Справа №522/9281/23
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

21.08.2023 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду м. Одеси Шестакова Я.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення коштів за надання послуг,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач 12.05.2023 року звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з вищезазначеним позовом в якому просить стягнути із ФОП ОСОБА_2 на користь позивача 12 000 грн та судові витрати.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 15.05.2023 року позовна заява залишена без руху, оскільки подана з порушенням вимог ст.ст. 175, 177 ЦПК України.

Позивачу запропоновано протягом десяти днів, з дня отримання ухвали, усунути зазначені в ухвалі суду недоліки. Позивач був попереджений судом, що у разі невиконання вимог ухвали суду позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачеві.

Щодо наявності вищезазначеної ухвали позивач повідомлявся шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України, оскільки місцем проживання та, відповідно, листування позивач вказав Луганську обл., а саме м. Лисичанськ, який відповідно до Наказу № 309 Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 року «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» з 03.07.2022 року є тимчасово окупованою територією України Російською Федерацією.

У строк встановлений судом для усунення недоліків позовної заяви, інформації про виконання позивачами вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху або будь-яких клопотань не надходило.

З 01.08.2023 року по 18.08.2023 року суддя Приморського районного суду м. Одеси Шестакова Я.В. перебувала у відпустці.

Станом на 21.08.2023 року зазначені в ухвалі недоліки не усунені позивачем.

Так, Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з нормами статті 17 Конвенції жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Ратифікуючи зазначену Конвенцію, Україна взяла на себе зобов`язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

У своєму рішенні у справі «Калашников проти Росії» Європейський суд зазначив, що розумність тривалості провадження визначається залежно від конкретних обставин справи, враховуючи критерії, визначені у прецедентній практиці Суду, зокрема, складність справи, поведінка заявника та поведінка компетентних органів влади.

У своєму рішенні у справі «Пономарьов проти України» Суд вказав, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду вбачається, що питання про порушення статті 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

У зв`язку з наведеним, повернення позовної заяви, недоліки якої не усунуті належним чином після залишення заяви без руху з підстав, передбачених законом, не є порушенням права на справедливий судовий захист.

Згідно із ч.6 ст.185 ЦПК України, про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу. Копія позовної заяви залишається в суді.

Наведене свідчить про наявність підстав для повернення позовної заяви позивачу у зв`язку з невиконанням ухвали суду про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись ст.ст.185, 258-261, 353 ЦПК України, суддя-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення коштів за надання послуг - вважати неподаною та повернути позивачу.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Я.В. Шестакова