, обрубувачем зайнятим обробленням литва наждаком і ручним способом термообрубувальної дільниці сталефасоноливарного цеху ТОВ «Метінвест - Криворізький ремонтно-механічний завод» (ЄДПОУ 35484610), у той же час коли ПрАТ «Криворізький завод гірничого обладнання» (ЄДРПОУ 31550176) та ПрАТ «Криворізький центральний рудоремонтний завод» (ЄДРПОУ 00190940) є іншими юридичними особами, що підтверджує відсутність правонаступності одного підприємства іншим. Отже, позивач до працевлаштування до відповідача мав 16-річний стаж роботи у шкідливих умовах праці на інших підприємствах, тому ТОВ «КРМЗ» не може відповідати за шкоду, заподіяну іншими підприємствами, на яких працював ОСОБА_1 . При цьому ТОВ «КРМЗ» не повинно нести відповідальність за дії, які не вчиняло та не доведено, що були будь-які незаконні дії чи бездіяльність відповідача, що могли бути причиною профзахворювання та моральних страждань позивача. При оформленні трудових відносин із позивачем ОСОБА_1 було проінформовано про умови праці, наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих чинників та можливі наслідки їх впливу на здоров`я, а ОСОБА_1 жодного разу не заявляв про порушення зі сторони відповідача умов його праці. Також втрата працездатності ОСОБА_1 за довідками МСЕК свідчить про порушення функцій організму позивача, що носить нестійкий характер з можливими оборотними змінами, тому враховуючи можливу ефективність реабілітаційних заходів, відсоток ступеня втрати професійної працездатності позивача може бути зменшений за наслідком повторного огляду. Вважала, що до спірних правовідносин підлягає застосуванню ч. 1 ст. 1193 ЦК України, за якою шкода, завдана потерпілому внаслідок його умислу, не відшкодовується, оскільки саме дії (бездіяльність) медичного закладу та позивача призвели до виникнення у ОСОБА_1 професійного захворювання. Таким чином ОСОБА_1 не було доведено факт спричинення йому діями відповідача моральної шкоди та його розміру, який не відповідає вимогам розумності і справедливості. Отже, вважала, що позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими, тому у задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовитиу повному обсязі. Додатково вказувала, що стягнення моральної шкоди з відповідача повинно відбутися з урахуванням утримання податку з доходів фізичних осіб, оскільки податки і збори із суми, присудженої за рішенням суду, підлягають нарахуванню та виплаті при виконанні відповідного судового рішення за рахунок фізичної особи, якій виплачується дохід.

Ухвалою суду від 21 липня 2023 року при відкритті провадження у справі судом було визначено проводити розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними матеріалами справи.

Позивач, ОСОБА_1 , не подав суду заперечень проти розгляду справи без виклику сторін за наявними матеріалами.

Представник ТОВ «КРМЗ» також не заперечував проти розгляду справи у спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін.

Таким чином суд, дослідивши матеріали справи, вважає поданий позов таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних міркувань.

Суд встановив, що ОСОБА_1 працював: з 11.09.2000 року по 16.11.2000 року учнем обрубувача термообрубного цеху ВАТ «Криворізький центральний рудоремонтний завод»; з 16.11.2000 року по 31.10.2001 року обрубувачем термообрубного цеху ВАТ «Криворізький центральний рудоремонтний завод», звідки був звільнений по переводу до ЗАТ «Криворізький завод гірничого обладнання», правонаступником якого став ПрАТ «Криворізький завод гірничого обладнання», де він працював з 01.11.2001 року по 18.12.2016 року обрубувачем термообрубувальної дільниці третього розряду сталефасоноливарного цеху та термообрубного цеху, звідки був звільнений по переводу до ТОВ «Метінвест - Криворізький ремонтно-механічний завод», де працював з 19.12.2016 року по 26.12.2022 року обрубувачем термообрубувальної дільниці сталефасоноливарного цеху, що підтверджується копією трудової книжки позивача (серія НОМЕР_1 ).

Відповідно до Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 21 квітня 2023 року, складеного відносно ТОВ «КРМЗ» було встановлено наявність у ОСОБА_1 професійного захворювання: вібраційна хвороба другої стадії від дії локальної вібрації з вираженим синдромом вегетативно-сенсорної полінейропатїї верхніх кінцівок, двобічним плечолопатковий періартрозом (ПФ другого ступеня), деформуючим остеоартрозом у поєднанні з періартрозом ліктьових суглобів (ПФ другого ступеня); радикулопатія попереково-крижова L5-S1 з вираженими статико-динамічними порушеннями, стійким больовим та м`язово-тонічним синдромами, нейродистрофією у вигляді остеоартрозу у поєднанні з періартрозом колінних суглобів (ПФ другого ступеня); хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії), група В, легенева недостатність першого-другого ступеня; хронічна двобічна сенсоневральна (нейросенсорна) приглухуватість другого ступеня (з легким зниженням слуху), що підтверджується медичним висновком № 183 від 2 лютого 2023 року ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини», а також зазначено виникнення його причини, оскільки ОСОБА_1 , працюючи обрубувачем, зайнятим на обробці лиття наждаком та ручним способом, термообрубного цеху з 19.12.2016 року по 26.12.2022 року на ТОВ «КРМЗ», виконував обрубку, зачистку та вирубку пневматичним молотком або зубилами вручну складних і відповідальних відливків та деталей з внутрішніми ребрами та перегородками в важко доступних місцях, видалення залишків стрижнів та каркасів з тонкостінних багатоканальних та відповідальних відливок, ливників та прибутків з відливок складної форми, вирубка дефектів у складних відливків та деталях за шаблонами, тому внаслідок недосконалості робочого місця, технологічного процесу та устаткування підпадав під дію підвищених параметрів важкості праці, вібрації, пилу та шуму, що перевищували нормативні показники, що підтверджується санітарно-гігієнічною характеристикою умов праці ГУ Держпраці у Дніпропетровській області від 24 вересня 2021 року з доповненнями від 27 грудня 2022 року Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці, загальний стаж роботи якого в умовах впливу шкідливих факторів становив 22 років 3 місяці, з яких позивач пропрацював 6 років на підприємстві відповідача, ТОВ «КРМЗ», що також підтверджується копією трудової книжки позивача.

Згідно із довідками МСЕК № 129535 та № 130999 від 13.06.2023 р. ОСОБА_1 було встановлено з 22 травня 2023 року первинно 65% стійкої втрати працездатності через професійні захворювання: радикулопатія (30%), вібраційна хвороба (20%), хронічне обструктивне захворювання легень (10%) та глухуватість (5%), а також 3-ю групу інвалідності з рекомендацією санаторно-курортного та медикаментозного лікування, з визначенням йому індивідуальної програми реабілітації інваліда у зв`язку із професійним захворюванням ОСОБА_1 .

У зв`язку із професійним захворюванням ОСОБА_1 перебував на амбулаторному та стаціонарному лікуванні, що підтверджується: випискою із медичної карти від 26 жовтня 2021 року; випискою із медичної карти від 30.10.2021; випискою із медичної карти від 05.06.2020 року; випискою із медичної карти № 12014/473 від 11.06.2021 року;випискою із медичної карти № 2227/86 від 12.02.2021 року; випискою-епікризом із медичної карти № 278/111 від 06.02.2023 року; випискою із медичної карти № 23П12127 від 30.05.2023 року; випискою-епікризом із медичної карти № 22П0255 від 11.02.2022 року;випискою-епікризом із медичної карти № 22П12128 від 15.07.2022 року; випискою-епікризом із медичної карти № У 15435 від 17.07.2021 року; випискою-епікризом із медичної карти № У 15556 від 23.12.2020 року;випискою-епікризом із медичної карти № П 4428 від 14.05.2020 року; випискою-епікризом із медичної карти № 22П09990 від 17.06.2022 року.

Статтею 3 Конституції України передбачається, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

За ч. 4 ст. 43, ч. 1 ст. 46 Конституції України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону праці» (на момент виникнення спірних правовідносин) відшкодування моральної шкоди провадиться власником, якщо небезпечні або шкідливі умови праці призвели до моральної втрати потерпілого, порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Під моральною втратою потерпілого розуміються страждання, заподіяні працівникові внаслідок фізичного або психічного впливу, що спричинило погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Відшкодування моральної шкоди можливе без втрати потерпілим працездатності. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Згідно із ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

На підставі ст.237-1 КЗпП України передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Як зазначено в п. 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року по справі № 1-9/2004 ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності.

Враховуючи, що відшкодування працівнику моральної шкоди у випадку, передбаченому ст. 237-1 КЗпП України, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивача настала через професійне захворювання, спричинене негативними виробничими факторами під час виконання ним трудових обов`язків на підприємстві відповідача, то моральну шкоду йому безумовно було заподіяно внаслідок ушкодження здоров`я під час роботи на ТОВ «КРМЗ», оскільки роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, з урахуванням чого суд дійшов висновку про необхідність відшкодування ОСОБА_1 моральної шкоди за рахунок відповідача.

Суд при цьому виходив з того, що в зв`язку із отриманням професійного захворювання зі встановленням стійкої втрати працездатності ОСОБА_1 в розмірі 65% первинно та здобуттям 3-ї групи інвалідності позивачу безумовно було заподіяно моральну шкоду, оскільки внаслідок професійного захворювання у нього змінилися умови життя, він змушений проходити тривале лікування, відчуваючи фізичний біль та дискомфорт у повсякденному житті, обмеженість у можливості продовжувати колишній активний спосіб життя та тривогу за майбутнє внаслідок професійного захворювання.

На підставі переліченого обґрунтування, суд не погоджується з доводами представника відповідача про те, що ТОВ «КРМЗ» не винен в отриманні ОСОБА_1 профзахворювання.

Також суд відкидає посилання представника відповідача на те, що ТОВ «КРМЗ» не винен у спричиненні позивачу встановленого судом професійного захворювання, підтвердженого актом від 16 лютого 2023 року, оскільки судом враховано по даній справі безпосередній стаж роботи ОСОБА_1 у шкідливих умовах протягом 6 років на ТОВ «Метінвест Криворізький ремонтно-механічний завод».

Крім того суд не приймає посилання представника відповідача на необхідність застосування до спірних правовідносин положень ст. 1193 Цивільного кодексу України, оскільки доказів завдання професійного захворювання ОСОБА_1 внаслідок його умислу не було доведено, а, навпаки, матеріалами справи даний факт спростовується.

При цьому суд приймає посилання представника відповідача на те, що ОСОБА_1 пропрацював у шкідливих умовах праці не лише на ТОВ «КРМЗ», внаслідок чого набув профзахворювання, оскільки судом було враховано по даній справі безпосередній стаж роботи ОСОБА_1 у шкідливих умовах також на ВАТ «Криворізький центральний рудоремонтний завод» та на ПрАТ «Криворізький завод гірничого обладнання», які є іншими юридичними особами, правонаступником яких не є відповідач, а також стаж роботи на яких у шкідливих умовах праці для позивача становить додатково 16 років 3 місяці.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить із засад розумності та справедливості.

Так відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Таким чином суд бере до уваги при обрахунку розміру моральної шкоди позивачу внаслідок професійного захворювання кількість часу, яку ОСОБА_1 пропрацював у шкідливих умовах на підприємстві відповідача, ступінь втрати ним працездатності через професійне захворювання, отриману ним інвалідність внаслідок такого захворювання, розмір мінімальної заробітної плати на час розгляду справи, а також провину підприємства відповідача у спричиненні ушкодження здоров`я позивачу, яка лежить, зокрема, на ТОВ «КРМЗ».

Отже, на підставі переліченого вмотивування, враховуючи, що ОСОБА_1 пропрацював на підприємстві відповідача 6 років у шкідливих умовах, отримавши внаслідок недосконалості виробництва з вини відповідача 65% стійкої втрати працездатності через набуте ним професійне захворювання та інвалідність при роботі у таких шкідливих умовах на підприємстві відповідача, зважаючи на розмір на 1 січня 2023 року мінімальної заробітної плати в сумі 6700 грн., то на переконання суду розмір відшкодування завданої ОСОБА_1 ушкодженням здоров`я моральної шкоди з боку ТОВ «КРМЗ» повинен дорівнювати 100000 грн., що відповідатиме завданій позивачу моральній шкоді через незворотність негативних наслідків професійного захворювання на його здоров`ї та подальшому житті.

Суд при цьому зауважує, що порядок оподаткування доходів, отриманих фізичними особами, врегульовано розділом IV Податкового кодексу України, яким визначено види отриманих фізичними особами доходів, які включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу (стаття 164 ПК України), та доходів, що не включаються до розрахунку загального (річного) оподатковуваного доходу (стаття 165 ПК України).

Відповідно до пп. «А» п. 164.2.14 ст. 164 Податкового кодексу України (в редакції з 23 травня 2020 року) до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю, а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом.

При цьому, відповідно до підпункту 168.1.1 пункту 168.1 статті 168 ПК України, податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 ПК України.

Отже, чинним податковим законодавством передбачено, що суми відшкодування немайнової (моральної) шкоди, стягнуті на підставі судового рішення, включаються до оподатковуваного доходу платника податку (в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати) та відповідно підлягають оподаткуванню, однак крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому шкоди життю та здоров`ю.

Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 25 липня 2018 року по справі № 180/683/13-ц.

Таким чином суд зазначає, що чинним податковим законодавством передбачено, що суми відшкодування немайнової (моральної) шкоди, стягнуті на підставі судового рішення, включаються до оподаткованого доходу платника податку, відповідно підлягають оподаткування, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику внаслідок заподіяння йому шкоди життю та здоров`ю. У даному випадку це суми відшкодування збитків, завданих платнику податків внаслідок професійного захворювання, тобто заподіяння йому шкоди здоров`ю.

На підставі переліченого вказані зміни до податкового законодавства не поширюються на оподаткування сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих позивачу внаслідок отриманого професійного захворювання.

Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 21 червня 2022 року по справі № 599/645/21.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави також судовий збір в сумі 1000 грн.

Керуючись ст. 4-5, 13, 19, 76-81, 89, 133-141, 258-259, 263, 265 ЦПК, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Метінвест Криворізький ремонтно-механічний завод» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я, - задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Метінвест Криворізький ремонтно-механічний завод» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодження здоров`я, - 100000 (сто тисяч) грн. без утримання з такої суми податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів.

В задоволенні решти заявлених вимог - відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Метінвест Криворізький ремонтно-механічний завод» у дохід держави судовій збір в сумі 1000 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено та підписано 28 серпня 2023 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрований в АДРЕСА_1 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Метінвест Криворізький ремонтно-механічний завод», , розташоване в м. Кривий Ріг по вул. Заводській 1.

Суддя Д. О. Козлов