КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 756/6952/21 Головуючий у 1 інстанції: Банасько І.М.
провадження № 22-ц/824/6803/2023 Головуючий суддя: Олійник В.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

15 серпня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

Головуючого судді: Олійника В.І.,

суддів: Гаращенка Д.Р., Сушко Л.П.,

при секретарі: Качалабі О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 11 листопада 2022 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Універсал Банк» про захист прав споживача, визнання дій протиправними та відшкодування шкоди, -

в с т а н о в и в :

У травні 2021 року позивач АТ «Універсал Банк» звернувся до ОСОБА_1 з позовом про стягнення заборгованості за договором кредиту у розмірі 133 440 грн. 91 коп.

Свої вимоги позивач АТ «Універсал Банк» обгрунтовував укладенням 03.03.2008 року між банком та ОСОБА_1 кредитного договору №VG2309, за умовами якого відповідач за первісним позовом отримав кредит у розмірі 100 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту, який він разом з нарахованими згідно нього процентами та іншими платами не повернув.

З урахуванням наведеного у ОСОБА_1 перед банком виникла заборгованість за кредитом, що станом на 18.03.2021 року складає 133 440,91 грн, з яких: 96 867,82 грн - кредит, 35 580,87 грн - відсотки та 992,22 грн плати.

Нормативно-правовим обґрунтуванням поданого позову АТ «Універсал Банк» визначило приписи статей 549, 551, 526, 626, 628, 638, 1048, 1054 ЦК України.

14 червня 2021 року на адресу суду від ОСОБА_1 надійшла зустрічна позовна заява до АТ «Універсал Банк» про захист прав споживача, визнання дій протиправними та відшкодування шкоди, в якій позивач за зустрічним позовом просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність АТ «Універсал Банк» по незакриттю карткового рахунку ОСОБА_1 НОМЕР_1 та зобов`язати банк закрити цей рахунок;

- визнати протиправними після 31.01.2020 року і на цей час та заборонити АТ «Універсал Банк» будь-які дії по списанню грошових коштів, нарахуванню штрафних санкцій, пені, комісій списання нарахування грошових коштів;

- стягнути з АТ «Універсал Банк» майнову шкоду (сплачені грошові кошти), нанесену ОСОБА_1 в сумі 348 165,26 грн (198 560,62 грн - основна сума майнової шкоди, 23 998,69 грн - 3 % річних та 125 605,95 грн - інфляційні втрати) внаслідок нікчемності правочину.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_1 мотивовані відсутністю підстав для здійснення банком дій щодо будь-якого списання грошових коштів, нарахування штрафних санкцій, пені, комісій списання нарахування грошових та заподіяння йому шкоди внаслідок сплати ним коштів за нікчемним договором.

ОСОБА_1 стверджував, що рішенням суду від 05.10.2020 року у справі

№ 756/16552/19, яке прийнято між цими ж сторонами, судом встановлено, що використання кредитних карток Visa регулюється договором від 21.12.2007 року № VG1330, а для операцій відкрито рахунок № НОМЕР_2 IBAN НОМЕР_1 . Натомість копія договору від 03.03.2008 року № VG2309 та інші докази не доводять, що використання ОСОБА_1 кредитних карток Visa регулює цей договір, а картковий рахунок відкритий для обліку банком операцій по кредитній картці Visa виданій на умовах цього договору.

Крім того, ОСОБА_1 зазначав, що 30.03.2020 року ним було подано до банку заяву про закриття карткового рахунку НОМЕР_1 , однак банк відмовився закрити картковий рахунок позивача за зустрічним позовом, в той час як право на розірвання банківського рахунку в односторонньому порядку за статтею 1075 ЦК України є безумовним правом клієнта.

Також позивач за зустрічним позовом зауважував, що банком не надано йому витребуваних ним оригіналів документів (інформації), що стосуються споживчого кредитування.

Окрім того, за твердженням ОСОБА_1 йому заподіяна шкода внаслідок нікчемності договору від 03.03.2008 року №VG2309, оскільки кредитний договір мав бути укладений у письмовій формі, недодержання якої свідчить про його нікчемність.

11 серпня 2021 року від АТ «Універсал Банк», який є відповідачем за зустрічним позовом, надійшов відзив від 03.08.2021 року б/н на зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 , в якому банк не погоджується з доводами зустрічного позову, вважає їх необґрунтованими та просив суд відмовити у його задоволенні в повному обсязі.

АТ «Універсал Банк» зазначав про помилковість тверджень ОСОБА_1 стосовно встановлення в рішенні суду від 05.10.2020 року у справі № 756/16552/19 обставин про те, що для обліку операцій за кредитним договором від 21.12.2007 року №VG1330 відкрито картковий рахунок № НОМЕР_2 IBAN НОМЕР_1 , оскільки в цьому рішенні відсутні будь-які посилання на номер рахунку.

Водночас за твердженням АТ «Універсал Банк», рішенням суду від 25.01.2021 року у справі № 758/6747/20, ухваленим між цими ж сторонами, встановлено, що 21.12.2007 року між банком та ОСОБА_1 укладено договір про видачу та використання кредитних карток VISA Classic/Electron/Gold АТ «Універсал Банк» № НОМЕР_3 . Крім того, встановлено, що 03.03.2008 року між сторонами укладено договір № VG2309.

При цьому, ОСОБА_1 підтверджено отримання примірнику договору від 03.03.2008 року № VG2309, про що свідчить його підпис у цьому договорі. У свою чергу, як вбачається з листа АТ «Універсал Банк» у відповідь на подану скаргу ОСОБА_1 , договір від 21.12.2007 року №VG1330 було закрито у 2008 році, рахунок НОМЕР_1 відкритий до діючого договору від 03.03.2008 № VG2309.

Крім того, АТ «Універсал Банк» зауважував про відповідність вимогам законодавства щодо заповнення касових документів долучених банком до матеріалів справи касових документів.

Щодо доводів ОСОБА_1 про розірвання договору банківського рахунку відповідач за зустрічним позовом зазначає, що ним було надано позивачеві за зустрічним позовом з огляду на наявну в останнього заборгованість за договором відповідь про можливість розірвання такого договору та закриття рахунку після погашення такої заборгованості.

Також, АТ «Універсал Банк» звертав увагу на безпідставність твердження позивача за зустрічним позовом про відсутність письмового укладення та неотримання ним примірника договору кредиту, оскільки на одинадцятій сторінці договору про видачу та використання кредитних карток від 03.03.2008 №VG2309 міститься запис, яким ОСОБА_1 особистим підписом підтвердив про отримання ним примірнику такого договору.

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 11 листопада 2022 року первісний позов АТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал Банк» - 96 867,82 грн заборгованості за кредитом; 992,22 грн заборгованості по платах; 7 246,69 грн відсотків за користування кредитними коштами та 1 788,00 грн - витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору.

У задоволенні первісного позову АТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1 в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал Банк» 28 334,18 грн відсотків за користування кредитними коштами відмовлено.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до АТ «Універсал Банк» в частинах: 1) визнання протиправною бездіяльності АТ «Універсал Банк» по незакриттю карткового рахунку ОСОБА_1 НОМЕР_1 та зобов`язання АТ «Універсал Банк» закрити цей рахунок; 2) стягнення з АТ «Універсал Банк» на користь ОСОБА_1 9 465,63 грн - 3 % річних та 28 195,61 грн - інфляційних втрат відмовлено.

Закрито провадження у справі в частині вимог зустрічного позову ОСОБА_1 до АТ «Універсал Банк» про: 1) визнання протиправними після 31.01.2020 і на цей час та заборонити АТ «Універсал Банк» будь-які дії по списанню грошових коштів, нарахуванню штрафних санкцій, пені, комісій списання нарахування грошових коштів; 2) стягнення з АТ «Універсал Банк» на користь ОСОБА_1 198 560,62 грн основної суми майнової шкоди.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 з підстав порушення судом норм матеріального і процесуального права ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового, яким зустрічні позовні вимоги задовольнити повністю.

Скаргу обгрунтовує тим, що скаржник використовував електроний платіжний виключно засіб для особистих потреб, тому, в порядку пункту 22 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» та Офіційного тлумачення положень пункту в Рішенні Конституційного Суду №15-рп/2011 від 10.11.2011р., відносини позивача, як споживача, та Банком регулюються Законом України «Про захист прав споживачів».

Анкета-заява не підписувалась особисто скаржником, а твердження позивача про те, що її згубили є неправдивим та свідомим наміром ввести суд в оману.

Виписки з рахунку НОМЕР_4 IBAN НОМЕР_1 , надані Банком не містять жодного доказу того, що Банк здійснював облік операцій по рахунку - списував проценти (Debit Interes - погашення нарахованих відсотків, згідно перекладу Банку) за користування кредитними коштами від 02.04.2008 року без зазначення підстав для списання - номера договора та дати його підписання, а від 22/12/2018 року та на цей час списання процентів (29/12/18, 31/01/19, 28/02/19, 29/03/19, 26/04/19, 31/05/19, 27/06/19, 31/07/19,30/08/19, 30/09/19,31/10/19, 29/11/19, 28/12/19, 31/01/20, 28/02/20, 31/03/20, 30/04/20, 29/05/20, 30/06/20, 31/07/20, 31/08/20) на підставі Договору №VG 2309 від 03.03.2008 року.

Тому, просить суд при апеляційному перегляді справи надати належну правову оцінку всім конкретним, доречним та важливим доводам, наведеним в зустрічній позовній заяві та апеляційній скарзі, а також в поясненнях та інших процесуальних документах, які були подані в ході судового розгляду.

У відзиві на апеляційну скаргу Куришко К.В. - представник АТ «Універсал Банк» просить залишити апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач за первісним позовом не надав суду доказів здійснення з позивачем розрахунків за кредитом та платами, розмір і порядок сплати яких погоджені сторонами додатком до договору та не спростував обґрунтованості наведеного позивачем за первісним позовом розрахунку, в тому числі не надав власного контррозрахунку таких вимог. Тому, заявлені позивачем за первісним позовом вимоги в цій частині є правомірними та обґрунтованими, а тому підлягали до задоволення у заявленому ним розмірі - 96 867 грн. 82 коп заборгованості за кредитом та 992 грн. 22 коп заборгованості по платах.

Також, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення зустрічного позову ОСОБА_1 з мотивів його необґрунтованості, а тому підстави для застосування позовної давності у справі відсутні.

Ухвалене судом рішення зазначеним вимогам відповідає.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За ч.2 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Судом встановлено, що 03.03.2008 року між ВАТ «Універсал Банк» (правонаступником якого наразі є АТ «Універсал Банк») та ОСОБА_1 укладено договір про видачу та використання кредитних карток VISA Classic/Electron/Gold ВАТ «Універсал Банк» № НОМЕР_5 , згідно якого він регулює використання кредитних карток VISA, що видаються ВАТ «Універсал Банк», які за умовами цього договору отримує клієнт. Для обліку операцій за платіжною карткою клієнта банк відкриває картковий рахунок, номер якого зазначається в анкеті-заяві. Умови відкриття та обслуговування картрахунку, випуск картки та її застосування клієнтом або його довіреною особою, а також надання овердрафту регулюється відповідними нормами договору, тарифами банку, законодавством України та Правилами платіжних систем.

Відповідно до пункту 5.3 договору у випадку зняття готівки у банкоматах та відділеннях банку, держатель повинен буде сплатити плату, яка вказана у додатку.

Для транзакції держателя з підприємствами, а також для зняття готівки банк може надавати держателю кредитний ліміт в межах, зазначених Національним Банком України чи іншими вповноваженими органами державного регулювання та фінансовим статусом держателя. Для безпеки держателя та його транзакцій, банк може також встановлювати денний ліміт по транзакціях. Кредитний ліміт та денний ліміт по транзакціях повинні бути повідомлені держателю після доставки картки (пункт 6.1 договору).

За пунктом 5.6 договору у кожному випадку зняття готівки на зняту суму будуть нараховані відсотки з дня зняття згідно стандартної річної процентної ставки по договору, що визначається додатком (у подальшому "процентна ставка").

Згідно з пунктами 6.2, 6.3 договору банк може змінити кредитний ліміт і денний ліміт по транзакціях на основі поточного фінансового статусу та позичкової спроможності держателя, виконання держателем умов цього договору та загального рівня ризику. Держатель не може перевищувати кредитний ліміт, таке перевищення вважатиметься матеріальним порушенням договору держателем. Держатель повинен повернути перевищену суму банку до кінцевої дати сплати наступного щомісячного розрахунку та сплатити одноразовий штраф, вказаний в додатку.

Пунктом 11.1 договору сторони погодили, що держатель повинен сплачувати баланс заборгованості у терміни, вказані у додатку або визначені щомісячним рахунком повністю і без відсотків (за винятком операції зняття готівки, на суму якої нараховуються відсотки з дати зняття) або частково: в такому випадку держатель повинен сплатити хоча б суму мінімального щомісячного платежу, що визначається Додатком, до якої додаються всі нараховані відсотки, будь-які попередні борги та суми до виплат згідно статей 12 та 13 цього договору.

Видача та користування карткою вимагає окремих виплат від держателя, які вказані в додатку і повторюються в щомісячних розрахунках. Річна комісія, що випливає з цих тарифів підлягає оплаті, незалежно від факту використання чи невикористання картки. Враховуючи невизначений термін дії цього договору, банк залишає за собою право змінювати суму виплат, зазначену в додатку в межах, визначених українським законодавством. Нові суми сплати будуть повідомлені держателю щомісячним рахунком і вважаються дійсними з дати виписки щомісячного рахунку, якщо інша дійсна дата не вказана в самому рахунку. Держатель може відмовитися від такої зміни, згідно з умовами пункту 22, у такому випадку всі суми, які повинні бути сплачені банку відразу вважаються належними до сплати. Будь-яке використання картки після отримання щомісячного рахунку чи незабезпечена повна чи часткова оплата передбачають прийняття зазначеної суми виплат держателем. Детальний розрахунок загальної вартості кредиту держателя (ТСС) подана в додатку і є сукупною сумою відсотків та сум до сплати згідно цього договору. ТСС буде корегуватися при кожній зміні процентної ставки. Банк має право самостійно встановити нові та/або змінити діючі тарифи банку (пункти 12.1 - 12.4 договору).

Якщо заборгованість, що виникла внаслідок використання картки, виплачується частинами (картка використовується як кредитна картка), то на неї нараховуються відсотки згідно процентної ставки, що застосовується на суму здійсненої транзакції або несплачений залишок з дати здійснення транзакції до повного повернення коштів. За основу розрахунку взято рік 360 днів (пункт 13.1 договору).

У пунктах 13.2, 13.3 договору сторони погодили, що банк може змінити процентну ставку при зміні дисконтної ставки НБУ або в інших випадках на розсуд банку. Держатель буде повідомлений про таку зміну процентної ставки банком у письмовій формі протягом семи (7) днів після зміни і така зміна буде дійсною на дату повідомлення. Держатель може відмовитися від такої зміни, згідно з умовами пункту 22, у такому випадку всі суми, які повинні бути сплачені банку відразу вважаються належними до сплати. Діюча процентна ставка буде вказуватися в кожному щомісячному рахунку.

Відповідно до пунктів 21.1 - 21.2 договору картка буде автоматично поновлена банком після закінчення її терміну дії. Кожна нова картка буде продовженням попередньої і, відповідно, регулюватися цим договором. Держатель повинен знищити стару карту після закінчення терміну її дії. Якщо держатель не бажає поновлювати карту, він повинен повідомити про це банк щонайменше за строк (40) днів перед початком місяця, в який закінчується термін дії картки; у такому випадку термін дії будь-яких додаткових карток також закінчиться і вони не будуть поновлені.

За пунктом 23.15 договору в порядку договірного списання, з метою своєчасної оплати послуг банку та погашення заборгованості перед банком за цим договором, клієнт доручає банку здійснювати на користь останнього договірне списання коштів з відповідного картрахунку клієнта у валюті та сумі існуючої заборгованості перед банком за надані цим договором. Договірне списання коштів клієнта, передбачене цим пунктом договору, здійснюється, зокрема, у терміни сплати банку відповідних комісій, процентів та інших платежів за цим договором, шляхом оформлення банком меморіального ордеру або іншого документу, визначеного внутрішніми правилами/документами банку та/або відповідної платіжної системи, за яким списані кошти перераховуються на відповідний рахунок банку.

Згідно з пунктами 23.16, 25.1 договору клієнт своїм підписом засвідчив факт ознайомлення з тарифами до дати підписання цього договору; факт ознайомлення з Правилами користування міжнародною платіжною карткою; згоду з порядком використання нового/зміни діючого тарифу (-ів); згоду з порядком розрахунків та/або обслуговування та/або оплати клієнтом операцій (послуг) наданих за цим договором. Договір вступає в силу з часу, коли банк прийняв рішення про випуск картки з встановленням кредитного ліміту для держателя.

Додатком до договору сторони погодили, зокрема. для картки Visa Gold розмір процентної ставки (22,15 %), річної плати за обслуговування (499 UAH), мінімального місячного платежу (3 % від суми заборгованості (але не менше, ніж 50 UAH і не більше, ніж сума фактичної заборгованості)), плати за зняття готівки (3 % від знятої суми (але не менше ніж 10 UAH)), плати та за перевищення кредитного ліміту (3 % від суми перевищення карткового ліміту (але не менше ніж 50 UAH)), штраф за несвоєчасну сплату щомісячного платежу (1 % від суми заборгованості (але не менше, ніж 50 UAH), штраф як компенсація банку у випадку, коли заяви держателя про відсутність певних транзакцій, виявилися неправдивими (100 UAH); перевипуск картки та PIN (40 UAH); перевипуск PIN (15 UAH); ефективну відсоткову ставку (33,35%); загальну вартість кредиту та подорожчання (1816,75 UAH, подорожчання на 18,2%).

Судом встановлено, що на виконання умов договору АТ «Універсал Банк» відкрив ОСОБА_1 картковий рахунок № НОМЕР_2 (модернізований на виконання постанови Правління Національного банку України від 28.12.2018 року №162 (зі змінами та доповненнями) до UA НОМЕР_6), на який з урахуванням умов кредитування кредитної картки Visa Gold встановив кредитний ліміт в розмірі 100 000 грн.

Проте, ОСОБА_1 зобов`язання з повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом, інших платежів, визначених договором, належним чином не виконав.

Відповідно до долучених АТ «Універсал Банк» банківських виписок по особових рахунках ОСОБА_1 відповідач за первісним позовом використовував кредитні кошти та частково проводив виплати обов`язкових за умовами договору платежів. Востаннє клієнтські операції з карткою ним здійснені 03.03.2020 року.

У серпні 2020 року з огляду на неналежне виконанням відповідачем за первісним позовом умов договору АТ «Універсал Банк» на його адресу було направлено вимогу від 27.07.2020 року про сплату наявної заборгованості за договором.

Проте, як свідчать матеріали справи, зазначена вимога позивача за первісним позовом не виконана ОСОБА_1 .

Згідно наданого АТ «Універсал Банк» розрахунку станом на 18.03.2021 року заборгованість ОСОБА_1 за договором складає 133 440,91 грн, з яких: 96 867,82 грн - кредит, 35 580,87 грн - відсотки та 992,22 грн - плати.

Разом з тим, з наявних матеріалів справи вбачається, що 30.03.2020 року ОСОБА_1 звернувся до АТ «Універсал Банк» із заявою від 30.03.2020 року про закриття карткового рахунку НОМЕР_1 в порядку статті 1075 ЦК України, підпункту 1 пункту 142 Інструкції «Про порядок відкриття і закриття рахунків клієнтів банків та кореспондентських рахунків банків - резидентів і нерезидентів», затвердженої постановою Національного банку України від 12.11.2003 року №492 (далі - Інструкція №492).

У відповідь на зазначену заяву ОСОБА_1 позивач за первісним позовом листом від 24.04.2020 року №38676 повідомив відповідача за первісним позовом про те, що для закриття рахунку та розірвання договору йому необхідно погасити наявну заборгованість за договором перед банком, яка станом на 17.04.2020 року склала 106 398 грн. 35 коп.

Також, з досліджених матеріалів справи судом встановлено, що у червні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до АТ «Універсал Банк» про захист прав споживача, визнання кредитного договору недійсним, зобов`язання вчинити певні дії та відшкодування майнової шкоди.

Позов ОСОБА_1 був мотивований укладенням ним з банком 21.12.2007 року договору № VG1330 про видачу та використання кредитних карток, який, як він стверджує, згідно повідомлення банку був закритий у 2008 році з продовженням проведення обслуговування його карткового рахунку на підставі договору від 03.03.2008 року

№ VG2309. Оскільки, як стверджував ОСОБА_1 , одностороння відмова банком від умов договору від 27.12.2007 року № VG1330 порушує його права, як споживача фінансових послуг, договір від 03.03.2008 років № VG2309 він не підписував, однак ним вносились на розрахунковий рахунок кошти на погашення заборгованості, оплату процентів, комісії, пені, а також плата за обслуговування рахунку у загальній сумі 198 560,62 грн, уточнивши позовні вимоги він просив суд визнати договір від 27.12.2007 року № VG1330 про видачу та використання кредитних карток недійсним, а зобов`язання за цим договором виконаним; стягнути з АТ «Універсал Банк» майнову шкоду з урахуванням трьох процентів річних та інфляційних втрат у розмірі 348 165,26 грн, з яких 198 560,62 грн внесених коштів, 23 998,69 грн - 3 % річних, 125 605,95 грн інфляційних втрат, внаслідок нікчемності правочину від 03.03.2008 року № VG2309; визнати протиправними після 31.01.2020 року та заборонити АТ «Універсал Банк» будь-які дії по списанню грошових коштів, нарахуванню штрафних санкцій, пені, комісій списання нарахування грошових коштів.

Встановлено, що 25.01.2021 року Оболонський районний суд ухвалив рішення у справі № 756/6747/20, яким відмовив у задоволенні наведеного позову ОСОБА_1 з підстав недоведення невідповідності договору від 27.12.2007 року №VG1330 вимогам закону в момент укладення цього договору з АТ «Універсал Банк» та спростування доводів ОСОБА_1 про недодержання письмової форми, укладеного з АТ «Універсал Банк» договору від 03.03.2008 № VG2309.

Постановою від 02.06.2021 року Київський апеляційний суд рішення Оболонського районного суду м. Києва від 25.01.2021 року залишив без змін, погодившись з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову ОСОБА_1 .

За ч.1 статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також з дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Пунктом 1 частини другої статті 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно зі статтею 6, ч.1 статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору (стаття 628 ЦК України).

Відповідно до ч.1 статті 1066 ЦК України за договором банківського рахунку банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Договір банківського рахунку укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунку у банку на умовах, погоджених сторонами (частина перша статті 1067 ЦК України).

Частинами першою, другою статті 1069 ЦК України визначено, що у разі, якщо відповідно до договору банківського рахунку банк здійснює платежі з рахунку клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу. Права та обов`язки сторін, пов`язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит (параграфи 1 і 2 глави 71 цього Кодексу), якщо інше не встановлено договором або законом.

За ч.1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з ч.1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором .

Аналіз змісту укладеного між сторонами спору договору свідчить про погодження в ньому умов, характерних за своєю природою для договору банківського рахунку та договору кредиту.

Тобто погодження в ньому сторонами умов фактично змішаного договору, правове регулювання яких здійснюється нормами Глави 72 «Банківський рахунок» та Глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, що цілком узгоджується з приписами частин першої, другої статті 1069 ЦК України щодо можливості банку, який здійснює платежі з рахунку клієнта за відсутності грошових коштів на рахунку здійснити кредитування рахунку клієнта.

Підписання сторонами умов, визначених цим договором та додатком до нього, є підтвердженням дотримання письмової форми такого змішаного договору.

Таким чином, скріпивши своїми підписами наведений договір, сторони фактично погодили, що на його виконання відповідачеві за первісним позовом як клієнту/позичальнику буде: 1) відкрито банківський рахунок; 2) надано банківську послугу - кредитування рахунка.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, на виконання умов договору АТ «Універсал Банк» відкрив ОСОБА_1 картковий рахунок

№ НОМЕР_2 (модернізований на виконання постанови Правління Національного банку України від 28.12.2018 року №162 (зі змінами та доповненнями) до UA НОМЕР_6) на який з урахування умов кредитування кредитної картки Visa Gold встановив кредитний ліміт у розмірі 100 000 грн.

Внаслідок порушення відповідачем за первісним позовом зобов`язань за цим договором в межах кредитних лімітів на рахунку ОСОБА_1 станом на 18.03.2021 року обліковується заборгованість за кредитом в сумі 96 867,82 грн та плати в розмірі 992,22 грн, що підтверджується банківськими виписками по рахунках відповідача за первісним позовом та розрахунком заборгованості станом на 18.03.2021 року.

За ч.1 статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна зі сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.

За частиною першою статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Станом на день розгляду справи в суді, відповідач за первісним позовом не надав суду доказів здійснення з позивачем розрахунків за кредитом та платами, розмір і порядок сплати яких погоджені сторонами додатком до договору та не спростував обґрунтованості наведеного позивачем за первісним позовом розрахунку, в тому числі не надав власного контррозрахунку таких вимог.

На підставі викладеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що заявлені позивачем за первісним позовом вимоги в цій частині є правомірними та обґрунтованими, а тому підлягали до задоволення у заявленому ним розмірі - 96 867 грн. 82 коп заборгованості за кредитом та 992,22 грн заборгованості по платах.

Також позивачем за первісним позовом заявлено до стягнення з відповідача за первісним позовом 35 580 грн. 87 коп відсотків за користування кредитом за період від 02.04.2008 року до 18.03.2021 року.

Відповідно до ч.1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Частиною першою статті 1050 ЦК України визначено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому на підставі статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України).

Згідно з ч.2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

З врахуванням наведеного, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання (подібний висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12, від 31.10.2018 у справі №202/4494/16-ц, від 31.10.2018 року у справі № 202/4494/16-ц).

Зі встановлених обставин справи вбачається, що 30.03.2020 року ОСОБА_1 звернувся до АТ «Універсал Банк» із заявою від 30.03.2020 року про закриття карткового рахунку НОМЕР_1 в порядку статті 1075 ЦК України, підпункту 1 пункту 142 Інструкції № 492, надаючи оцінку якій суд першої інстанції зазначав, що відповідно до частини першої статті 55 Закону України «Про банки та банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

За частиною першою статті 1075 ЦК України договір банківського рахунку розривається за заявою клієнта у будь-який час. Банк не має права за заявою клієнта розривати договір банківського рахунку чи вчиняти інші дії, що мають наслідком припинення договору, у разі якщо грошові кошти, що знаходяться на відповідному рахунку, заморожені відповідно до Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення». Клієнт не має права без згоди обтяжувача за домовленістю з банком чи односторонньо, у тому числі шляхом односторонньої відмови від виконання зобов`язання, розривати договір банківського рахунку чи вчиняти інші дії, що мають наслідком припинення договору, у разі якщо майнові права на грошові кошти, що знаходяться на відповідному рахунку, є предметом обтяження, якщо інше не передбачено умовами обтяження. Правочини, вчинені з порушенням цієї вимоги, є нікчемними.

Подібна умова міститься у першому реченні пункту 14 договору, яким сторони погодили, що держатель може розірвати цей договір в будь-який час без сплати штрафу.

Відповідно до пункту 142 Інструкції № 492 (в редакції, чинній на момент звернення відповідача за первісним позовом із заявою про закриття рахунку до банку) банк закриває поточні рахунки клієнтів на підставі заяви клієнта.

Пунктом 148 Інструкції № 492 (в редакції, чинній на момент звернення відповідача за первісним позовом із заявою про закриття рахунку до банку) визначено, що поточний рахунок клієнта закривається на підставі його заяви про закриття поточного рахунку, складеної в довільній формі із зазначенням таких обов`язкових реквізитів: 1) найменування банку; 2) найменування клієнта [прізвища, імені, по батькові (за наявності)], коду за ЄДРПОУ [реєстраційного номера облікової картки платника податків або серії (за наявності) та номера паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті / запис в електронному безконтактному носії або в паспорті проставлено слово "відмова")] власника рахунку; 3) номера рахунку, який закривається; 4) реквізитів рахунку, на який перераховується залишок коштів на поточному рахунку клієнта, або вимоги фізичної особи про видачу залишку коштів готівкою; 5) дати складання заяви. Заява про закриття поточного рахунку фізичної особи, фізичної особи - підприємця та фізичної особи, яка провадить незалежну професійну діяльність, підписується власником рахунку або уповноваженою ним особою. Заява про закриття поточного рахунку може подаватися до банку в електронній формі засобами інформаційних, телекомунікаційних, інформаційно-телекомунікаційних систем, якщо це передбачено договором банківського рахунку.

Згідно з пунктом 149 Інструкції №492 (в редакції, чинній на момент звернення відповідача за первісним позовом із заявою про закриття рахунку до банку) банк за наявності коштів на поточному рахунку, який закривається на підставі заяви клієнта, здійснює завершальні операції за рахунком [з виконання платіжних вимог на примусове списання (стягнення) коштів, виплати коштів готівкою, перерахування залишку коштів згідно із заявою клієнта]. Датою закриття поточного рахунку вважається наступний після проведення останньої операції за цим рахунком робочий день. Датою закриття поточного рахунку є день отримання банком заяви від клієнта, якщо на поточному рахунку власника немає залишку коштів, а заява подана в операційний час банку.

Чинним законодавством, Інструкцією №492 та умовами укладеного між сторонами договору передбачено право клієнта в будь-який час звернутись із заявою до банку про закриття рахунку (за відсутності на ньому заморожених грошових коштів).

Таке право клієнта є абсолютним, тобто безумовним та жодним чином необмеженим, в тому числі й наявністю згоди банку на реалізацію клієнтом цього права, окрім необхідності дотримання клієнтом при зверненні з заявою про закриття рахунку пункту 148 Інструкції №492.

Дослідивши заяву відповідача за первісним позовом про закриття рахунків та розірвання договору, суд встановив, що остання в цілому оформлена відповідно до пункту 148 Інструкції № 492.

Проте, позивачем за первісним позовом не надано доказів неможливості виконати заяву ОСОБА_1 про закриття рахунку.

Посилання позивача за первісним позовом в якості невиконання заяви про закриття рахунку на те, що для закриття рахунку та розірвання договору відповідачу за первісним позовом необхідно погасити наявну заборгованість за договором перед банком, оскільки умовами пункту 14 договору визначено, що процес розірвання договору визначається діагональним розрізом картки, доставкою її до будь-якого відділення банку та сплатою всіх заборгованості, що виникли внаслідок утримання та використання картки до того часу, суд вважає безпідставними, оскільки встановлення кредитного ліміту та зарахування кредитних коштів на банківський рахунок позивача не змінює правову природу спірних правовідносин та не позбавляє відповідача за первісним позовом як клієнта банку права розірвати договір банківського рахунку у порядку, передбаченому частиною першою статті 1075 ЦК України.

Таким чином, відмова банку у розірванні договору та закритті банківського рахунку відповідача за первісним позовом не відповідає нормативно наданому праву клієнта на розірвання рахунку за його ініціативою, яке, як зазначалося вище не обмежено жодним чином та як наслідок ставить останнього у непропорційне становище у порівняні з банком.

Теж саме стосується посилання банку на речення друге пункту 14 договору, положення якого щодо права клієнта на розірвання договору суперечать частині першій статті 1075 ЦК України, яка не обмежує право клієнта на розірвання договору банківську рахунку наявністю заборгованості за таким договором, а тому відповідне положення договору судом не береться до уваги.

Водночас судом звернуто увагу, що наведене жодним чином не позбавляє права позивача за первісним позовом (банк) по завершенню процедури закриття рахунку клієнта на стягнення у примусовому порядку суми заборгованості за договором.

Із урахуванням зазначених вище обставин, укладений між сторонами договір є фактично розірваним з наступного дня після отримання банком заяви відповідача за первісним позовом, яку, як свідчать матеріали справи, ним подано до банку 30.03.2020 року.

Так як укладений між сторонами договір є розірваним від 31.03.2020 року, у банку з цього моменту відсутнє право на нарахування відсотків за користування кредитним коштами та надалі права та інтереси позивача за первісним позовом забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Тому заявлені банком після зазначеної дати відсотки за користування кредитними коштами є безпідставними.

Зважаючи на викладене, правомірними та такими, що підлягають до стягнення з відповідача за первісним позовом є відсотки за користування кредитними коштами в сумі 7246,69 грн за період від 02.04.2008 року до 30.03.2020 року. Решта заявлених АТ «Універсал Банк» вимог в частині відсотків в сумі 28 334,18 грн до задоволення судом не підлягали.

Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачено статтею 16 ЦК України.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Спосіб захисту порушеного права або інтересу має бути таким, щоб у позивача не виникала необхідність повторного звернення до суду (див. висновки сформульовані у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16, від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц, від 01.10.2019 у справі №910/3907/18, від 06.04.2021 у справі № 910/10011/19).

Розглядаючи справу суд має з`ясувати: 1) чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; 2) чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права позивача; 3) чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права у спірних правовідносинах.

Якщо суд дійде висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню. Однак, якщо обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором, проте є ефективним та не суперечить закону, а закон або договір у свою чергу не визначають іншого ефективного способу захисту, то порушене право позивача підлягає захисту обраним ним способом (аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.01.2021 року у справі № 916/1415/19).

Позивач за зустрічним позовом у цій справі обрав спосіб захисту порушеного права у вигляді визнання протиправною бездіяльність банку по не закриттю карткового рахунку та зобов`язання банку закрити цей рахунок.

Суд першої інстанції вірно врахував, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Спосіб захисту порушеного права або інтересу має бути таким, щоб у позивача не виникала необхідність повторного звернення до суду. Тому спосіб захисту інтересу, передбачений пунктом 1 частини другої статті 16 ЦК України, може застосовуватися лише в разі недоступності позивачу можливості захисту його права.

Задоволення позову в частині визнання протиправної бездіяльності банку по незакриттю карткового рахунку та зобов`язання банку закрити цей рахунок є фактично спрямованим на усунення правової невизначеності та доведення відсутності у банку прав здійснення дій зі списання грошових коштів, нарахування штрафних санкцій, пені, комісій.

Проте, як вірно зазначено судом, звернення з позовом для усунення правової невизначеності, яка існувала у минулому, в означеній ситуації не є ефективним способом захисту. Зокрема, якщо суд розглядає справу про стягнення з боржника коштів за договором, то останній має захищати свої права саме в цьому провадженні, заперечуючи проти позову та доводячи відсутність боргу, зокрема відсутність підстав для його нарахування, бо вирішення цього спору призведе до правової визначеності у правовідносинах сторін зобов`язання.

Наявність відповідного боргу чи його відсутність, як і відсутність підстав для нарахування боргу, є предметом доказування у спорі про стягнення з відповідача коштів незалежно від того, чи подав останній зустрічний позов про визнання протиправною бездіяльність банку по не закриттю карткового рахунку та зобов`язання його закрити цей рахунок. Тому для захисту права відповідача у ситуації, коли кредитор вже звернувся з вказаним позовом про стягнення коштів, не потрібно заявляти зустрічний позов, а останній не може бути задоволений.

Аналогічно після звернення кредитора з позовом про стягнення коштів боржник не може заявляти окремий позов про визнання протиправною бездіяльність банку по не закриттю карткового рахунку та зобов`язання його закрити цей рахунок. Такий окремий позов теж не може бути задоволений, оскільки боржник має себе захищати у судовому процесі про стягнення з нього коштів, заперечуючи проти відповідного позову кредитора, наприклад, і з тих підстав, що договір є розірваним, а рахунок розірваним за його заявою як клієнта банку.

Застосування боржником способу захисту інтересу, спрямованого на усунення правової невизначеності у відносинах із кредитором, є належним лише в разі, якщо така невизначеність триває, ініційований кредитором спір про захист його прав суд не вирішив і відповідне провадження не було відкрите (близький за змістом висновок щодо неефективності способу захисту викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.01.2021 у справі № 522/1528/15-ц).

Надаючи оцінку наведеній вимозі позивача суд першої дійшов вірного висновку, що задоволення позову про визнання протиправною бездіяльність АТ «Універсал Банк» по незакриттю карткового рахунку та зобов`язання банку закрити цей рахунок є нічим іншим, як встановленням факту/обставин, що само по собі не захищає порушене право та не призведе до його поновлення, такий спосіб захисту не є ефективним у розумінні статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція).

Враховуючи викладене, заявлений ОСОБА_1 зустрічний позов в частині визнання протиправною бездіяльності банку по незакриттю карткового рахунку та зобов`язання банку закрити цей рахунок задоволенню судом не підлягає з підстав обрання ним неефективного способу захисту своїх прав.

Щодо вимог зустрічного позову в частині визнання протиправними після 31.01.2020 року і на цей час та заборони вчиняти АТ «Універсал Банк» будь-які дії по списанню грошових коштів, нарахуванню штрафних санкцій, пені, комісій списання нарахування грошових коштів та стягнення 198 560,62 грн суми майнової шкоди, то зустрічні позовні вимоги ОСОБА_1 в цій частині фактично ґрунтуються на аргументах щодо нікчемності договору, оскільки він його не підписував та відсутності підстав для здійснення банком будь-яких дій по рахунку позивача за зустрічним позовом, зокрема дій щодо списання грошових коштів, нарахуванню штрафних санкцій, пені, комісій.

Позивач за зустрічним позовом зазначав, що внаслідок нікчемності договору йому було заподіяно шкоду, оскільки на виконання цього договору ним було сплачено 198 560,62 грн (186 568,95 грн процентів, 5 489,00 грн річної плати за обслуговування, 3 417,70 грн плати за несвоєчасне погашення заборгованості, 2 934,94 грн комісії за зняття готівки та 150 грн плати за перевищення ліміту), які має відшкодувати банк.

Разом з тим, судом встановлено, що у червні 2020 року ОСОБА_1 за подібних підстав звернувся до суду з позовом до АТ «Універсал Банк» про захист прав споживача, визнання кредитного договору недійсним, зобов`язання вчинити певні дії та відшкодування майнової шкоди, який був мотивований з-поміж іншого безпідставною відмовою банку від умов договору від 27.12.2007 року № VG1330, нікчемністю договору від 03.03.2008 року

№ VG2309, оскільки він його не підписував та заподіянням в зв`язку з цим йому шкоди зумовленої безпідставним внесенням ним на розрахунковий рахунок коштів на погашення заборгованості, оплату процентів, комісії, пені, а також плати за обслуговування рахунку у загальній сумі 198 560,62 грн.

У наведеній справі предметом спору, окрім іншого, також були вимоги про стягнення з АТ «Універсал Банк» на користь ОСОБА_1 198 560 грн. 62 коп. майнової шкоди.

Рішенням від 25.01.2021 року у справі №756/6747/20 Оболонський районний суд відмовив у задоволенні позову ОСОБА_1 з підстав недоведення невідповідності договору від 27.12.2007 року №VG1330 вимогам закону в момент укладення цього договору з АТ «Універсал Банк» та спростування доводів ОСОБА_1 про недодержання письмової форми, укладеного з АТ «Універсал Банк» договору від 03.03.2008 року

№ VG2309.

У наведеному рішенні від 25.01.2021 у справі №756/6747/20 суд встановив, що 03.03.2008 року між АТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 було укладено договір

№ VG2309 про видачу та використання кредитних карток Visa Classic/Electron/Gold ВАТ «Універсал Банк» № НОМЕР_5 . При цьому, ОСОБА_1 підтверджено отримання примірнику договору від 03.03.2008 року № VG2309, про що свідчить його особистий підпис у цьому договорі.

Постановою Київського апеляційного суду від 02.06.2021 року рішення Оболонського районного суду м. Києва від 25.01.2021 року залишено без змін, погодившись з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову ОСОБА_1 .

За пунктом 3 ч.1 статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо, набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

З урахування наведеного, суд дійшов вірного висновку про закриття провадження у справі в частині вимог зустрічного позову ОСОБА_1 про: визнання протиправними після 31.01.2020 року і на цей час та заборони вчиняти АТ «Універсал Банк» будь-які дії по списанню грошових коштів, нарахуванню штрафних санкцій, пені, комісій списання нарахування грошових коштів та стягнення з АТ «Універсал Банк» на користь ОСОБА_1 198 560,62 грн майнової шкоди, оскільки спір між сторонами з наведених підстав та предмету (щодо нікчемності договору від 03.03.2008 року № VG2309 та стягнення 198 560,62 грн основної майнової шкоди) був розглянутий судом в межах справи у справі

№ 756/6747/20, за результатом розгляду якої ухвалено рішення про відмову у задоволенні позову, яке набрало законної сили.

Щодо стягнення 9 465,63 грн - 3 % річних та 28 195,61 грн - інфляційних втрат внаслідок недійсності договору карткового рахунку, то суд першої інстанції вірно зазначав, що вимоги ОСОБА_1 в цій частині є фактично нарахуваннями, здійсненими позивачем за зустрічним позовом на суму, як він стверджує, заподіяної йому майнової шкоди внаслідок нікчемності правочину у розмірі 198 560 грн. 62 коп.

Згідно з ч.2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Аналіз змісту частини другої статті 625 ЦК України свідчить, що передбачені цією нормою 3 % річних та інфляційні втрати підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання.

Водночас протиправне невиконання (неналежне виконання) грошового зобов`язання зі сторони АТ «Універсал Банк» у цій справі відсутнє, оскільки суд закрив провадження у справі в частині вимог позивача про стягнення 198 560,62 грн майнової шкоди на підставі пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України з огляду на ухвалення 25.01.2021 року у справі № 756/6747/20 між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав рішення суду про відмову у задоволення позову про стягнення зазначеної суми майнової шкоди.

З огляду на вищенаведене, заявлені позивачем за зустрічним позовом вимоги в частині стягнення з АТ «Універсал Банк» 23 998,69 грн - 3 % річних та 125 605,95 грн - інфляційних втрат не підлягали до задоволення, як заявлені безпідставно.

Щодо заяви АТ «Універсал Банк» про застосування позовної давності до вимог позивача за зустрічним позовом суд вірно зазначав, що в силу приписів частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушеного права особи (аналогічний висновок викладений Верховним Судом України у постановах від 09.11.2016 року у справі № 6-1457цс16 та від 09.11.2016 № 6-2170цс16).

У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропуску (постанова Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 18.10.202 у справі №750/11071/20, від 19.10.2022 у справі № 712/19272/12).

Так як суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення зустрічного позову ОСОБА_1 з мотивів його необґрунтованості, то відсутні підстави для застосування позовної давності у справі.

Згідно зі ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального і процесуального права безпідставні, спростовуються матеріалами справи та висновками суду, викладеними в рішенні.

Інших доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції чи доводили б порушення ним норм цивільного або цивільно-процесуального законодавства, апеляційна скарга не містить.

Обґрунтовуючи судове рішення, колегія суддів приймає до уваги вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та враховуючи, що обставини справи судом встановлені відповідно до наданих пояснень сторін та письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, колегія суддів приходить до висновку, що рішення постановлене з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.263, 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 11 листопада 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 24 серпня 2023 року.

Головуючий:

Судді: