У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №307/2984/23

24 серпня 2023 року м. Надвірна

Суддя Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області Солодовніков Р.С., дослідивши на предмет дотримання вимог щодо підсудності розгляду справи за заявою ТОВ «Закарпаттяенергозбут» про видачу судового наказу за вимогою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію,

в с т а н о в и в:

До Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області 23.08.2023 на підставі ухвали судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 14.07.2023, надійшла цивільна справа за заявою ТОВ «Закарпаттяенергозбут» про видачу судового наказу за вимогою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію

Згідно із ухвали судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 14.07.2023, вказану цивільну справу направлено для розгляду Надвірнянським районним судом Івано-Франківської області, на підставі ч. 1 ст. 27 ЦПК України.

Направляючи справу для розгляду до Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області, суддя виходив з того, що із відповіді на запит до Єдиного державного демографічного реєстру отримано інформацію про те, що боржник ОСОБА_1 має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , а відтак вказана справа не підсудна Тячівському районного суду Закарпатської області.

Разом із тим, дослідивши матеріали цивільної справи, приходжу до висновку, що справу слід повернути Тячівському районному суду Закарпатської області як таку, що підсудна зазначеному суду, з наступних підстав.

По-перше дана справа не підсудна Надвірнянському районному суду Івано-Франківської області.

Так, згідно з додатком до розпорядження Кабінету Міністрів України від 12 червня 2020 № 714-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Івано-Франківської області» с.Поляниця Яремчанської міськради, увійшло до Надвірнянського району Івано-Франківської області.

Згідно із пункту 3-1 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про судоустрій і статус суддів" до набрання чинності законом України щодо зміни системи місцевих судів на території України у зв`язку з утворенням (ліквідацією) районів відповідні місцеві суди продовжують здійснювати свої повноваження у межах територіальної юрисдикції, визначеної до набрання чинності Постановою Верховної Ради України "Про утворення та ліквідацію районів" від 17 липня 2020 року № 807-IX, але не довше ніж один рік з дня припинення чи скасування воєнного стану на території України, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX.

Відповідно до листа Ради суддів України від 22.07.2020 № 9 рс-466/20-вих, до зміни системи судоустрою та приведення її у відповідність до нового адміністративно-територіального устрою шляхом утворення, реорганізації чи ліквідації судів, місцеві загальні суди продовжують здійснювати розгляд справ в межах раніше утворених районів та раніше визначеного адміністративно-територіального устрою.

Таким чином, за правилами загальної підсудності, встановленими ст. 27 ЦПК України, розгляд даної позовної заяви територіально не підсудний Надвірнянському районному суду Івано-Франківської області, оскільки відповідач зареєстрований за адресою с.Поляниця Яремчанської міськради, Івано-Франківська область.

По-друге, як випливає із заяви, ТОВ «Закарпаттяенергозбут» заявлені вимоги про стягнення заборгованості за надані комунальні послуги із споживання електричної енергії, які надавалися у будинок за адресою: АДРЕСА_2 .

Тобто, правовідносини у даній справі виникли з приводу оплати житлово-комунальних послуг, які надавалися заявником за місцем знаходження нерухомого майна.

Заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом (ст..162 ЦПК України).

Так, відповідно до ч. 1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної її частини.

Згідно із положеннями статті 181 ЦК України до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Таким чином, правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно.

З урахуванням наведеного, заява про стягнення заборгованості за надання послуг з утримання нерухомого майна має пред`являтися за місцем знаходження цього майна, за правилами виключної підсудності.

Саме така правова позиція викладена у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 638/1988/17 у справі за позовом КП «Харківводоканал» про стягнення заборгованості за комунальні послуги.

Крім того, у своїй постанові від 16.02.2021 (справа 911/2390/18) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що словосполучення «з приводу нерухомого майна» у частині третій статті 30 ГПК України необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення. Тому до спорів, предметом яких є стягнення заборгованості, яка виникла внаслідок невиконання зобов`язань за договором, який укладений щодо користування нерухомим майном, поширюються норми частини третьої статті 30 ГПК України.

Виключна підсудність є особливим видом територіальної підсудності, правила якої забороняють застосування при пред`явленні позову інших норм, що регулюють інші види територіальної підсудності, передбачені у статтях 27 - 29 ЦПК України.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

За наведених обставин, враховуючи, що предметом заяви є стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги у будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , яка територіально відноситься до Тячівського району Закарпатської області і територіальної юрисдикції Тячівського районного суду Закарпатської області, прихожу до висновку, що вказана справа підлягає розгляду за правилами виключної підсудності, тобто за місцем знаходження нерухомого майна, а тому вважаю за необхідне на підставі п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України повернути дану справу на розгляд до Тячівського районного суду Закарпатської області, як помилково направлену до Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області.

При цьому, слід зазначити, що у даному випадку відсутній спір щодо підсудності справ між судами.

Так, Конституцією України закріплено право кожного на судовий захист (стаття 55) та передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі (стаття 124).

Згідно з частиною 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із частиною 1 ст. 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Згідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; нормативно-правовий акт, Закону України «Про виконання рішень, застосування практики Європейського суду з прав людини», інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, який закріплений у п.1 ст.6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Відповідно до частини 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Крім того, недотримання правил територіальної юрисдикції (підсудності) є порушенням процесуального закону, який є підставою для скасування рішення з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю (ст.378 ч.1 ЦПК України).

Отже, суд повинен суворо дотримуватися правил підсудності.

Враховуючи недопустимість порушення правил щодо виключної підсудності, а також той факт, що приймаючи до провадження вказану цивільну справу, суд, до якого направлено справу з порушенням правил підсудності, позбавляє сторін провадження права на розгляд справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом, не допускаючи спору про підсудність справ між судами, вважаю за необхідне повернути матеріали вказаної справи для розгляду до Тячівського районного суду Закарпатської області, як помилково направлену до Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 30, 31, 258-261 ЦПК України, -

постановив:

Матеріали цивільної справи за заявою ТОВ «Закарпаттяенергозбут» про видачу судового наказу за вимогою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію - повернути Тячівському районному суду Закарпатської області (90500, м. Тячів, вул. Незалежності,120).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Івано-Франківського Апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя: Р.С.Солодовніков