Справа № 289/2219/22
Номер провадження 2/289/124/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.08.2023 м. Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді - Кириленка О.О.,

з участю секретаря судового засідання - Науменко І.В..,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором від 12.06.2007 за № 014/7336/74/111567 станом на 18.10.2021 у розмірі 389460,80 грн., та судовий збір в сумі 5841,90 грн. В обгрунтування позову зазначив, що 12.06.2007 АППБ «АВАЛЬ», правонаступником якого є Акціонерне товариство «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ», було надано відповідачу ОСОБА_1 на підставі вказаного кредитного договору кредит у розмірі 18000,00 доларів США строком до 12.06.2027 із сплатою 12,5 % річних, а позичальник зобов`язався належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відсотки за користування кредитними коштами та виконати всі інші зобов`язання в порядку та строки, визначені договором.

23.04.2009 між кредитором і позичальником було укладено додаткову угоду № 24 до кредитного договору, відповідно до умов якої тимчасово, на період з 23.04.2009 до 23.04.2010 сторони домовилися зменшити розмір щомісячного платежу позичальника та змінити строк його сплати відповідно до графіка повернення кредиту та сплати інших платежів.

14.09.2015 між кредитором і позичальником було укладено додаткову угоду № 014/7336/74/111567/81-1-0-00/20954 до кредитного договору, відповідно до умов якої сторони вирішили змінити умови кредитування, а саме валюту виконання зобов`язання на гривню.

14.09.2015 між кредитором і позичальником було укладено додаткову угоду № 014/7336/74/111567/81-1-0-00/20955 до кредитного договору, відповідно до умов якої встановлено процентну ставку за користування кредитом у розмірі 17,00 % річних.

17.09.2015 між кредитором і позичальником було укладено додаткову угоду № 014/7336/74/111567/81-1-0-00/21228 до кредитного договору, відповідно до умов якої, з метою зменшення фінансового навантаження на позичальника в умовах кризових явищ в економіці України, сторони дійшли згоди врегулювати виконання Позичальником зобов`язань за кредитним договором і тимчасово, на період з 15.10.2015 до 14.10.2016 сторони домовилися зменшити розмір щомісячного платежу Позичальника та змінити строк його сплати відповідно до графіка повернення кредиту та сплати інших платежів.

27.12.2016 між кредитором і позичальником було укладено додаткову угоду № 014/7336/74/111567/81-1-0-00/26725 до кредитного договору, відповідно до умов якої, з метою зменшення фінансового навантаження на позичальника в умовах кризових явищ в економіці України, сторони дійшли згоди врегулювати заборгованість Позичальника за Кредитним договором, строк якої настав.

25.07.2017 між кредитором і позичальником було укладено додаткову угоду № 014/7336/74/111567/81-1-0-00/28123 до кредитного договору, відповідно до умов якої, з метою зменшення фінансового навантаження на позичальника в умовах кризових явищ в економіці України, сторони дійшли згоди врегулювати заборгованість позичальника за кредитним договором, строк якої настав.

В забезпечення належного виконання умов кредитного договору було укладено договір поруки від 12.06.2007, згідно якого ОСОБА_2 виступив поручителем ОСОБА_1 та взяв на себе зобов`язання відповідати по зобов`язанням останнього перед банком, що виникають з умов кредитного договору, в повному обсязі цих зобов`язань. Відповідно до умов п.2.1. та п.3.1. договору поруки сторони встановили, що у випадку невиконання боржником свого зобов`язання по кредитному договору, поручителі несуть солідарну відповідальність перед банком у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, нарахованих відсотків за користування кредитом і неустойки.

Крім того, в забезпечення належного виконання умов кредитного договору було укладено договір поруки від 12.06.2007, згідно якого ОСОБА_4 виступила поручителем ОСОБА_1 та взяла на себе зобов`язання відповідати по зобов`язанням останнього перед банком, що виникають з умов кредитного договору, в повному обсязі цих зобов`язань. Відповідно до умов п.2.1. та п.3.1. договору поруки, сторони встановили, що у випадку невиконання боржником свого зобов`язання по кредитному договору, поручителі несуть солідарну відповідальність перед банком у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, нарахованих відсотків за користування кредитом і неустойки.

Проте, всупереч умов кредитного договору позичальник не виконав взяті на себе договірні зобов`язання, не здійснював щомісячно погашення кредитної заборгованості згідно графіка погашення кредиту та відсотків за кредитом.

На адресу позичальника та поручителів були направлені вимоги про виконання зобов`язань по кредитному договору та добровільне погашення заборгованості, однак, у визначені строки вимоги не були виконані, заборгованість не погашена, у зв`язку з чим позивач вимушений звернутися до суду з цим позовом.

Ухвалою судді від 29.11.2022 відкрито загальне позовне провадження у справі (а.с. 75).

Ухвалою суду від 14.03.2023 задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів, витребувано від Радомишльського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Житомирському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) інформацію з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо зміни прізвища ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на « ОСОБА_5 » та « ОСОБА_5 » (а.с. 113).

12.06.2023 на адресу суду від відповідача ОСОБА_3 надійшло клопотання, в якому вона просить суд застосувати трирічний строк позовної давності до вимог щодо стягнення заборгованості в солідарному порядку за договором поруки №014/7336/74/111567 від 12.06.2007, укладеного між ВАТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» та ОСОБА_5 та договором поруки №014/7336/74/111567 від 12.06.2007, укладеного між ВАТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» та ОСОБА_2 . В обґрунтування клопотання зазначила, що Радомишльським районним судом Житомирської області вже була розглянута справа №289/25/19 за таким самим позовом позивача до тих самих відповідачів щодо того самого предмету. Рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області від 16.09.2020 у задоволенні позовних вимог АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 відмовлено у зв`язку з тим, що 19.12.2019 між сторонами було укладено додаткову угоду № 014/7336/74/111567/81-1/32660 до кредитного договору № 014/7336/74/111567, тому на думку відповідача, за наведених обставин позивач реалізував своє право на дострокове повернення заборгованості, передбачене ч. 2 ст. 1050 ЦК України та п. 6.5 кредитного договору та фактично змінив строк повного виконання зобов`язання за кредитним договором (а.с. 142-143).

Ухвалою суду від 21.06.2023 замінено сторону - позивача у справі № 289/2219/22 із АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» на його правонаступника ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» (а.с. 161).

21.08.2023 на електронну адресу суду від представника позивача надійшли письмові пояснення, в яких він зазначив, що в процесі розгляду справи №289/25/19 було укладено додаткову угоду № 014/7336/74/111567/81-1/32660 до кредитного договору № 014/7336/74/111567, яка не була виконана боржником, а отже стала новою матеріальною підставою для подання позову про стягнення заборгованості за кредитним договором. Відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України строк позовної давності було перервано підписанням зазначеної додаткової угоди, а з позовом про захист порушеного права банк звернувся до суду 18.10.2022, тобто без пропущення трирічного строку позовної давності. Окрім того, представник відповідача звертає увагу суду на те, що в додатковій угоді від 19.12.2019 сторони домовились, що до всіх правовідносин, пов`язаних з укладанням та виконанням кредитного договору, застосовується строк позовної давності 70 років. До того ж, зауважив, що відповідно до додаткової угоди від 19.12.2019 ОСОБА_3 та ОСОБА_2 надано згоду на зміну умов кредитного договору від 12.06.2007 та підтверджено, що їх зобов`язання як поручителів відповідно до договору поруки від 12.06.2007 зберігаються та забезпечують виконання зобов`язання позичальника за вказаним кредитним договором, а отже трирічний строк на пред`явлення позову не сплив (а.с. 192-194).

В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримала з підстав зазначених в позовній заяві та зазначила, що ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» набуло право грошової вимоги до відповідачів на підставі договору відступлення права вимоги укладеного з АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК». Окрім того, зазначила, що в додатковій угоді від 19.12.2019 сторони домовились, що до всіх правовідносин, пов`язаних з укладанням та виконанням кредитного договору, застосовується строк позовної давності 70 років і в даних правовідносинах строк позовної давності переривався, однак він не пропущений кредитором.

Відповідачі в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, в матеріалах справи наявні клопотання відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про розгляд справи без їх участі (а.с. 143-143, 146).

Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

За правилами ст.ст. 1050, 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.

Відповідно до частини першої статті 553 ЦК України, частини першої статті 554 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Згідно з ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, в силу зобов`язання одна особа (боржник) зобов`язана вчинити на користь іншої особи (кредитора) певну дію, як то: передати майно, виконати роботу, сплатити гроші тощо або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язань настають наслідки, встановлені законом або договором.

На підставі ст.ст. 1050, 1052 ЦК України, згідно з п. 6.5 Кредитного договору, кредитор має право достроково стягувати заборгованість за кредитом, нараховані відсотки за користування кредитом та штрафні санкції у випадках невиконання позичальником умов цього договору та/або договорів застави, інших договорів, що забезпечують погашення кредиту.

Судом встановлено, що 12.06.2007 між Відкритим акціонерним товариством «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» (правонаступником якого є Акціонерне товариство «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» (а.с. 57) та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №014/7336/74/111567, згідно якого кредитором надано ОСОБА_1 кредит у розмірі 18000,00 доларів США строком до 12.06.2027 із сплатою 12,5 % річних, а позичальник зобов`язався належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відсотки за користування кредитними коштами та виконати всі інші зобов`язання в порядку та строки, визначені договором (а.с. 9-10).

Позичальник зобов`язався забезпечити повернення одержаного Кредиту та сплату нарахованих відсотків на умовах, визначених п. 5.1. кредитного договору: щомісячно, до 15 числа кожного місяця, починаючи з місяця отримання кредиту, часткове погашення кредиту згідно п. 1.3. кредитного договору та остаточне погашення кредиту до 24.07.2027 (включно) на рахунок, визначений п. 4.1. кредитного договору; щомісячно, до 15 числа кожного місяця починаючи з місяця отримання кредиту та при остаточному погашенні кредиту, сплату процентів за фактичне використання кредитних коштів на рахунок, визначений кредитним договором.

Відповідно до умов п. 5.5. кредитного договору, позичальник зобов`язався здійснювати повернення суми кредиту та сплати процентів у валюті, що відповідає валюті кредиту, а згідно п. 6.5. кредитного договору, кредитор має право достроково стягувати заборгованість за кредитом, нараховані відсотки за користування кредитом та штрафні санкції у випадках невиконання позичальником умов цього договору або інших договорів, що забезпечують погашення кредиту.

Відповідно до умов п. 9.1. кредитний договір набув чинності з часу його підписання сторонами та діє до повного погашення кредитної заборгованості (суми кредиту, процентів за користування, комісій, неустойок, відшкодування можливих збитків).

23.04.2009 між кредитором і позичальником було укладено додаткову угоду № 24 до кредитного договору № 014/7336/74/111567 від 12.06.2007, відповідно до умов якої тимчасово, на період з 23.04.2009 до 23.04.2010 сторони домовилися зменшити розмір щомісячного платежу позичальника та змінити строк його сплати відповідно до графіка повернення кредиту та сплати інших платежів шляхом здійснення щомісячних ануїтетних платежів (а.с. 11).

14.09.2015 між кредитором і позичальником було укладено додаткову угоду № 014/7336/74/111567/81-1-0-00/20954 до кредитного договору, відповідно до умов якої сторони вирішили змінити умови кредитування, а саме валюту виконання зобов`язання на гривню шляхом виплати 2-го траншу кредиту в розмірі 281238,48 грн. під 19 % річних з погашенням кредиту згідно графіка, остаточне погашення 15.07.2027. Позичальник зобов`язався отримати 2-й транш та направити кошти на купівлю доларів США для погашення 1-го траншу. Виплата 281238,48 грн. підтверджується випискою по рахунку від 15.09.2015 (а.с. 12-14, 15, 42).

14.09.2015 між кредитором і позичальником було укладено додаткову угоду № 014/7336/74/111567/81-1-0-00/20955 до кредитного договору, відповідно до умов якої встановлено процентну ставку за користування кредитом у розмірі 17,00 % річних (а.с. 17-18).

17.09.2015 між кредитором і позичальником було укладено додаткову угоду № 014/7336/74/111567/81-1-0-00/21228 до кредитного договору, відповідно до умов якої, з метою зменшення фінансового навантаження на позичальника в умовах кризових явищ в економіці України, сторони дійшли згоди врегулювати виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором і тимчасово, на період з 15.10.2015 до 14.10.2016 сторони домовилися зменшити розмір щомісячного платежу позичальника та змінити строк його сплати відповідно до графіка повернення кредиту та сплати інших платежів (а.с. 19-20, 21).

27.12.2016 між кредитором і позичальником було укладено додаткову угоду № 014/7336/74/111567/81-1-0-00/26725 до кредитного договору, відповідно до умов якої, з метою зменшення фінансового навантаження на позичальника в умовах кризових явищ в економіці України, сторони дійшли згоди врегулювати заборгованість позичальника за кредитним договором, строк якої настав (а.с. 22-24).

25.07.2017 між кредитором і позичальником було укладено додаткову угоду № 014/7336/74/111567/81-1-0-00/28123 до кредитного договору, відповідно до умов якої, з метою зменшення фінансового навантаження на позичальника в умовах кризових явищ в економіці України, сторони дійшли згоди врегулювати заборгованість позичальника за кредитним договором, строк якої настав (а.с. 26-27).

19.12.2019 між кредитором і позичальником було укладено додаткову угоду № 014/7336/74/111567/81-1/32660 до кредитного договору № 014/7336/74/111567, відповідно до умов якої з метою зменшення фінансового навантаження на позичальника в умовах кризових явищ в економіці України, сторони дійшли згоди врегулювати заборгованість позичальника за кредитним договором, строк сплати якої настав та узгодили відповідний порядок врегулювання цієї заборгованості. Пунктом 9 додаткової угоди визначено, що «Ця додаткова угода є невід`ємною частиною кредитного договору і відповідні положення кредитного договору застосовуються з врахуванням змін умов кредитування, внесених цією додатковою угодою» (а.с. 32-33, 34-37).

З метою забезпечення належного виконання умов кредитного договору було укладено договір поруки від 12.06.2007, згідно якого ОСОБА_4 виступила поручителем ОСОБА_1 та взяла на себе зобов`язання відповідати по зобов`язанням останнього перед банком, що виникають з умов кредитного договору, в повному обсязі цих зобов`язань. Відповідно до умов п.2.1. та п.3.1. договору поруки сторони встановили, що у випадку невиконання боржником свого зобов`язання по кредитному договору, поручителі несуть солідарну відповідальність перед банком у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, нарахованих відсотків за користування кредитом і неустойки (а.с. 38-39, 125, 126).

Крім того в забезпечення належного виконання умов кредитного договору було укладено договір поруки від 12.06.2007, згідно якого ОСОБА_2 виступив поручителем ОСОБА_1 та взяв на себе зобов`язання відповідати по зобов`язанням останнього перед банком, що виникають з умов кредитного договору, в повному обсязі цих зобов`язань. Відповідно до умов п.2.1. та п.3.1. договору поруки сторони встановили, що у випадку невиконання боржником свого зобов`язання по кредитному договору, поручителі несуть солідарну відповідальність перед банком у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, нарахованих відсотків за користування кредитом і неустойки (а.с. 40-41).

При укладенні додаткових угод до кредитного договору № 014/7336/74/111567 між банком та позичальником ОСОБА_1 , обидва поручителі надавали згоду на зміну умов кредитного договору та підтверджували, що їх зобов`язання як поручителів відповідно до договору поруки № 014/7336/74/111567 від 12.06.2007 зберігаються та забезпечують виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором № 014/7336/74/111567 від 12.06.2007 (а.с. 15, 24, 28).

В зв`язку з тим, що позичальник належним чином свої обов`язки не виконує, станом на 18.10.2021 виникла прострочена заборгованість за кредитним договором № 014/7336/74/111567 від 12.06.2007, яка складається з: заборгованість за кредитом 343697,23 грн.; заборгованості за процентами 45763,57 грн., загальна заборгованість - 389460,80 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 6-8).

На спростування вказаного розрахунку відповідачі жодних доказів не подали.

У зв`язку з невиконанням позичальником умов кредитного договору, несплатою періодичних платежів на погашення кредиту та відсотків за користування кредитними коштами, на адресу позичальника та поручителям було направлено вимоги про дострокове виконання зобов`язань за кредитним договором (а.с. 43, 44, 45, 46-47).

30.04.2021 між АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» та ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» укладено договір відступлення права вимоги №114/2-59, відповідно до умов якого відбулось відступлення права вимоги за кредитним договором №014/7336/74/111567 та договорами поруки №014/7336/74/111567, у зв`язку з чим ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» є новим кредитором за вказаними договорами (а.с. 150, 151, 152, 153-154).

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до положень ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 516 ЦК України).

Вказані договори є чинними, та недійсними у встановленому законом порядку не визнані.

Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

За положеннями ч. 4 ст. 559 ЦК України, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом.

Регулюючи правовідносини з припинення поруки у зв`язку із закінченням строку її дії, частина 4 ст. 559 ЦК України передбачає три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, встановленого договором поруки (перше речення ч. 4 ст. 559 ЦК України); протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання, якщо кредитор не пред`явить вимоги до поручителя (друге речення ч.4 ст.559 ЦК України); протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобов`язання не встановлено або встановлено моментом пред`явлення вимоги), якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя (третє речення ч. 4 ст. 559 ЦК України).

Разом з тим, порука - це строкове зобов`язання, і незалежно від того, чи встановлено договором строк її дії, сплив цього строку - припиняє суб`єктивне право кредитора.

Строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення (частина перша статті 251 ЦК України).

Відповідно до статті 252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Тобто за змістом наведених правових норм строк не може визначатися вказівкою на подію.

Враховуючи наведене, в договорах поруки від 12.06.2007 сторони не встановили її строк у розумінні статті 251 ЦК України. Тому в цьому випадку необхідно застосовувати припис частини четвертої статті 559 цього Кодексу у відповідній редакції про припинення поруки, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Строк, передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України, є преклюзивним, тобто його закінчення є підставою для припинення поруки. Цей строк не можна поновити, зупинити чи перервати.

Наведене узгоджується з правовими висновками, викладеними у постановах Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 2-1169/11, від 10 квітня 2019 року у справі № 604/156/14-ц, від 19 червня 2019 року у справі № 523/8249/14-ц, від 03 липня 2019 року у справі № 1519/2-3165/1, від 26 травня 2020 року у справі № 638/13683/15-ц.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України).

Статтею 598 ЦК України визначені підстави припинення зобов`язання. Зобов`язання припиняються частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. (ч.ч.1,2 цієї статті)

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України).

У ст. 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором чи законом.

Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до п. 2.1. договорів поруки (а.с. 38-39, 40-41), відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 несуть солідарну відповідають у випадку невиконання боржником зобов`язань по кредитному договору, що означає, що кредитор може звернутись з вимогою про виконання боргових зобов`язань як до боржника так і до поручителів, чи до обох одночасно.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц зроблено висновком, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі.

Регулюючи правовідносини з припинення поруки у зв`язку із закінченням строку її чинності, як вже було зазначено раніше частина четверта статті 559 ЦК України передбачає три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, установленого договором поруки (перше речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання, якщо кредитор не пред`явить вимоги до поручителя (друге речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобов`язання не встановлено або встановлено моментом пред`явлення вимоги), якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя (третє речення частини четвертої статті 559 ЦК України).

Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб`єктивного права кредитора й суб`єктивного обов`язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються.

Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, зокрема й застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред`явлення позову), кредитор вчиняти не може.

З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобов`язань застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення «пред`явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред`явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя.

Строк, передбачений нормою частини четвертої статті 559 ЦК України, є преклюзивним (припиняючим), тобто його закінчення є підставою для припинення поруки. У разі пропуску кредитором строку заявлення вимог до поручителя цей строк не можна поновити, зупинити чи перервати. Суд зобов`язаний самостійно застосовувати положення про строк, передбачений цією нормою, на відміну від позовної давності, яка застосовується судом за заявою сторін.

Сплив строку, передбаченого нормою частини четвертої статті 559 ЦК України, зумовлює припинення зобов`язань поручителя.

Отже, порука - це строкове зобов`язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб`єктивне право кредитора. Це означає, що строк поруки відноситься до преклюзивних строків.

Разом з тим позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України). При цьому відповідно до частин першої та п`ятої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання.

Якщо порука припинилася (у тому числі й на підставі непред`явлення кредитором відповідної вимоги до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання), інститут позовної давності не застосовується, тому що право кредитора на пред`явлення вимоги до поручителя та обов`язок поручителя відповідати перед кредитором за порушене позичальником зобов`язання припинилися.

Отже, непред`явлення кредитором вимоги до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання у разі, якщо строк дії поруки не встановлено, є підставою для припинення акцесорного зобов`язання, а отже, й обов`язку поручителя нести солідарну відповідальність перед кредитором разом з боржником за основним зобов`язанням.

Строк дії поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобов`язання поруки. Таким чином, і право кредитора, й обов`язок поручителя після його закінчення припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може.

Такі висновки узгодженні в постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року по справі № 490/5224/14-ц.

Враховуючи те, що 13.12.2021 банк надіслав поручителям вимоги про дострокове погашення кредиту у повному обсязі не пізніше 5 банківських днів з дати направлення цієї вимоги разом зі сплатою процентів та пені, чим встановив строк виконання основного зобов`язання та беручи до уваги, що позов до поручителів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 банком пред`явлено 09.11.2022 (а.с. 63), тобто з пропуском шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання, тому суд вважає, що даний позов в частині стягнення заборгованості з поручителів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 як солідарних боржників, задоволенню не підлягає.

Отже, встановлення судом факту невиконання відповідачем ОСОБА_1 зобов`язань перед позивачем щодо погашення кредиту, є підставою для стягнення з нього заборгованості за кредитним договором.

Також, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 5841,90 грн. (а.с. 5).

Керуючись ст. ст. 251, 252, 514, 516, 526, 527, 530, 554, 559, 598, 610, 625 ЦК України, ст. ст. 2, 12, 13, 19, 81, 263-265, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» (місцезнаходження: вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, буд. 8, м. Київ. 04112, ) до ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ), ОСОБА_2 (місце проживання: с. Котівка, Житомирський район, Житомирська область, 12233, РНОКПП НОМЕР_3 ), ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором від 12.06.2007 за № 014/7336/74/111567 в сумі 389 460,80 грн. (триста вісімдесят дев`ять тисяч чотириста шістдесят грн. 80 коп.).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» витрати по сплаті судового збору в розмірі 5841,90 грн.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 30.08.2023.

Суддя О. О. Кириленко