Провадження № 6/161/149/23

ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 серпня 2023 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Пахолюка А.М.

при секретарі Грень А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт», про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, заінтересована особа ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт».

Вимоги мотивує тим, рішенням Луцького міськрайонного суду у справі №161/18566/13-ц від 24.02.2014 року, задоволено позовні вимоги ПАТ АКБ «Львів» до ОСОБА_1 , ТОВ «Ізольфа Сервіс», ТОВ «Факторія» про стягнення заборгованості за генеральним кредитним договором (договором кредитної лінії) №41 та заборгованості за генеральним кредитним договором (договором кредитної лінії) №42. Рішення набрало законної сили.

Виконавчий лист №161/18566/13-ц про стягнення з ОСОБА_1 в користь ПАТ АКБ «Львів» грошових коштів перебуває на виконанні Луцькому районному ВДВС Західного міжрегіонального управління юстиції, виконавче провадження №65609653 від 31.05.2021.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12.12.2022 року, замінено сторону виконавчого провадження, а саме: стягувача ПАТ АКБ «Львів» його правонаступником ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт». Ухвала набрала законної сили.

01.02.2023 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» було укладено угоду про порядок погашення заборгованості, на виконання якої ОСОБА_1 виплатив на користь ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» заборгованість в повному обсязі.

На підставі наведеного, просить суд, визнати виконавчий лист №161/18566/13-ц, виданий Луцьким міськрайонним судом Волинської області від 02.12.2014 року таким, що не підлягає виконанню, на підставі ст. 432 ЦПК України.

Заявник в судове засідання не з`явився хоча повідомлявся судом про день, час та місце розгляду справи.

Представник заінтересованої особи подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Вимоги заяви визнає, просить їх задовольнити.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява не підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24.02.2014 року, яке набрало законної сили, у справі № 161/18566/13-ц стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , та ТзОВ «Ізолфа Сервіс» в користь ПАТ АКБ «Львів», кредитну заборгованість в сумі 2054035 євро 90 євроцентів, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 14.11.2013 р. становить 22024623 грн. 82 коп. Стягнуто в рівних частинах з ОСОБА_1 , ТзОВ «Ізолфа Сервіс» в користь ПАТ АКБ «Львів» 3219 грн. сплаченого судового збору по 1609 грн. 50 коп. з кожного (а.с. 98-103, том 3).

Із матеріалів справи вбачається, що виконавчий лист №161/18566/13-ц про стягнення з ОСОБА_1 в користь ПАТ АКБ «Львів» грошових коштів перебуває на виконанні Луцькому районному ВДВС Західного міжрегіонального управління юстиції, виконавче провадження №65609653 від 31.05.2021 року (а.с. 20 том 4).

Судом також встановлено, що ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12.12.2022 року, замінено сторону виконавчого провадження, а саме: стягувача ПАТ АКБ «Львів» його правонаступником ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» (а.с. 106-107 том 5).

01.02.2023 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» було укладено угоду про порядок погашення заборгованості, згідно умов якої, сторони погодились укласти цю Угоду та закінчити виконавче провадження №65609653 та домовились про добровільне виконання ОСОБА_1 грошового зобов`язання за Генеральним кредитним договором №41 в розмірі 14364453,80 грн. та Генеральним кредитним договором №42 в розмірі 6499304 грн. шляхом сплати на користь кредитора вказаних сум протягом двох місяців з моменту підписання цієї угоди, а зобов`язання які виникли на підставі кредитних договорів припиняються шляхом його виконання (далі угода від 01.02.2023 року) (а.с. 140-142 том 5).

Із довідки ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» про відсутність боргу за Генеральним кредитним договором (договором кредитної лінії) №41 та за Генеральним кредитним договором (договором кредитної лінії) №42, вбачається, що ОСОБА_1 виконав свої зобов`язання та вважаються такими, що припинилися (а.с. 143 том 5).

Відповідно до ч. 1 ст. 432 Цивільного процесуального кодексу України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Згідно з ч. 2 ст. 432 Цивільного процесуального кодексу України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Отже, закон передбачає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом, однак наявними є обставини, які виключають необхідність проведення виконавчих дій за цим виконавчим документом.

Підставами для задоволення заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є: якщо його було видано помилково; якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою; з інших причин.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.

Підстави припинення цивільно-правових зобов`язань, зокрема, містить глава 50 розділу І книги п`ятої ЦК.

Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Матеріально правові підстави свідчать про відсутність у боржника матеріально-правового обов`язку повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Даний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 16.01.2018 у справі №61-1592св17.

Обґрунтовуючи наявність підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, заявник посилається на те, що рішення суду виконано в добровільному порядку в повному обсязі, що підтверджується довідкою ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» про відсутність боргу (а.с. 142 том 5).

Водночас, заявник не надав доказів, які б підтверджували сплату ним заборгованості на користь стягувача до моменту відкриття виконавчого провадження, або ж до моменту отримання заявником постанови про відкриття виконавчого провадження, всупереч приписів ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України.

При цьому, з встановлених судом обставин не вбачається, що боржником погашено борг до відкриття виконавчого провадження.

Натомість, вищезазначена угода від 01.02.2023 року укладена сторонами на стадії виконавчого провадження і по своїй суті є мировою угодою сторін виконавчого провадження, оскільки, відповідно до її умов, сторони погодили, що цією угодою мають намір закінчити виконавче провадження № 65609653 через добровільне виконання ОСОБА_1 грошового зобов`язання за Генеральним кредитним договором №41 в розмірі 14364453,80 грн. та Генеральним кредитним договором №42 в розмірі 6499304 грн. шляхом сплати на користь кредитора вказаних сум протягом двох місяців з моменту підписання цієї угоди (а.с. 140-142 том 5).

Згідно з частиною другою статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» сторони у процесі виконання рішення відповідно до процесуального законодавства мають право укласти мирову угоду, що затверджується (визнається) судом, який видав виконавчий документ.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі затвердження судом мирової угоди, укладеної сторонами у процесі виконання рішення.

Порядок укладення та затвердження мирової угоди під час виконавчого провадження врегульований в статті 434 ЦПК України. Так, в частині першій вказаної норми закріплено, що мирова угода, укладена між сторонами, або заява про відмову стягувача від примусового виконання в процесі виконання рішення подається в письмовій формі державному або приватному виконавцеві, який не пізніше триденного строку передає її для затвердження до суду, який видав виконавчий документ.

Зі змісту частини першої статті 434 ЦПК України вбачається, що на законодавчому рівні встановлений імперативний припис щодо часу, коли може бути укладена мирова угода після ухвалення судового рішення, тобто закінчення судового процесу, та кола суб`єктів, які уповноважені звернутися до суду з клопотанням про затвердження мирової угоди, яке розширеному тлумаченню не підлягають.

Суб`єктами, які уповноважені звертатися до суду з клопотанням про затвердження мирової угоди, є державний або приватний виконавець, на виконанні в яких знаходиться відповідне виконавче провадження.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду №753/16296/14-ц від 30.09.2020 року.

Таким чином, в силу вимог вищезазначених норм закону, у даному випадку для виконання положень мирової угоди, ОСОБА_1 повинен звернутися до державного виконавця із відповідною заявою.

Як вбачається з матеріалів справи, відомості щодо звернення стягувача та боржника до державного виконавця із угодою про порядок погашення заборгованості та закриття виконавчого провадження №65609653, відкритого на підставі оспорюваного виконавчого листа №161/18566/13-ц, відсутні.

Відтак, вимога заявника про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, на підставі добровільного виконання рішення суду поза межами відкритого виконавчого провадження на підставі угоди про порядок погашення заборгованості не відповідає вимогам закону та не є належним способом захисту порушеного права на підставі ст. 432 ЦПК України.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що в задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 10-13, 259, 260, 261, 268, 353, 354, 432, 434 ЦПК України, Закону України «Про виконавче провадження», суд,-

У Х В А Л И В :

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт», про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала в повному обсязі складена 21 серпня 2023 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Пахолюк А.М.