Справа № 2322/395/11
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2023 року Чорнобаївський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді - Кваші І.М.,

секретаря судового засідання - Дем`яненко Н.М.,

за участі заявника - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Чорнобай заяву ОСОБА_1 про відвід головуючого судді від розгляду його заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, стягувач Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк "Укргазбанк", -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні суду перебуває заява ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, стягувач Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк "Укргазбанк".

В судовому засіданні ОСОБА_1 заявлено відвід головуючому судді Кваші І.М., подано відповідну заяву.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися.

Вислухавши заявника, вивчивши дану заяву та частково дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Згідно ст. 40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обгрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу. Питання про відвід виріщується невідкладно.

Оскільки заяву про відвід головуючого подано в судовому засіданні, у відповідності до абз. 2 ч. 3 ст. 40 ЦПК України, заява про відвід має бути розглянута судом, який розглядає справу.

Підстави для відводу судді визначені ст. 36 ЦПК України.

Згідно ч. 1 ст. 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Заяву про відвід ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що головуючий не задовольнила попередні відводи, не заявила самовідвід, хоча для того, на його переконання, наявні підстави, чим викликала сумніви в своїй неупередженості.

Суд вважає, що заява про відвід є необгрунтованою, оскільки не містить посилання на дії вчинені суддею, що можуть свідчити про її необ`єктивність чи упередженість при розгляді заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Дійсно, заявником ОСОБА_1 було подано до вже чотири заяви про відвід головуючого судді від розгляду його заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню. Одну заяву розглядала суддя Чорнобаївського районного суду Романова О.Г., інші три - головуючий у даній справі суддя Кваша І.М. В задоволенні всіх заяв відмовлено у зв`язку з їх необґрунтованістю.

З даної заяви про відвід (п`ятої) вбачається, що ОСОБА_1 не погоджується з ухвалами суду, постановленими за результатами розгляду його попередніх заяв.

Разом з тим, відповідно до ч. 4 ст. 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Тобто процесуальні дії суду (судді) та судові рішення підлягають оскарженню в передбаченому процесуальним законодавством порядку. Наявність у осіб, які приймають участь у справі, заперечень, сумнівів щодо правильності та відповідності процесуальних дій судді протягом розгляду справи чинному законодавству України не можуть бути підставою для відводу судді, і всі ці заперечення можуть бути викладені цими особами в апеляційній скарзі у разі незгоди з прийнятим судовим рішенням у справі.

У своїй заяві ОСОБА_1 не конкретизує підстави для самовідводу судді, а головуючий їх не вбачає.

А відтак, суд приходить до висновку, що підстав для відводу судді від розгляду даної заяви немає, в задоволенні заяви слід відмовити.

Крім цього, слід зазначити наступне.

Дана заява ОСОБА_1 про відвід судді Кваші І.М. була вже п`ятою за час розгляду його заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню. Всі заяви заявник мотивує незгодою із процесуальними рішеннями судді.

У задоволенні заявлених відводів було відмовлено. Також заявнику неоноразово наголошувалось та повідомлялось, що такі дії містять ознаки зловживання процесуальними правами, за що передбачена відповідальність; застосовувалися заходи процесуального примусу у виді штрафу.

Стаття 2 ЦПК України визначає завданням цивільного судочинства справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до п. 11 ч. 3 ст. 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Частиною 1 ст. 44 ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення. (п. 1 ч. 2 ст. 44 ЦПК України).

Враховуючи вищевикладене, зокрема неодноразове звернення ОСОБА_1 із заявами про відвід з одних і тих же самих мотивів, а саме незгода з процесуальними рішеннями і діями судді, суд вважає неприпустимою поведінкою.

Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 143 ЦПК України заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства.

Заходами процесуального примусу є, зокрема, штраф (п. 5 ч. 1 ст. 144 ЦПК України).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 148 ЦПК України суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі до від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках, зокрема, зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству.

Таким чином, судом встановлено, що заявник зловживає процесуальними правами, тобто вживає дії, що спрямовані на перешкоджання розгляду справи, а тому до ОСОБА_1 слід застосувати заходи процесуального примусу у виді штрафу у розмірі 1,5 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 4026,00 грн.

Керуючись ст.ст. 40, 42, 43, 44, 143, 144, 148, 258- 261, 353, 354 ЦПК України,суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід головуючого судді від розгляду його заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, стягувач Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк "Укргазбанк"- відмовити.

Застосувати відносно ОСОБА_1 заходи процесуального примусу.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід державного бюджету штраф у розмірі 1,5 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 4026,00 грн.

Ухвала про стягнення штрафу є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.

Стягувачем за таким виконавчим документом є Державна судова адміністрація України, , м. Київ, вулиця Липська, 18/5, реквізити платежу: Отримувач коштів: ГУК у м. Києві/Печерськ.р-н/21081100; Код отримувача (код ЄДРПОУ) : 37993783; Номер рахунку (IBAN): UA0026007; Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); Код класифікації доходів бюджету: 21081100).

Дані про боржника: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 .

Строк пред`явлення ухвали до виконання - три місяці з дня набрання ухвалою законної сили.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя І.М. Кваша