Справа№592/8757/23
Провадження №2/592/2021/23

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 серпня 2023 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі головуючого судді Костенко В.Г., з участю секретаря судового засідання Сидоренко Ю.О., розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання-ІНЖИНІРИНГ» про зміну формулювання підстав звільнення, стягнення боргу по заробітній платі та вихідної допомоги,

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

ОСОБА_1 (далі позивач) звернулася з позовом до Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання-ІНЖИНІРИНГ» (далі відповідача).

Позивач просить змінити формулювання підстав звільнення та визнати її звільненим з роботи 19.06.2023 на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України з причин порушення підприємством законодавства про працю, стягнути з відповідача борг по заробітний платі у сумі 25 188,08 грн та вихідну допомогу у сумі 20 100 грн з послідуючим утриманням з цієї суми належних до сплати податків і зборів.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що працювала табельником механоскладального цеху № 7 у відповідача, але заробітна плата виплачувалася нерегулярно. У зв`язку з цим утворилась заборгованість по заробітній платі станом на 19.06.2023 у сумі 25 188, 08 грн. 12.06.2023 подала заяву про звільнення з 19.06.2023 на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України, у зв`язку з систематичним порушенням строків виплати заробітної плати. Однак наказом товариства №1755/ВК від 19.06.2023 її було звільнено з роботи за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України, що є істотним порушенням законодавства про працю. До того ж, в день звільнення, в порушення вимог ст. 116 КЗпП України, відповідач не виплатив позивачу заборгованість із заробітної плати в розмірі 25 188,08 грн. З такими діями відповідача не погоджується. Вважає, що має право на звільнення з цих підстав, на виплату відповідачем заборгованості по заробітній платі та допомоги при звільненні у розмірі тримісячного середнього заробітку у сумі 20 100 грн..

Представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якому просив справу розглянути без його участі, що стосується позовних вимог то зазначив наступне. Відповідач не заперечує щодо стягнення заробітної плати в сумі 25 188,08 грн. В той же час, відповідач не визнає позовні вимоги щодо зміни формулювання підстав звільнення та стягнення вихідної допомоги усумі 20 100 грн. В обґрунтування своєї позиції надав пояснення та довідку про заробітну плату колишнього працівника ОСОБА_1 , відповідно до якої середньоденна заробітна плата без відрахування ПДФО та військового збору становила 313,14 грн. Позивач звільнився 19.06.2023 (останні два місяці що передують звільненню квітень і травень) кількість робочих днів позивача складає 27 робочих днів (в квітні 12 робочих днів, в травні 15 робочих днів), таким чином середньомісячне число робочих днів складає 13,5 робочих днів (27/2=13,5).Відповідач вважає за необхідне повідомити, що відповідно до наказу № 82 від 07.10.2022 встановлений факт дії в товаристві режиму неповного робочого часу, а саме триденного робочого тижню з робочими днями: понеділок, вівторок, середа з 10.10.2022. Таким чином, у разі задоволення позовних вимог, вихідна допомога що може бути стягнута з відповідача на користь позивача становить 12 682,17 грн (13,5 (середньомісячне число робочих днів) *313,14 грн. (середньоденна заробітна плата)*3 = 12 682,17 грн.)З суми 12 682,17 грн підлягають відрахуванню ПДФО та військовий збір. Крім того, зауважив, що внаслідок військової агресії росії проти України, триваючих бойових дій, суттєво погіршився фінансово-економічний стан товариства, наслідком чого стало значне зменшення обсягів замовлень та попиту на продукцію АТ «Сумське НВО ІНЖИНІРИНГ»; крім того відбулося ускладнення логістики або повне припинення постачання матеріалів, сировини і технологічного обладнання, які виготовлялися контрагентами південно-східних областей. Неможливість виконання товариством прийнятих на себе договірних зобов`язань з поставки готової продукції та отримання за неї оплати, призвело до зменшення оборотного капіталу, що у свою чергу викликало затримку своєчасного розрахунку з працівниками. АТ «Сумське НВО ІНЖИНІРИНГ» заперечує щодо зміни формулювання підстав звільнення та стягнення вихідної допомоги, адже порушення строків оплати праці виникло внаслідок військової агресії росії проти України.

Процесуальні дії у справі

Ухвалою суду від 26.06.2023 судом прийнято позовну заяву і відкрито провадження у справі. Судовий розгляд призначено за правилами загального позовного провадження.

Цією ухвалою відповідачу встановлений п`ятнадцятиденний строк для подачі відзиву і усіх доказів суду з дня отримання ухвали. Також відповідача зобов`язано у строк до 31.07.2023 надати довідку про заборгованість по заробітній платі, середнього заробітку та розміру вихідної допомоги позивача.

Ухвалою суду від 09.08.2023 судом закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду на 24.08.2023 о 09-50 год.

Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступне.

Фактичні обставини, встановлені судом

Позивач працювла у відповідача на посаді табельника механоскладального цеху № 7. Середньоденна заробітна плата позивача становила у сумі 313,14 грн без відрахування ПДФО та військового збору.

Також суд встановив, що відповідач нерегулярно сплачував заробітну плату позивачу. У зв`язку з цим утворилася заборгованість станом на 19.06.2023 у сумі 25 188, 08 грн. Зокрема, згідно розрахункових листів згідно розрахункових листів за квітень 2023 року, травень 2023 року та червень 2023 року вбачається, що заборгованість перед позивачем у період з травня 2022 року червень 2023 року послідовно збільшувалася.

12.06.2023 позивач подав відповідачу заяву про звільнення з 19.06.2023 за власним бажанням на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України, у зв`язку з систематичним порушенням строків виплати заробітної плати. 19.06.2023 відповідач видав наказ № 1755/ВК, яким звільнив позивача за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України.

Встановлені факти підтверджуються трудовою книжкою позивача, розрахунковими листами, заявою про звільнення, наказом про звільнення, копії яких додані до матеріалів справи, а також довідкою відповідача про розмір середньоденної заробітної плати.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування

З встановлених обставин справи вбачається, що спірні правовідносини є трудовими та врегульовані ст.ст. 43, 64 Конституції України, ст.ст. 1, 13 Законом України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», ст. 235 КЗпП України.

У відповідності до ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Положеннями ст. 2 КЗпП України регламентовано, що право громадян України на працю, тобто на одержання роботи з оплатою праці не нижче встановленого державою мінімального розміру, включаючи право на вільний вибір професії, роду занять і роботи, забезпечується державою. Працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою.

Згідно зі ст. 21 КЗпП України, трудовим договором є угода між працівником і роботодавцем (роботодавцем фізичною особою), за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а роботодавець (роботодавець фізична особа) зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Будь-яке пряме або непряме обмеження трудових прав при укладенні, зміні та припиненні трудового договору не допускається (абз. 4 ст. 22 КЗпП України).

Відповідно до п. 4 ст. 36 КЗпП України, підставами припинення трудового договору є, зокрема: розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38, 39), з ініціативи роботодавця (статті 40, 41) або на вимогу профспілкового чи іншого уповноваженого на представництво трудовим колективом органу (стаття 45).

Нормами ч. 3 ст. 38 КЗпП України визначено, що працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо роботодавець не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору, чинив мобінг (цькування) стосовно працівника або не вживав заходів щодо його припинення, що підтверджено судовим рішенням, що набрало законної сили.

Верховний Суд у постанові від 22.04.2020 по справі № 199/8766/18 зазначив, що за змістом статті 38 КЗпП розірвання трудового договору з ініціативи працівника і його правові підстави залежать від причин, які спонукають працівника до розірвання цього договору і, які працівник визначає самостійно.

У разі, якщо вказані працівником причини звільнення порушення роботодавцем трудового законодавства (ч. 3 ст. 38 КЗпП) не підтверджуються або роботодавцем не визнаються, останній не вправі самостійно змінювати правову підставу розірвання трудового договору.

При незгоді роботодавця звільнити працівника із підстав, передбачених ч. 3 ст. 38 КЗпП України, він може відмовити у розірванні трудового договору, але не вправі розірвати цей договір з інших підстав, які працівником не зазначалися.

Обов`язковою умовою для звільнення за власним бажанням згідно з ч. 3 ст. 38 КЗпП України є порушення роботодавцем трудового законодавства або умов трудового договору. Для визначення правової підстави розірвання трудового договору значення має сам факт порушення законодавства про працю, що спонукало працівника до розірвання трудового договору з власної ініціативи, а не поважність чи неповажність причин такого порушення та істотність порушення трудових прав працівника.

Тобто, основною підставою для застосування вказаної норми КЗпП України є факт порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, умов колективного чи трудового договору, що спонукало працівника до розірвання трудового договору з власної ініціативи.

Вказівка працівником конкретних випадків порушення трудового законодавства має наслідком в подальшому підтвердження даних фактів роботодавцем та звільнення працівника на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України, або ж невизнання власником зазначених порушень та відмову у розірванні трудового договору відповідно до даної норми.

Аналогічна правова позиція також висловлена у постановах Верховного Суду України від 22.05.2013 по справі № 6-34цс13, від 20.06.2018 по справі № 161/10759/16-ц та від 01.02.2018 по справі № 757/25503/15-ц.

Згідно вимог ст.ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається із заяви позивача про звільнення від 12.06.2023, він просив звільнити його з займаної посади за власним бажанням з мотивів систематичного порушення строків виплати заробітної плати. Даний факт встановлений судом та повністю підтверджується копіями розрахункових листків, зазначеною довідкою доданих до матеріалів позовної заяви.

Будь-яких доводів та аргументів на спростування встановлених обставин, альтернативної довідки про розмір заборгованості перед працівником або документу, що підтверджує проведення повного розрахунку, відповідачем надано не було.

За правилом ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Таким чином, зважаючи на викладене, оскільки у заяві про звільнення позивачем наведено конкретні факти порушення відповідачем законодавства про працю в частині визначених строків виплати заробітної плати, які були підтверджені належними доводами під час судового розгляду та мали б бути визнані роботодавцем, що є безумовною підставою для звільнення працівника саме за ч. 3 ст. 38 КЗпП України. Відтак заявлені вимоги в цій частині підлягають задоволенню у спосіб, обраний позивачем.

Відповідно до ст. 47 КЗпП України, роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника.

Порядок ведення трудових книжок визначається Кабінетом Міністрів України (ст. 48 КЗпП України).

Згідно з п.п. 2.26, 4.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерством праці України, Міністерством юстиції України, Міністерством соціального захисту населення України № 58 від 29.07.1993, записи про причини звільнення у трудовій книжці повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства із посиланням на відповідну статтю, пункт закону. Власник або уповноважений ним орган зобов`язаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення.

Частиною 5 статті 235 КЗпП України встановлено, що у разі затримки видачі копії наказу (розпорядження) про звільнення з вини роботодавця працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

Постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати.

Відповідно до абз. 3 п. 2 Розділу ІІ вказаного Порядку, у випадку збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата. Якщо протягом останніх двох календарних місяців, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата, працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи.

Нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати (п. 5 Розділу IV Порядку).

Згідно з Пунктом 8 Розділу IV Порядку, середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин).

Так середньоденна заробітна плата позивача становила 313,14 грн, що підтверджується довідкою 16-07/461 від 04.08.2023.

Крім того, у відповідності до ст. 44 КЗпП України, при припиненні трудового договору внаслідок порушення роботодавцем законодавства про працю, колективного чи трудового договору, вчинення мобінгу (цькування) стосовно працівника або невжиття заходів щодо його припинення (статті 38 і 39) працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку.

За таких обставин, з урахуванням положень вищезгаданого Поряду обчислення середньої заробітної плати № 100 від 08.02.1995, вихідна допомога, яка має бути виплачена позивачу при звільненні на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України, у зв`язку з порушенням роботодавцем законодавства про працю, з урахуванням наказу АТ «СМНВО-Інжиніринг» № 82 від 07.10.2022, становить 12 682,17 грн (13,5 (середньомісячне число робочих днів) *313,14 грн. (середньоденна заробітна плата)*3 = 12 682,17 грн.).

Вирішення питання розподілу судових витрат.

За приписом п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Позивачем заявлено один позов немайнового характеру про визнання звільнення та два майнового характеру. Відтак згідно ст. 4 Закону України «про судовий збір» розмір судового збору з цих вимог становить 2147,20 грн (1073,6+1073,6), який слід стягнути з відповідача.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 5, 12, 42, 77-80, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Задовольнити частково позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання-ІНЖИНІРИНГ» про зміну формулювання підстав звільнення, стягнення боргу по заробітній платі та вихідної допомоги.

Змінити формулювання підстави звільнення ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), викладеної у наказі Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання ІНЖИНІРИНГ» №1755/ВК від 19.06.2023.

Вважати ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), табельника механоскладального цеху № 7, звільненою 19 червня 2023 року за власним бажанням на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України, з причини порушення підприємством законодавства про працю, з Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання-ІНЖИНІРИНГ».

Стягнути з Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання-ІНЖИНІРИНГ» (місцезнаходження: м. Суми, вул. Іллінська, 13, ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) заборгованість по заробітній платі у сумі 25 188 грн 08 коп..

Стягнути з Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання-ІНЖИНІРИНГ» (місцезнаходження: м. Суми, вул. Іллінська, 13, ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 12 682 грн 17 коп. вихідної допомоги без відрахувань податків і зборів.

Відмовити у іншій частині у задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання-ІНЖИНІРИНГ».

Стягнути з Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання-ІНЖИНІРИНГ» (місцезнаходження: м. Суми, вул. Іллінська, 13, ) на користь держави судовий збір у розмірі 2 147 грн 20 коп.

Рішення суду може бути оскаржено до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.Г. Костенко