Справа № 229/1716/23
Провадження № 2/229/1016/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 серпня 2023 р. м. Дружківка, Донецької області

Суддя Дружківського міського суду Донецької області Феняк О.Р., за участю секретаря судового засідання Бровченко Д.Л., позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , відповідача ОСОБА_3 , розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа Орган опіки та піклування Дружківської міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на дітей,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав щодо її неповнолітнього сина ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Свої позовні вимоги позивач обґрунтував наступним.

Позивач є батьком неповнолітньої дитини, ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що 20.11.2008 складено відповідний актовий запис за № 48 виконавчим комітетом Олексієво - Дружківської селищної ради м.Дружківки Донецької області. Матір?ю дитини являється відповідачка, ОСОБА_3 , з якою позивач не перебував в зареєстрованому шлюбі. Позивач з відповідачкою проживали спільно, однією сім?єю з січня 2008 року по липень місяць 2013 року. При реєстрації народження спільного сина ОСОБА_4 , відомості про батька записано зі слів матері не було. На підставі рішення Дружківського міського суду Донецької області від 07.07.2015 у цивільній справі № 229/2135/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , батьком дитини ОСОБА_4 , було визнано позивача, та було змінено прізвище дитини на « ОСОБА_4 ». Сімейні стосунки між позивачем та відповідачкою не склалися. В липні 2013 року позивач та відповідачка вирішили припинити спільне проживання. Оскільки відповідачка на той час працювала, вона запропонувала, позивачу щоб малолітній син - ОСОБА_4 , залишився проживати разом з позивачем, матір якого допомагала позивачу та відповідачці виховувати дитину. Позивач вказує, що відповідачка обіцяла в подальшому забрати сина жити до себе. В перші декілька місяців відповідачка цікавилася дитиною, хоча відвідувала сина не часто і матеріальної допомоги на утримання дитини не надавала. Позивач вважає, що відповідачку цілком влаштовує те, що дитина мешкає разом з ним і що вона не займається вихованням дитини. Згодом, відповідачка стала все рідше цікавитися дитиною, та уникала спілкування Відповідачка влаштовувала особисте життя з іншим чоловіком, з яким згодом створила сім?ю, а в 2020 році народила другу дитину. Після народження другої дитини, відповідачка фактично самоусунулася від виконання батьківських обов?язків по вихованню дитини - ОСОБА_4 . Відповідачка фактично припинила спілкування із сином, не цікавилася життям дитини, та не проявляла ніякого інтересу до дитини. Відповідачка зустрічалася із сином один-два рази на рік, хоча позивач з сином ОСОБА_4 мешкаємо в одному з відповідачкою селищі. Матеріальної допомоги на утримання дитини, відповідачка не надавала і не надає на теперішній час. Із самого народження і по теперішній час дитина проживає разом з позивачем, та перебуває на його утриманні. Дитина забезпечена всім необхідним для повноцінного розумового і фізичного розвитку і навчання. ОСОБА_4 навчається у 8-му класі закладу загальної середньої освіти гімназії № 2 Дружківської міської ради Донецької області. Дитина позитивно характеризується з боку адміністрації начального закладу. ОСОБА_4 забезпечений всім необхідним для здобуття освіти. Натомість відповідачка не цікавиться навчанням і успіхами дитини, та не приймає участі у створенні умов для отримання дитиною освіти. Зі свого боку позивач всіляко дбає про те, аби дитина була забезпечена належним медичним доглядом, мала все необхідне для розвитку і відпочинку, створює умови для оздоровлення сина, забезпечую необхідним харчуванням, одягом, та взуттям за сезоном та відповідно віку дитини. Натомість відповідачка жодним чином не приймає участі у вихованні дитини і не цікавиться життям сина. Відповідачка не спілкується із дитиною на достатньому рівні. Матеріальної допомоги на утримання сина не надає. 3 огляду на те, що відповідачка фактично покинула сина - ОСОБА_4 , та протягом тривалого часу, не цікавиться справами дитини, станом здоров?я сина, та взагалі не цікавиться його життям, позивач вважає, що у відповідачки відсутня емпатія по відношенню до власної дитини. Позивач вказує, що розуміння потреб дитини у відповідачки взагалі відсутнє, а також не існує емоційного зв?язку матір?ю і дитиною, позбавлення батьківських прав, у такому випадку, відповідатиме конвенційним гарантіям, про це йдеться в рішенні ЄСПЛ у справі "С.С. проти Словенії" (No40938/16). Позивач вважає, що відповідачка свідомо, та з власної волі, самоусунулася від виконання батьківських обов?язків по вихованню дитини, ніяким чином не піклується про сина, не приймають участі в його виховані, не піклується про його майбутнє, не цікавиться успіхами дитини, не піклується про фізичний та духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, не спілкується з дитиною на достатньому рівні, не сприяє засвоєнню дитиною загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, не приймає участі в утриманні дитини, не надає матеріальної допомоги. Зазначені факти, позивач розцінює як ухилення від виховання дитини відповідачкою, свідомого нехтування нею своїми обов?язками, а також підтвердженням відсутності серйозного ставлення відповідачки до своїх батьківських обов?язків по відношенню до сина - ОСОБА_4 .

В судовому засіданні позивач та його представник наполягали на задоволені позовних вимог з підстав наведених в позовній заяві, наданих суду документах та показаннях свідків, допитаних в судовому засіданні. Додатково пояснив, що позбавлення відповідачки батьківських прав надасть йому можливість користуватися пільгами, які передбачені для батьків, як наприклад додаткова відпустка, а також надасть сину ОСОБА_4 можливість використовувати пільги передбачені законодавством для вступу у навчальні заклади після отримання середньої освіти. Крім вказаного, позивач наголошує, що відповідачкою не приймає належну участь у матеріальному забезпечені сина, в зв`язку з чим він вимушений звернутися до суду за вимогою стягнути аліменти на утримання дитини.

Відповідачка позов не визнала, відзив на позовну заяву не надала. В судовому засіданні пояснила, що вона дійсно проживала з позивачем однією сім`єю в період з січня 2008 року по липень місяць 2013 року. Оскільки відповідачка працювала, вона залишила малолітнього сина ОСОБА_4 проживати з позивачем та його батьками. В подальшому в неї були складні життєві обставини, які зумовлювали неможливість приділяти достатньо часу сину, а саме - вона доглядала за сестрою, яка хворіла на онкологічне захворювання, в подальшому відповідачка в 2020 році народила дитину та мала необхідність приділяти їй значний час, та через хворобу якої, певний час не могла спілкуватися з сином ОСОБА_4 . Відповідачка зазначила, що останній раз вона спілкувалася з сином 01.06.2023, коли спільно з ним проводила час на дитячому майданчику, однак коли до цього часу спілкувалася з ним не пам`ятає. Одного разу вона зателефонувала сину на телефон з пропозицією зустрітися, однак він їй відмовив, так як в цей час знаходився поза межами м.Дружківка. Також відповідачка зазначила, що на цей час вона не працює, через що приймати участь в матеріальному забезпеченні сина ОСОБА_4 їй складно, але вона періодично купує йому іграшки, інколи одяг, а також перераховує кошти. З приводу навчання сина ОСОБА_4 в школі вона з вчителями не спілкується. Також відповідачка зазначила, що вона ніколи не відмовлялась від сина.

Третьою особою - органом опіки та піклування Дружківської міської ради надано до суду висновок від 05.06.2023 вих.№01-16/906, складений на підставі ухвали Дружківського міського суду Донецької області від 31.03.2023 у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа - орган опіки та піклування Дружківської міської ради, про позбавлення батьківських прав. Згідно вказаного висновку громадяни ОСОБА_1 та ОСОБА_3 протягом 2002 - 2013 років перебували у фактичних шлюбних відносинах, від яких мають сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Реєстрація народження дитини була проведена відповідно до частини 1 статті 135 Сімейного кодексу України, позивач батьком ОСОБА_4 записаний не був. Влітку 2013 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 припинили сумісне проживання, пара вирішила, що ОСОБА_1 краще залишитися з позивачем. Враховуючи, що позивач мешкав зі своїми батьками, які допомагали доглядати дитину, таке рішення було цілком доречним. При цьому відповідачка мала можливість спілкуватися з сином, приймати участь у його вихованні. Жодних перепон у спілкуванні з дитиною ОСОБА_3 не чинили. Рішенням Дружківського міського суду Донецької області від 07.07.2015 ОСОБА_1 було визнано батьком ОСОБА_1 , на підставі зазначеного рішення до актового запису про народження хлопчика були внесені відповідні зміни. З позовом про визнання батьківства до суду звернувся саме ОСОБА_1 . При цьому із тексту рішення вбачається, що ОСОБА_3 позовні вимоги визнала повністю, проти визнання батьківства не заперечувала, факт сумісного проживання з позивачем у судовому засіданні підтвердила. ОСОБА_1 разом з сином зареєстровані та проживають за адресою: АДРЕСА_1 . Умови проживання за вказаною адресою цілком відповідають потребам дитини, що підтверджено відповідним актом від 10.05.2023. У батька з сином дуже теплі та довірливі стосунки, вони багато спілкуються, проводять разом вільний від роботи та навчання час, подорожують. ОСОБА_1 виявляє щирий інтерес до усіх справ сина, розділяє з ним його захоплення, докладає максимальних зусиль для створення комфортних умов життя та розвитку дитини. ОСОБА_1 працює у КЗ «Базовий поліфункціональний культурний центр Дружківської міської ради» на посаді заступника директора, має стабільний прибуток, а відповідно і можливість задовольнити матеріальні потреби сина. За місцем роботи позивач зарекомендував себе як грамотний та кваліфікований спеціаліст, комунікабельна та доброзичлива людина. Характеристика від 22.02.2023 засвідчена підписом начальника відділу з питань культури, сім?ї, молоді, спорту та туризму Дружківської міської ради ОСОБА_15 . Неповнолітній ОСОБА_4 є учнем закладу загальної середньої освіти гімназія № 2 Дружківської міської ради. Хлопець характеризується як старанний та здібний учень. ОСОБА_4 відповідальний, доброзичливий та працелюбний, бере активну участь у громадському житті класу, відповідально ставиться до доручень. Характеристика складена класним керівником дитини ОСОБА_17 та практичним психологом ОСОБА_18 , підписана директором навчального закладу ОСОБА_19 . Також у характеристиці зазначено, що батько неповнолітнього завжди цікавиться навчанням сина, здійснює контроль за відвідуванням ним онлайн-уроків. ОСОБА_1 чуйно відноситься до індивідуальних проблем сина, підтримує постійний зв?язок з класним керівником та вчителями-предметниками. Будь-яка інформація щодо участі відповідачки у навчальному процесі та її стосунків з дитиною у характеристиці відсутня. ОСОБА_3 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , тобто, мешкає в межах однієї адміністративно-територіальної одиниці з сином. має можливість безперешкодно спілкуватися з сином. У 2020 році жінка народила другу дитину, самостійно займається її вихованням. ОСОБА_3 спілкується з ОСОБА_4 , телефонує сину, інколи навідує, однак, ці зустрічі нечасті. Необхідно зазначити, що раніше до служби у справах дітей не надходило жодної інформації щодо нехтування відповідачкою батьківськими обов?язками. У позовній заяві ОСОБА_1 зазначено, що неповнолітній ОСОБА_4 повністю перебуває на утриманні батька, мати матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. У свою чергу відповідачка з цим не погоджується, стверджує, що залишила сина з батьком саме тому, що мусила працювати, надавала кошти на утримання ОСОБА_4 . Підтвердити або спростувати інформацію, надану сторонами справи, неможливо, оскільки будь-які документи з цього приводу відсутні, питання щодо стягнення аліментів до подання зазначеного позову не піднімалося. Відповідно до ч. 2 ст. 171 Сімейного кодексу України дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. На виконання зазначеної норми законодавства спеціалістами служби у справах дітей Дружківської міської ради було проведено бесіду з неповнолітнім ОСОБА_4 . Під час бесіди було встановлено, що дитина обізнана щодо заявленого батьком позову, на питання: «Чи підтримуєш ти позов?» відповів згодою. При цьому хлопець підтримує контакт з мамою, планує і надалі спілкуватися з нею. Питання: «Чи розумієш ти, що у разі прийняття судом позитивного рішення мама втратить право на спілкування з тобою?» викликало у ОСОБА_4 розгубленість, стало зрозуміло, що йому не пояснили юридичні наслідки позбавлення батьківських прав. Оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який може бути застосований відносно батьків, з метою всебічного вивчення ситуації, спеціалістами служби у справах дітей було вжито заходів щодо з?ясування позиції відповідачки. В ході розмови зі спеціалістом служби ОСОБА_3 повідомила, що знає про поданий позов, проти позбавлення батьківських прав категорично заперечує, від сина ніколи не відмовлялася. ОСОБА_3 пояснила, що рішення залишити сина з батьком було прийнято сумісно з позивачем, а одним з вирішальних факторів при прийнятті рішення було те, що ОСОБА_1 мешкає з батьками, які завжди допомагали доглядати дитину. У свою чергу відповідачка на момент припинення стосунків з ОСОБА_1 жодної сторонньої підтримки не мала, жінка працювала на харчосмакові фабриці, графік її роботи (нічні робочі зміни) не давав змоги належним чином доглядати за дитиною. При цьому ОСОБА_3 визнала, що спілкується з сином нечасто, більшу частину обов?язків щодо виховання та утримання дитини взяв на себе батько. Питання про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 розглянуто на засіданні комісії з питань захисту прав дитини, яке відбулося 19.05.2023. На засіданні були присутні ОСОБА_1 та ОСОБА_3 ОСОБА_1 наполягав на задоволенні позовних вимог, ОСОБА_3 проти позову заперечувала, просила дати їй можливість зберегти стосунки з сином. Ознайомившись з позицією сторін, заслухавши начальника служби у справах дітей, розглянувши матеріали справи, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і застосовується лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, члени комісії прийшли до висновку, що в даній ситуації буде доцільним відмовити ОСОБА_1 в частині вимог щодо позбавлення батьківських прав. ОСОБА_3 була попереджена про необхідність змінити ставлення до виховання сина. Виходячи із зазначеного, в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючись ст. ст. 19, 153, 164 Сімейного кодексу України, враховуючи положення ст. 9 Конвенції ООН про права дитини, орган опіки та піклування при виконавчому комітеті Дружківської міської ради вважає недоцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 по відношенню до неповнолітнього сина ОСОБА_4 .

В судовому засіданні представник третьої особи підтримала позицію, викладену у висновку Органу опіки та піклування Дружківської міської ради від 05.06.2023 вих.№01-16/906. Додатково повідомила, що в результаті спілкування з дитиною - ОСОБА_4 , що дитина знаходиться під значним впливом батька, який організовує його життя, учбовий процес та дозвілля. Мати приділяє сину ОСОБА_4 недостатньо уваги, що зумовлює у дитини відсутність інтересу до спілкування з нею.

Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 31 березня 2023 р. вирішено розглядати справу у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_4 , батьком якого є ОСОБА_1 , матір`ю ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 видане повторно 31.07.2015. Факт батьківства ОСОБА_1 встановлено рішенням Дружківського міського суду Донецької області від 07.07.2015 у справі №229/2135/15-ц.

Позивач ОСОБА_1 разом з сином ОСОБА_4 постійно мешкає за адресою АДРЕСА_3 , що підтверджується Актом №18 від 21.02.2023, складеним інспектором Дружківської міської військової адміністрації Янкевич О.М. за участю сусідів ОСОБА_24 та ОСОБА_25 .

Згідно довідки від 01.03.2023 № 11/138/1102-11, виданої начальником відділу адміністративних послуг виконавчого комітету Дружківської міської ради Скоморохової О. в квартирі АДРЕСА_4 зареєстровані ОСОБА_26 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_27 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Згідно Акту обстеження матеріально-побутових умов життя ОСОБА_4 від 21.02.2023, складеного комісією у складі ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , встановлено, що дитина проживає у неповній сім`ї, санітарні умови проживання задовільні, в будинку присутні всі зручності, у дитини є окрема кімната, постійне місце для навчання, відпочинку, окреме спальне місце, інші необхідні меблі, комп`ютер. Дитина забезпечена їжею, одягом та взуттям відповідно до сезонів, шкільним канцелярським приладдям. Прибуток сім`ї складається з заробітної плати батька. Стосунки в сім`ї доброзичливі, батько приділяє багато уваги вихованню дитини, добросовісно виконує свої обов`язки та систематично контролює навчально-виховний процес дитини.

Згідно довідки №60 від 21.02.2023 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчається у 8 класі закладу загальної середньої освіти гімназія №2 Дружківської міської ради Донецької області в дистанційному режимі. Виховує батько ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Згідно психолого-педагогічної характеристики учня 8 класу закладу загальної середньої освіти гімназії №2 Дружківської міської ради Донецької області ОСОБА_4 встановлено, що протягом навчання хлопчик забезпечений усім необхідним для повноцінного розумового та фізичного розвитку. За час навчання ОСОБА_4 зарекомендував себе як старанний, здібний, комунікабельний учень, має хороші здібності по засвоєнню навчального матеріалу, пам`ять розвинена, увага стійка, до уроків готується систематично, проявляє інтерес до навчання, мовлення розвинуте добре, словниковий запас - значний, уміє логічно мислити, аналізувати, робити правильні висновки. У спілкуванні та поведінці переважають позитивні риси характеру: відповідальність, доброзичливість, працелюбність. Бере активну участь у громадському житті класу. Не має вад здоров`я та шкідливих звичок. Виховується у неповній сім`ї. Батько ОСОБА_1 завжди цікавиться життям дитини, здійснює контроль за відвідуванням дитиною онлайн-уроків. З чуйністю відноситься до індивідуальних проблем і особливостей підлітка. Постійно підтримує зв`язок та приймає участь в онлайн-консультаціях з класним керівником, учителями-предметниками, психологічною службою та адміністрацією гімназії для вирішення нагальних питань. В наданій позивачем під час розгляду справи аналогічній характеристиці додатково зазначено, що мати не цікавиться успішністю дитини та не відвідувала шкільні збори і взагалі шкільний заклад.

Згідно характеристики від 22.02.2023, наданої начальником відділу з питань культури, сім`ї, молоді та туризму ОСОБА_32 , ОСОБА_1 працює в Комунальному закладі «Базовий поліфункціональний культурний центр Дружківської міської ради» з 23.02.2021 на посаді заступника директора. Завжди виконує своєчасно свої обов`язки, відповідальний, пунктуальний, працьовитий, виконавчий, наполегливий, комунікабельний, доброзичливий. З листопада 2022 року виконує обов`язки директора закладу, показуючи якісні результати своєї роботи. Зарекомендував себе як привітний і сумлінний працівник, вміє організувати робочий процес і проконтролювати якість виконуваної роботи відповідно до поставлених завдань. У колективі підтримує рівні, дружні відносини і користується повагою у колег, вихованців закладу та керівництва.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_33 пояснив, що він часто спілкується з позивачем та його сином ОСОБА_4 . Дитина при ньому з матір`ю не спілкувалася. Про участь матері у вихованні сина йому не відомо.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_34 повідомила, що сім`ю позивача та відповідачки вона знає давно. Коли дитині було приблизна три роки позивач та відповідачка розійшлися, при цьому остання обіцяла після створення власної сім`ї забрати ОСОБА_4 . Батько забезпечує дитину всім необхідним, а також організовує його подорожі зокрема дитина відпочивала на морі, подорожувала до Києва. Мати не проявляє інтерес до спілкування з дитиною, хоча батько такому спілкуванню не перешкоджає. Дитині не вистачає уваги матері, однак він засмучується через невиконання нею обіцянок. Безпосередньо дитина не виявляла ініціативи для спілкування з матір`ю.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_35 повідомив, що він є дідусем ОСОБА_4 , а відповідачка доводиться йому падчеркою. Вважає, що позивач не дає можливості спілкуватися з дитиною. День народження онука ОСОБА_4 , коли востаннє телефонували йому для спілкування, в який клас та яку школу ходить дитина не пам`ятає.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_36 повідомила, що вона працювала разом з відповідачкою в 2015 - 2016 роках. Бачила відповідачку з її дочкою, сином ОСОБА_4 та цивільним чоловіком ІНФОРМАЦІЯ_5 . В процесі спілкування в 2015 - 2016 роках відповідачка розповідала свідку, що син ОСОБА_4 на цей час проживає з чоловіком.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_37 повідомив, що він є батьком малолітньої дитини відповідачки, однак на цей час вони з відповідачкою проживають окремо. Свідок не заперечує проти спілкування відповідачки з сином ОСОБА_4 , однак причини того, що спілкування відбувається не часто він не знає. Вважає що відповідачка надає сину можливу допомогу - купує речі.

За весь час відвідування дитиною загальної середньої освіти гімназії №2 Дружківської міської ради Донецької області відповідачка участі у батьківських зборах не брала, життям та розвитком сина не цікавилася, не цікавилася його здоров`ям, успіхами, потребами.

Відповідачка попри заявлене в судовому засіданні бажання спілкуватись з сином, не вживає заходів для такого спілкування, хоча знає де він проживає, номер телефон, перешкод у спілкуванні з дитиною у неї ніколи не було, вона фактично самоусунулася від його виховання.

Також підтвердженням того, що відповідачка самоусунулася від життя її неповнолітнього сина є відсутність участі в матеріальному забезпеченні дитини та інтересу до його виховання на протязі тривалого часу, враховуючи добровільне рішення відповідачки залишити трирічну дитину проживати з батьком та фактично покласти на останнього всі обов`язки по вихованню, утриманню та розвитку дитини. Крім вказаного, суд враховує, що на момент розгляду справи відповідачка має нові сімейні відносини та народила в 2020 році дитину.

Невжиття заходів щодо спілкування з дитиною, турботи про неї, розцінюється як свідоме нехтування відповідачем своїми обов`язками, сукупність зібраних у справі доказів свідчить про те, що відповідачка не має прагнення приймати участі у вихованні дитини, сприяти засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не проявляє інтересу до його внутрішнього світу, що суперечить положенням ст.18 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року (набрала чинності для України 27 вересня 1991 року), з яких випливає, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини, найвищі інтереси є предметом їх основного піклування.

Таким чином викладені у позовній заяві обставини знайшли своє підтвердження іншими матеріалами справи.

Частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачає, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до п. п. 2, 3 ст. 150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про стан здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а також забезпечити здобуття дитиною певної середньої освіти.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58).

Згідно із ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

На підставі п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України, батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Відповідно до ст. 165 СК України правом на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Згідно зі ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Відповідно до положень статті 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав: 1) втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; 2) перестає бути законним представником дитини; 3) втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; 4) не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; 5) не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); 6) втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. За таких умов суд вважає обґрунтованим вимоги позивача про стягнення з відповідачки аліменти на утримання сина - ОСОБА_4 в розмірі 1/6 частини від усіх видів доходу, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Суд бере до уваги надані позивачем докази щодо ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків протягом тривалого строку та нотаріально засвідченої заяви ОСОБА_2 про згоду з позбавленням його батьківських прав від 21.10.2022 року .

Верховний Суд у постанові від 15.05.2019 (справа №490/10338/15-ц) вказав, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків.

За змістом положень частин 7, 8 статті 7 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.

Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

У п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007р. №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав» зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є, з одного боку, засобом захисту прав дитини, а з другого - заходом впливу на батьків, які неналежним чином виконують свої батьківські обов`язки стосовно дитини. Позбавлення батьківських прав можливе виключно на підставі рішення суду.

При цьому, суд вважає за необхідне пояснити відповідачці, що згідно ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Суд перевіряє, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини. При вирішенні справи про поновлення батьківських прав одного з батьків суд бере до уваги думку другого з батьків, інших осіб, з ким проживає дитина.

Поновлення батьківських прав і повернення дитини батькам допускається тільки в тому випадку, якщо це відповідає інтересам дитини. Якщо поновлення в батьківських правах суперечить інтересам дитини, то суд має право з урахуванням думки дитини відмовити в задоволенні позову батьків про поновлення в батьківських правах.

Виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що у судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідачка ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню та матеріальному утриманню дитини, не цікавиться долею дитини, не піклується про його здоров`я та розвиток, участі у вихованні не приймає, не надає в достатньому обсязі матеріальної допомоги, суд дійшов висновку про задоволення позову, що відповідає найвищим інтересам дитини.

Вказані правовідносини регулюються ст.ст. 150,155,157,164,165,166,167,169 СК України та ст.8,12 Закону України «Про охорону дитинства».

Керуючись ст.ст. 263, 264, 265, 268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_2 , батьківських прав відносно її неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , в розмірі 1/6 частки заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 10 березня 2023 року.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Повний текст рішення буде виготовлено 24 серпня 2023 року.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду через Дружківський міський суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 ;

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ;

Третя особа: Орган опіки та піклування Дружківської міської ради, місцезнаходження за адресою: Донецька область, м. Дружківка, вул. Соборна, 16, .

Суддя Олександр ФЕНЯК