Справа № 192/1236/23
Провадження № 2/192/348/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2023 року Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Тітової О.О.,

за участю: секретаря судового засідання Счастливця І.В.,

позивача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Солоне Дніпропетровської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, зареєстрованого 27.02.2016 року.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 27 лютого 2016 року уклала шлюб з відповідачем. У шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_3 та ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 . Подружні стосунки не склались через різні погляди на сімейне життя та відсутність інтересів. З осені 2020 року вона з відповідачем не підтримує стосунків, мешкають окремо. Подальше збереження формального шлюбу суперечить їх інтересам.

Ухвалою суду від 06 липня 2023 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою суду від 02 серпня 2023 року явку позивача ОСОБА_1 визнано обов`язковою.

Відповідач в судове засідання не з`явився, подав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, визнання позову.

За таких обставин, відповідно до ст.223 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність належним чином повідомленого відповідача.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, зазначила, що перешкод для звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу, передбачених ч.2 ст. 110 СК України немає, не підтримує шлюбно-сімейні стосунки з відповідачем з осені 2020 року.

Суд, вислухав позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню на підставі наступного.

Сторони перебувають у шлюбі з 27 лютого 2016 року, шлюб зареєстрований Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 27 лютого 2016 року, актовий запис №99.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народився ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 08.07.2016 року, виданим Амур-Нижньодніпровським районним у місті Дніпропетровську відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області.

ІНФОРМАЦІЯ_2 у сторін народилася ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 15.03.2019 року, виданим Амур-Нижньодніпровським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області.

Позивач в судовому засіданні підтвердила, що шлюб носить формальний характер, з осені 2020 року вони проживають окремо. Збереження шлюбу неможливе.

Відповідач позов визнав.

За змістом положень ч.1 ст.24 Сімейного Кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного Кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом встановлено, що сторонам не вдалося створити міцну сім`ю, шлюбні відносини припинені, сторони мешкають окремо.

За вищенаведених обставин суд приходить до висновку, що шлюб сторін існує формально, подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін та їх дітей, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 141, 142 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню половина сплаченого судового збору в розмірі 536,80 грн., інша частина судового збору в розмірі 536,80 грн. компенсується позивачу за рахунок державного бюджету.

На підставі викладеного, ст.ст. 56, 105, 110, 112, 113 СК України, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 142, 206, 247, 259, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрований 27 лютого 2016 року Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №99.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 50 відсотків сплаченого судового збору 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп.

Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 50 відсотків судового збору 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп., сплаченого 27.06.2023 року, згідно дубліката чека TS204758 АТ КБ «ПриватБанк»..

Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Повне рішення складено 28.08.2023.

Позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя О.О. Тітова