Ухвала

29 серпня 2023 року

м. Київ

справа № 760/18758/18

провадження № 61-12683ск23

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Грушицького А. І., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 12 жовтня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 01 вересня 2022 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: орган опіки і піклування Солом`янської районної у місті Києві державної адміністрації, орган опіки та піклування Ічнянської районної державної адміністрації Чернігівської області, про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , треті особи: орган опіки і піклування Солом`янської районної у місті Києві державної адміністрації, орган опіки та піклування Ічнянської районної державної адміністрації Чернігівської області, про позбавлення батьківських прав.

Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 12 жовтня 2021 року, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного суду від 01 вересня 2022 року, відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Ухвалою Верховного Суду від 13 лютого 2023 року визнано неподаною та повернуто касаційну скаргу ОСОБА_1 у зв`язку з неусуненням недоліків касаційної скарги.

Ухвалою Верховного Суду від 23 березня 2023 року визнано неподаною та повернуто касаційну скаргу заявнику. З урахуванням змісту поданої касаційної скарги, Верховний Суд визнав дії скаржника проявом неповаги до суду та зловживанням процесуальними правами.

Ухвалою Верховного Суду від 18 травня 2023 року визнано неподаною та повернуто касаційну скаргу заявнику. З урахуванням змісту поданої касаційної скарги, Верховний Суд визнав дії скаржника проявом неповаги до суду та зловживанням процесуальними правами.

Ухвалою Верховного Суду від 12 червня 2023 року касаційну скаргу ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто заявнику. З урахуванням змісту касаційної скарги, Верховний Суд визнав дії заявника проявом неповаги до суду та зловживанням процесуальними правами.

Ухвалою Верховного Суду від 30 червня 2023 року касаційну скаргу ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто заявнику. З урахуванням змісту касаційної скарги, Верховний Суд визнав дії заявника проявом неповаги до суду та зловживанням процесуальними правами.

Ухвалою Верховного Суду від 08 серпня 2023 року касаційну скаргу ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто заявнику. З урахуванням змісту касаційної скарги, Верховний Суд визнав дії заявника проявом неповаги до суду та зловживанням процесуальними правами.

24 серпня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 12 жовтня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 01 вересня 2022 року у зазначеній вище справі.

Касаційна скарга підлягає поверненню з огляду на таке.

Касаційна скарга має відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту, які визначені статтею 392 ЦПК України. У касаційній скарзі повинно бути зазначено: 1) найменування суду, до якого подається скарга; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) особи, яка подає касаційну скаргу, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); 4) рішення (ухвала), що оскаржується; 5) підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав). У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні. У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду. У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у пунктах 2 і 3 частини першої статті 389 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень); 6) клопотання особи, яка подає скаргу; 7) перелік письмових матеріалів, що додаються до скарги; 8) дата отримання копії судового рішення суду апеляційної інстанції, що оскаржується.

Згідно зі статтею 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до пунктів 2, 11 частини третьої статті 2 ЦПК України повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом і неприпустимість зловживання процесуальними правами віднесено до основних засад (принципів) цивільного судочинства.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу.

Відповідно до частин першої, другої статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається; перелік дій, що суперечать завданню цивільного судочинства та які залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами, не є вичерпним.

Згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі № 199/6713/14-ц (провадження № 14-92цс19) зроблено висновок, що нецензурна лексика, образливі та лайливі слова чи символи, зокрема, для надання особистих характеристик учасникам справи, іншим учасникам судового процесу, їх представникам і суду (суддям) не можуть використовуватися ні у заявах по суті справи, заявах з процесуальних питань, інших процесуальних документах, ні у виступах учасників судового процесу та їх представників. Використання одними учасниками судового процесу та їх представниками нецензурної лексики, образливих і лайливих слів чи символів у поданих до суду документах і у спілкуванні з судом (суддями), з іншими учасниками процесу та їхніми представниками, а також вчинення аналогічних дій є виявом очевидної неповаги до честі, гідності зазначених осіб з боку тих, хто такі дії вчиняє. Ці дії суперечать основним засадам (принципам) цивільного судочинства (пунктам 2 і 11 частини третьої статті 2 ЦПК України), а також його завданню, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (частини перша та друга вказаної статті). З огляду на це вчинення таких дій суд може визнати зловживанням процесуальними правами та застосувати, зокрема, наслідки, передбачені частиною третьою статті 44 ЦПК України. Аналогічно Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), застосовуючи підпункт «а» пункту 3 статті 35 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод оголошує неприйнятною будь-яку індивідуальну заяву, подану згідно зі статтею 34, якщо він вважає, що ця заява є зловживанням правом на її подання. Для прикладу, ЄСПЛ констатує зловживання правом на подання заяви, коли заявник під час спілкування з ЄСПЛ вживає образливі, погрозливі або провокативні висловлювання проти уряду-відповідача, його представника, органів влади держави-відповідача, проти ЄСПЛ, його суддів, Секретаріату ЄСПЛ або його працівників (див., ухвали щодо прийнятності у справах «Ржегак проти Чеської Республіки» від 14 травня 2004 року (Rehak v. the Czech Republic, заява № 67208/01), «Дюрінже та Грандж проти Франції» від 04 лютого 2003 року (Duringer and Grunge v. France, заяви № 61164/00 і № 18589/02)).

Зміст касаційної скарги ОСОБА_1 складається з набору текстів та цитат, переважна частина яких носить непристойний характер, заявник використовує образливі висловлювання щодо учасників справи та інших осіб, що виходять за межі нормальної, коректної та легітимної критики, є неприпустимим при оформленні будь-яких заяв, звернень, адресованих суду, зокрема й касаційної скарги.

Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом (частина четверта статті 44 ЦПК України).

Згідно з частиною третьою статті 44 ЦПК України, якщо подання скарги визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити цю скаргу без розгляду або повернути скаргу.

З урахуванням змісту поданої касаційної скарги Верховний Суд визнає дії ОСОБА_1 зловживанням процесуальними правами, що суперечить основним засадам (принципам) цивільного судочинства та його завданню.

У зв`язку з викладеним касаційна скарга заявника підлягає поверненню.

Повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення скарги.

Керуючись статтями 43, 44, 260, 263, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 12 жовтня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 01 вересня 2022 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: орган опіки і піклування Солом`янської районної у місті Києві державної адміністрації, орган опіки та піклування Ічнянської районної державної адміністрації Чернігівської області, про позбавлення батьківських прав повернути заявнику.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А. І. Грушицький