ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів - Куценко Т.Р., Макарова М.О.

при секретарі Кругман А.М.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м.Дніпро апеляційну скаргу Органу опіки та піклування виконкому Покровської міської ради Донецької області на заочне рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 13 червня 2023 року по справі за позовом Органу опіки та піклування виконкому Покровської міської ради Донецької області до ОСОБА_1 , третя особа - служба у справах дітей Покровської міської ради Донецької області, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, -

в с т а н о в и л а:

У грудні 2022 року Орган опіки та піклування виконкому Покровської міської ради Донецької області звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа - служба у справах дітей Покровської міської ради Донецької області, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, мотивуючи його тим, що відповідачка є матір`ю дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Батько дітей: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , помер ІНФОРМАЦІЯ_4 . Відомості про батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , записані у відповідності до ч.1 ст.135 СК України.

Наголошували на тому, що мати свідомо ухиляється від виконання своїх обов`язків, веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями. Діти перебувають на обліку служби у справах дітей Покровської міської ради як такі, що опинилися у складних життєвих обставинах. Стверджує, що до Покровського РУП ГУ НП в Донецькій області та на гарячу лінію відділу «Контактний центр» Покровської міської ради неодноразово надходили скарги від мешканців міста на відповідачку, яка постійно залишає дітей у знайомих за адресою: АДРЕСА_1 , де не створені умови для проживання дітей, а санітарно-гігієнічні умови є незадовільними.

Вказували, що ОСОБА_1 неодноразово притягалась до адміністративної відповідальності за статтею 184 КУпАП за ухилення від виконання, передбачених законодавством, обов`язків щодо виховання дітей. З 2020 року старші діти ОСОБА_1 , неповнолітні ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживають разом з бабою та дідом ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_2 .

Через загрозу життю та здоров`ю малолітніх дітей, органом опіки та піклування Лисівської сільської ради було прийнято рішення №6 від 21 лютого 2020 року «Про негайне відібрання малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у матері ОСОБА_1 та подано позов до суду про позбавлення останньої батьківських прав, однак рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області (справа №235/1488/20, провадження №2/235/872/20) у задоволенні позовних вимог відмовлено, дітей повернуто до матері.

Посилаючись на те, що у зв`язку із асоціальним способом життя, відсутністю постійного місця проживання, ОСОБА_1 не може забезпечити повною мірою утримання та повноцінний розвиток своїх дітей, а тому просили суд ухвалити рішення, яким позбавити ОСОБА_1 батьківських прав відносно дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; стягнути з ОСОБА_1 аліменти на їх утримання у розмірі 1/2 частини сукупного доходу щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку, до повноліття дітей; передати органу опіки та піклування виконкому Покровської міської ради Донецької області дітей.

Заочним рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 13 червня 2023 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі Орган опіки та піклування виконкому Покровської міської ради Донецької області, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким їх позов задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що наявні усі підстави для задоволення їх позову, які безпідставно залишено судом першої інстанції без уваги та його задоволення буде відповідати інтересам дітей. Наголошували на тому, що відповідачка фактично не заперечує відносно їх позову, оскільки до суду не з`являється та пояснень не надає. Змінити її відношення до дітей неможливо.

Відповідачка ОСОБА_9 сповіщена належним чином (а.с.95,97), у судове засідання не з`явилася. Жодних пояснень або відзиву на апеляційну скаргу не надала.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів находить, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.263,264 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим та має стосуватися, зокрема питань: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із установлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин тощо.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає з огляду на таке.

Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що відповідачка по справі ОСОБА_1 є матір`ю: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч.1 ст.135 СК України вбачається, що відомості про батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , записані відповідно до вимог ч.1 ст.135 СК України.

Батько дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 - ОСОБА_6 , помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

21 лютого 2020 року, у зв`язку із загрозою життю та здоров`ю малолітніх дітей, органом опіки та піклування Лисівської сільської ради було прийнято рішення №6 від 21 лютого 2020 року «Про негайне відібрання малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у матері ОСОБА_1 ».

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 15 червня 2020 року у справі №235/1488/20 у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Вказаним рішенням суду, з-поміж іншого, встановлено, що у зв`язку із загрозою життю та здоров`ю, рішенням Лисівської сільської ради Покровського району №6 від 21 лютого 2020 року малолітні діти ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відібрані у матері ОСОБА_1 . Разом з цим, зазначено, що судом в судовому засіданні було встановлено те, що прийняттю рішення про відібрання дітей від відповідачки слугували акти обстеження умов проживання відповідачки, згідно яких для виховання та розвитку дітей не створені належні умови. При цьому, судом зауважено те, що зазначене місце проживання позивачки разом з дітьми за адресою: АДРЕСА_3 , було тимчасовим місцем проживання відповідачки за місцем проживання її співмешканця ОСОБА_10 в період з кінця 2018 року по лютий 2020 рік. Натомість, судом було встановлено, що відповідачка значиться зареєстрованою та постійно проживала за адресою: АДРЕСА_2 , а з лютого 2020 року остання разом з дітьми проживає в будинку своєї матері ОСОБА_7 за вищевказаною адресою. Згідно акту обстеження умов проживання від 24 лютого 2020 року проведено обстеження умов проживання сім`ї ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 та встановлено, що за вказаною адресою створені належні умови для проживання та виховання дітей.

З акту обстеження умов проживання родини ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , від 04 січня 2022 року, вбачається, що за вказаною адресою проживають та мають постійне місце реєстрації: ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ; ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ; ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 ; ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вказано, що житлове приміщення складається з 2 кімнат, в ньому наявне електропостачання, опалення пічне, водопостачання централізоване. Зазначено, що на момент відвідування в кімнатах не прибрано, брудно, одяг, взуття в недостатній кількості, запас продуктів харчування обмежений. Для виховання та розвитку дітей створені умови: у дітей наявні спальні місця, іграшки в обмеженій кількості, наявна готова їжа, але в обмеженій кількості. За результатами бесіди зроблено висновок, що за даною адресою умови для проживання та виховання дітей створені частково. Санітарно-гігієнічні умови проживання незадовільні.

Відповідно до даних реєстраційно-контрольної картки звернення №117319 від 15 червня 2022 року, заявник ОСОБА_13 о 14 годині 30 хвилин 15 червня 2022 року звернулася до диспетчерської «102» зі скаргою на ОСОБА_1 , в якій зазначає, що остання мешкає по АДРЕСА_3 , де веде аморальний спосіб життя, випиває та не доглядає за двома дітьми, весь час десь ходить, випиває або на роботі. Також зазначено, що заявниця вказала на те, що ОСОБА_1 дітей лишає з колишнім чоловіком, одну дитину дівчинку, підстригли наголо. Звернення для розгляду надіслано до служби у справах дітей.

З листа Покровського РУП ГУ НП в Донецькій області №12217/301 від 29 червня 2022 року вбачається, що 21 червня 2022 року відносно ОСОБА_1 було складено адміністративний протокол за ч.1 ст.184 КУпАП, який спрямовано на розгляд до Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська.

З відповіді Покровського міського центру соціальних служб Донецької області №14-31/342 від 07 липня 2022 року (а.с.20) вбачається, що сім`я відповідачки мешкає у будинку АДРЕСА_4 . Родина ОСОБА_1 перебуває під соціальним супроводом з 26 січня 2022 року як сім`я, яка опинилася в складних життєвих обставинах, через невиконання матір`ю батьківських обов`язків в повному обсязі. Протягом соціального супроводу сім`ї надавалися інформаційні, соціально-педагогічні, психологічні, правові послуги. Проводилася роз`яснювальна робота з підвищення виховного потенціалу, належного виконання батьківських обов`язків, ведення здорового способу життя, недопущення вживання матір`ю алкогольних напоїв. Разом з цим, зазначено, що за період супроводу ОСОБА_1 не виявила стурбованості стосовно виховання дітей, не створила умов для їх виховання та розвитку. ОСОБА_1 до порад та рекомендацій спеціалістів не прислуховується, не має бажання виправляти модель своєї поведінки, не виявляє прагнення до ведення здорового способу життя.

04 серпня 2022 року Покровською міською радою Донецької області складено висновок органу опіки та піклування виконкому Покровської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав №07/26-652.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що відсутні правові підстави для застосування такої крайньої міри як позбавлення батьківських прав та урахував намагання матері змінити своє ставлення до дітей та до виконання своїх батьківських обов`язків. Позивач, зазначаючи, що відповідачка веде асоціальний спосіб життя та зловживає спиртними напоями, доказів цьому не надає, як і не надає доказів притягнення її до адміністративної відповідальності. Позивач вказує, що у відповідачки відсутнє постійне місце проживання, через що остання на даний час не може забезпечити повною мірою утримання та повноцінний розвиток дітей. Натомість, з відповіді Покровської міської військової адміністрації Покровського району Донецької області від 22 грудня 2022 року №01-26-4697 вбачається, що ОСОБА_1 з 17 листопада 2016 року та на теперішній час зареєстрована по АДРЕСА_2 та постійне місце проживання та реєстрацію за адресою: АДРЕСА_1 .

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції у зв`язку з наступним.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю Організації Об`єднаних Націй 20 листопада 1959 року, яка підлягає застосуванню відповідно до ст.9 Конституції України та ст.ст.2,8 ЦПК України, проголошено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст.11 Закону України "Про охорону дитинства" сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.

Так, відповідно до ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; батьки зобов`язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї; забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини; забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Положеннями вказаної вище статті визначено основні положення з виховання дітей. Для здійснення цього завдання батьки наділяються батьківськими правами, тобто правом на особисте виховання своїх дітей.

Батьківські права є в той же час і обов`язками батьків з виховання дітей, тому що батьки не тільки володіють правом на виховання дитини, а й мають обов`язок її виховувати. Нездійснення ними своїх прав тягне за собою або повну їх втрату, або тимчасове позбавлення цих прав.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України.

Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява №31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58).

У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-XII, передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

У справі «Мамчур проти України» (заява №10383/09) від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним

(параграф 100).

Якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. При винесенні рішення про відібрання дитини від батьків може постати необхідність врахування цілої низки чинників. Потрібно з`ясувати, чи зазнаватиме дитина, якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров`я. З іншого боку, сам той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання сім`ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням (справа ЄСПЛ «Савіни проти України», заява №39948/06 від 18 грудня 2008 року, параграф 50).

У будь-якому разі передання дитини під державну опіку слід зазвичай розглядати як тимчасовий захід, здійснення якого має одразу припинятися, коли це дозволяють обставини. Отже, такий захід не може бути санкціонований без попереднього розгляду можливих альтернативних заходів і має оцінюватися у контексті позитивного обов`язку держави вживати виважених і послідовних заходів зі сприяння возз`єднанню дітей зі своїми біологічними батьками, дбаючи при досягненні цієї мети про надання їм можливості підтримувати регулярні контакти між собою та якщо це можливо, не допускаючи розлучення братів і сестер (справа ЄСПЛ «Савіни проти України», заява №39948/06 від 18 грудня 2008 року, параграф 52).

Колегія суддів приймає до уваги той факт, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Під час розгляду апеляційною скарги, представниці Органу опіки та піклування виконкому Покровської міської ради Донецької області та служби у справах дітей Покровської міської ради Донецької області надали пояснення стосовно того, що з ОСОБА_1 протягом тривалого часу проводилась відповідна виправна робота, втім вона систематично продовжувала та продовжує порушувати рекомендації, не стала на шлях виправлення та не стане на нього, оскільки продовжує зловживати спиртним напоями. Взагалі не цікавиться дітьми, станом їх здоров`я, розвитку та не виконує жодних батьківських обов`язків (що узгоджується та підтверджується висновком від 04 серпня 2022 року №07/26-652 органу опіки та піклування виконкому Покровської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав та підтверджується матеріалами справи а.с.4-5,19,2022,23,24,43,44,45).

Апеляційний суд звертає увагу на те, що 11 червня 2022 року відповідачка ОСОБА_1 надала до служби у справах дітей Покровської міської ради Донецької області заяву стосовно того, що вона не заперечує проти позбавлення її батьківських прав. Засідання комісії просила проводити без її участі (а.с.21).

Окремо слід зазначити, що до апеляційного суду відповідачка, яка повідомлена про розгляд справи належним чином, на з`явилася.

З матеріалів справи не вбачається, що відповідачка намагається змінити своє ставлення до дітей та до виконання своїх батьківських обов`язків.

Апеляційний суд на перше місце ставить «якнайкращі інтереси дитини», у даній ситуації дітей, оцінка яких включає знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення.

У зв`язку з чим, апеляційний суд приходить до висновку про наявність правових підстав для позбавлення відповідачки ОСОБА_1 батьківських прав по відношенню до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та передачу дітей Органу опіки та піклування виконкому Покровської міської ради Донецької області для їх подальшого влаштування в сімейні форми виховання.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до вимог ст.169 СК України ОСОБА_1 , після стійкої зміни своєї поведінки та обставин, що були підставою для позбавлення її батьківських прав, має право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.

Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.

Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини (частина друга статті 166 СК України).

Відповідно до вимог частини третьої статті 166 СК України при задоволенні позову про позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.

У статті 180 СК України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на неповнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2)стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1)наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2)доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4)інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Зважаючи на викладене колегія суддів вважає за доцільне стягнути з ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей у розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітку (доходу) але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку починаючи стягнення з 09 грудня 2022 року та до досягнення дітьми повноліття.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що відсутні підстави для задоволення позову з посиланням на те, що вимоги недоведені.

На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення з ухваленням нового про задоволення позову.

Керуючись ст.ст.367,374,376,381-383 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу Органу опіки та піклування виконкому Покровської міської ради Донецької області задовольнити.

Заочне рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 13 червня 2023 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов Органу опіки та піклування виконкому Покровської міської ради Донецької області до ОСОБА_1 , третя особа - служба у справах дітей Покровської міської ради Донецької області, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів задовольнити.

Позбавити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , батьківських прав відносно неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та відносно малолітніх дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Передати неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та малолітніх дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , Органу опіки та піклування виконкому Покровської міської ради Донецької області для подальшого влаштування в сімейні форми виховання.

Стягнути з ОСОБА_1 аліменти у розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи стягнення з 09 грудня 2022 року та до досягнення повноліття.

Допустити рішення до негайного виконання в межах суми платежу за один місяць.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: Е.Л.Демченко

Судді: Т.Р.Куценко

М.О.Макаров