Номер провадження: 22-ц/813/7061/23
Справа № 493/841/22
Головуючий у першій інстанції Ільніцька О.М.
Доповідач Назарова М. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.08.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: Назарової М.В. (суддя-доповідач), Лозко Ю.П., Стахової Н.В.,

учасники справи: позивач - ОСОБА_1 , відповідач Акціонерне товариство «Страхова група «ТАС»,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі свого представника ОСОБА_2

на ухвалу Балтського районного суду Одеської області від 29 червня 2023 року, постановлену Балтським районним судом Одеської області у складі: судді Ільніцької О.М. в приміщенні того ж суду,

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» про відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого,

в с т а н о в и в:

У липні 2022 року позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаним позовом, який мотивувала тим, що за фактом настання 05 січня 2020 року дорожньо-транспортної пригоди, в результаті якої загинув її батько - ОСОБА_3 , внесено відомості до ЄРДР за №0000009 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та розпочато досудове розслідування. Вона має право на відшкодування шкоди, яку було завдано здоров`ю потерпілому ОСОБА_3 внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки (транспортного засобу), тому просила стягнути з Акціонерного товариства «Страхова група «ТАС», де було застраховано обов`язкову цивільно-правову відповідальність власника транспортного засобу, на користь ОСОБА_1 18892 грн страхового відшкодування, як грошову компенсацію за спричинену моральну шкоду.

Одночасно з позовною заявою позивачка подала клопотання про витребування доказів з ТУ ДБР у м. Миколаєві, що проводить досудове розслідування кримінального провадження №0000009, посилаючись на те, що витребувані документи по зазначеному кримінальному провадженні необхідні для з`ясування результатів розслідування даного кримінального провадження та встановлення наявності причинного зв`язку між подією ДТП з наслідками, що спричинили смерть ОСОБА_3 .

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву позивачки, до якого було додано клопотання про зупинення провадження у справі, в обґрунтування якого відповідач зазначив, що позивачем не надано копію вироку по кримінальному провадженню № 0000009 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, який набрав законної сили та встановив би відповідальність у вчиненні ДТП, яка сталася 05 січня 2020 року, в результаті якої загинув ОСОБА_3 .

Пов`язаність справ полягає, на думку відповідача, у тому, що рішення іншого суду в кримінальному провадженні встановлює обставини, які впливають на збирання та оцінку доказів у даній цивільній справі, зокрема, наявності чи відсутності вини водія, цивільно-правова відповідальність якого застрахована відповідачем, у скоєнні спірної ДТП та заподіянні шкоди здоров`ю потерпілого становлять предмет доказування у кримінальному провадженні. Неможливість розгляду даної цивільної справи до вирішення справи іншим судом, який розглядає кримінальне провадження, полягає в тому, що обставини наявності чи відсутності вини водія у скоєнні ДТП, яка сталася 05 січня 2020 року та в результаті якої загинув ОСОБА_3 , не можуть бути встановлені судом самостійно у даній цивільній справі, тому відповідач просить суд зупинити провадження в цивільній справі.

Ухвалою Балтського районного суду Одеської області від 29 червня 2023 року провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» про відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, зупинено до набрання законної сили остаточним судовим рішенням в кримінальному провадженні, зареєстрованому в ЄРДР за №0000009 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

В апеляційній скарзі позивачка ОСОБА_1 в особі свого представника ОСОБА_2 вважає вказану ухвалу незаконною та просить ухвалу суду скасувати, направити до суду першої інстанції для продовження її розгляду.

Доводами апеляційної скарги є те, що підставою для зупинення провадження у справі є існування розгляду справи в порядку кримінального судочинства та припущення про те, що рішення по ній має значення для цивільної справи, що розглядається, а також неможливість її розгляду до вирішення цієї іншої справи. Суд першої інстанції незаконно та безпідставно зупинив розгляд справи, оскільки немає жодного доказу на підтвердження того, що дана дорожньо-транспортна пригода, в якій заподіяно шкоду позивачу, розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі. Отже, підставою для зупинення провадження у справі є не лише існування іншої справи на розгляді, та припущення про те, що рішення по ній має значення для цивільної справи, що розглядається, а саме неможливість її розгляду до вирішення іншої справи.

Наявність чи відсутність у страховика обов`язку з виплати страхового відшкодування замість завдавача шкоди не є предметом розгляду в кримінальному провадженні. Тому відсутність судового рішення у кримінальному провадженні не може бути підставою для відмови в задоволенні позовних вимог потерпілої особи до страховика про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП.

Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 16 лютого 2022 року у справі № 242/1930/21 (провадження № 61-17923св21), від 21 квітня 2022 року у справі № 447/2222/20 (провадження № 61-19906св21), від 05 жовтня 2022 року у справі № 208/4598/21 (провадження № 61-6997св22).

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 2 ст. 369 ЦПК України, оскільки оскаржується ухвала суду, зазначена у п. 14 ч. 1 ст. 353 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно п. 6 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і направлення справи для подальшого розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Постановляючи ухвалу про зупинення провадження, суд виходив з того, що оскільки ухвала судді від 07 липня 2022 року про витребування доказів, які є предметом судового розгляду, до теперішнього часу не виконана, враховуючи, що письмові докази, які є в матеріалах цивільної справи № 493/841/22 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» (приватне) про відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, не дозволяють суду встановити та оцінити обставини (факти) справи, отже клопотання відповідача підлягає задоволенню, тому провадження в цивільної справи №493/841/22 слід зупинити до набрання законної сили остаточним судовим рішенням в кримінальному провадженні, зареєстрованому в ЄРДР за № 0000009 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

З таким висновком суду колегія суддів не може погодитись з огляду на наступне.

За частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Розумність строків розгляду справи судом є одним із принципів цивільного судочинства.

Європейський суд з прав людини неодноразово зауважував, що розумність тривалості провадження повинна оцінюватись з урахуванням обставин справи та таких критеріїв як складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також важливості спору для заявника.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Зупиняючи провадження у справі, суд має обґрунтувати, у чому полягає об`єктивна неможливість розгляду цієї справи, та чому зібрані у розглядуваній справі докази не дають можливості самостійно встановити та оцінити обставини (факти), що мають суттєве значення для вирішення цього спору, та не зазначив, у чому полягає неможливість здійснення ним перевірки законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції.

Верховний Суд неодноразово зазначав, що сама по собі взаємопов`язаність двох справ ще не свідчить про неможливість розгляду однієї справи до прийняття рішення в іншій справі.

Підставою для зупинення провадження у справі є не лише існування іншої справи на розгляді в суді та припущення про те, що рішення в ній має значення для справи, що розглядається, а саме неможливість її розгляду до вирішення іншої справи.

У постанові Верховного Суду України від 07 жовтня 2015 року у справі № 6-1367цс15 зазначено, що зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 грудня 2021 року в справі № 761/33089/20 (провадження № 61-18470св21) вказано, що тлумачення пункту 6 частини першої статті 251 ЦПК України свідчить, що обов`язкове зупинення провадження у справі можливе за наявності у сукупності таких умов: 1) об`єктивної неможливості розгляду справи до вирішення іншої справи, тобто неможливість для суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі; 2) пов`язаність справ - пов`язаною зі справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі; у тому числі йдеться про факти, які мають преюдиційне значення.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2022 року у справі № 357/10397/19 (провадження № 61-5752сво21) вказано, що «метою зупинення провадження у справі згідно з пунктом 6 частини першої статті 251 ЦПК України є виявлення обставин (фактів), які не можуть бути з`ясовані та встановлені в цьому провадженні, але мають значення для справи, провадження у якій зупинено. Об`єктивна неможливість розгляду справи до вирішення іншої справи полягає у тому, що рішення суду в іншій справі встановлює обставини, які впливають на збирання та оцінку доказів у справі, провадження у якій зупинено, зокрема факти, що мають преюдиційне значення. З огляду на вимоги закону для вирішення питання про зупинення провадження у справі суду слід у кожному конкретному випадку з`ясовувати: як пов`язана справа, яка розглядається, зі справою, що розглядається іншим судом; чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду справи. Отже, необхідність в зупиненні провадження у справі виникає у випадку, якщо неможливо прийняти рішення у конкретній справі до ухвалення рішення в іншій справі. Тобто між справами, що розглядаються, повинен існувати тісний матеріально-правовий зв`язок, який виражається в тому, що факти, встановлені в одній із справ, будуть мати преюдиційне значення для іншої справи. Разом із тим необхідно враховувати, що відповідно до пункту 6 частини першої статі і 251 ЦПК України суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду».

Для вирішення питання про зупинення провадження у справі суду необхідно у кожному конкретному випадку з`ясовувати: як пов`язана справа, яка розглядається, зі справою, що розглядається іншим судом; чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду справи.

Отже, необхідність в зупиненні провадження у справі виникає у випадку, якщо неможливо ухвалити рішення у цій справі до ухвалення рішення в іншій справі. Тобто між справами, що розглядаються, повинен існувати тісний матеріально-правовий зв`язок, який виражається в тому, що факти, встановлені в одній із справ, будуть мати преюдиційне значення для іншої справи.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Як вбачається з матеріалів справи, 05 січня 2020 року близько 17 год 05 хв. в м. Балта відбулась дорожньо-транспортна пригода, в якій водій ОСОБА_4 , керуючи автомобілем марки ВАЗ 1183 НОМЕР_1 допустив наїзд на велосипедиста ОСОБА_3 . Внаслідок даної ДТП ОСОБА_3 від отриманих тілесних ушкоджень помер, внесено відомості до ЄРДР за № 0000009 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та розпочато досудове розслідування.

Предметом позовних вимог ОСОБА_1 є відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, та стягнення з Акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» на користь ОСОБА_1 18892 грн страхового відшкодування, як грошову компенсацію за спричинену моральну шкоду.

В апеляційній скарзі позивачка в особі свого представника, зокрема зазначає, що спірні правовідносини виникли у зв`язку із відшкодуванням страховиком шкоди, завданої смертю потерпілого.

Колегія суддів погоджує такі доводи апеляційної скарги, оскільки головною особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець транспортного засобу зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від вини.

Зміст позовної заяви свідчить про те, що позивачка, посилаючись на положення ст. 27 Закону України « Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 1166,1167, 1172, 1187, 1194 ЦК України, просила відшкодувати шкоду, завдану смертю потерпілого внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою,- якщо законом передбачено такий обов`язок.

Відповідно до положень ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи ( обов`язкове страхування).

До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Пред`явлення позову до страховика по теперішній справі зумовлене наявністю полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника транспортного засобу № АО6777518, діючого 05.01.2020.

Отже, наявність кримінального провадження стосовно водія забезпеченого транспортного засобу жодним чином не впливає на вирішення зазначеного цивільно-правового спору.

Крім того, судом не враховано, що предметом позову і є саме безпідставне зупинення відповідачем строків виплати страхового відшкодування до розгляду іншої (кримінальної) справи, що стало підставою для звернення позивачки до суду за захистом своїх порушених прав.

Обов`язок щодо звернення до страховика про виплату страхового відшкодування установлений законом для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необгрунтованим виплатам. Факт настання страхового випадку ніким у справі не оспорюється та зафіксований правоохоронними органами (позиція ВС у справі № 500/2095/15 у постанові від 10 січня 2019 року).

На підставі викладеного колегія суддів погоджує довід апеляційної скарги про те, що за фактом зазначеної ДТП в кримінальному провадженні вирішується питання про кримінальну відповідальність винуватця ДТП, а не про наявність підстав для страхового відшкодування, внаслідок шкоди, заподіяної смертю фізичної особи.

Колегія суддів звертає увагу і на те, що матеріалами справи не підтверджено існування будь-якої справи в розумінні закону, яка б розглядалася в порядку кримінального судочинства.

Отже, оскаржувана ухвала суду постановлена з порушенням пункту 6 частини першої статті 251 ЦПК України, оскільки не містить аргументованих та переконливих мотивів необхідності зупинення провадження у справі щодо об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до набрання законної сили судовим рішенням у кримінальному провадженні, зареєстрованому в ЄРДР №0000009 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Також є помилковим обґрунтування, на підставі якого суд дійшов висновку про обов`язковість зупинення провадження у справі: як-то невиконання до теперішнього часу ухвали суду від 07 липня 2022 року про витребування письмових доказів, що перешкоджає суду встановити та оцінити обставини (факти) справи, оскільки таке законодавцем не передбачено в якості підстав для зупинення провадження у справі.

Отже, ухвала Балтського районного суду Одеської області від 29 червня 2023 року постановлена з порушенням норм процесуального права, які привели до постановлення помилкової ухвали.

Згідно ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

У зв`язку з цим, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 367, 374, 379 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі свого представника ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Балтського районного суду Одеської області від 29 червня 2023 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Дата складення повного тексту постанови 29 серпня 2023 року.

Судді: М.В Назарова

Ю.П. Лозко

Н.В. Стахова