ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/7575/23
провадження № 4-с/753/102/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" серпня 2023 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі

головуючої судді Шаповалової К.В.,

за участю секретаря судових засідань Давидюк В.О.

представника скаржника Яреми І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за адресою: м. Київ, вул. О. Кошиця, 5а скаргу ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Бережного Я.В. та оскарження постанов приватного виконавця, заінтересовані особи: приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Бережний Ярослав Вікторович, Акціонерне товариство "УкрСиббанк",

В С Т А Н О В И В:

09 травня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Дарницького районного суду міста Києва з скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Бережного Я.В. та оскарження постанов приватного виконавця, заінтересовані особи: приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Бережний Я.В., АТ "УкрСиббанк" (виконавче провадження № 71451735).

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи № 753/7575/23 між суддями від 09 травня 2023 року матеріали скарги передано в провадження судді Шаповаловій К.В. Фактично скаргу було передано судді 11 травня 2023 року.

Ухвалою суду від 12 травня 2023 року поновлено ОСОБА_1 строк на звернення зі скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Бережного Я.В. та оскарження постанов приватного виконавця, заінтересовані особи: приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Бережний Ярослав Вікторович, Акціонерне товариство "УкрСиббанк". Прийнято до розгляду скаргу ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Бережного Я.В. та оскарження постанов приватного виконавця, заінтересовані особи: приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Бережний Ярослав Вікторович, Акціонерне товариство "УкрСиббанк". Призначено справу до розгляду у відкрите судове засідання на 16 червня 2023 року.

22 травня 2023 року до суду від приватного виконавця Бережного Я.В. надійшов відзив на скаргу та копії матеріалів зведеного виконавчого провадження № 71465040, до якого входять ВП № 71451817, 71451735, 71449155. Також просив здійснювати розгляд скарги у його відсутністю та відмовити у задоволенні скарги в повному обсязі.

Судове засідання 16 червня 2023 року було відкладено за клопотанням представника скаржника на 29 червня 2023 року.

29 червня 2023 року судове засідання було відкладено на 24 липня 2023 року за письмовим клопотанням представника скаржника, яке надійшло до суду 27 червня 2023 року (вх № 41832).

24 липня 2023 розгляд скарги був відкладений на 23 серпня 2023 року.

У судовому засіданні 23 серпня 2023 року представник скаржника Ярема І.С. підтримав доводи скарги, з підстав викладених в ній, просив скаргу задовольнити в повному обсязі.

Заінтересовані особи у судове засідання не з`явились, про день та час розгляду справи повідомлялись належним чином, що підтверджується зворотними повідомленнями, що повернулись на адресу суду. Представник АТ «УкрСиббанк» будь-яких заяв щодо поданої скарги суду не подавав, причини неявки суду не повідомляв. Приватний виконавець подав заяву про розгляд скарги у його відсутність.

Зважаючи на те, що приватний виконавець подав відзив на скаргу та копії матеріалів виконавчого провадження та заяву про розгляд справи у його відсутність, стягувач про день та час розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомив, враховуючи те, що розгляд скарги відкладався 3 рази, зважаючи на строки розгляду скарги, визначені нормами ЦПК України, суд ухвалив розглядати скаргу у відсутність приватного виконавця та стягувача.

Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, заслухавши пояснення представника скаржника, оцінивши зібрані у справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов наступного висновку.

Положеннями статті 1 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 3 ЗУ «Про виконавче провадження» зокрема визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України; судові накази.

Частиною першою статті 431 ЦПК України визначено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Виконавчий лист, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами. Виконавчий лист, судовий наказ, ухвала мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом (частина третя статті 431 ЦПК України).

Звертаючись із скаргою до суду ОСОБА_1 просить суд скасувати: постанову про відкриття виконавчого провадження № 71451735 від 4 квітня 2023 року; постанову від 4 квітня 2023 року про арешт майна боржника та постанову від 4 квітня 2023 року про арешт грошових коштів боржника. Як підстави для скасування вказаних вище постанов скаржник зазначає, що виконавчий лист від 8 червня 2016 року, що був виданий на виконання рішення суду у справі № 753/22568/14 не містить номер рішення; заочне рішення суду, на підставі якого був виданий вказаний виконавчий лист не набрало законної сили, після ознайомлення з матеріалами справи № 753/22568/14 з`ясувалося, що матеріали справи містять три примірники вступної та резолютивної частини заочного рішення Дарницького районного суду м. Києва від 7 травня 2015 року з трьома різними датами набрання законної сили рішенням: 6 червня 2016 року, 4 липня 2016 року, 20 листопада 2017 року; у Єдиному державному реєстрі судових рішень відсутній повний текст рішення Дарницького районного суду м. Києва від 7 травня 2015 року. Крім того, вказала, що кредитний договір є неукладеним, оскільки у матеріалах справи відсутній документ, на підтвердження видачі ОСОБА_1 кредитних коштів, а договір взагалі не підписувався нею. Ухвалене заочне рішення є незаконним, необґрунтованим, ухвалене з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норма матеріального права.

Приватний виконавець у відзиві зазначив, що доводи скаржника є безпідставними, оскільки виданий виконавчий документ відповідає вимогам ЗУ «Про виконавче провадження», підстави для його повернення чи відмови у відкриття виконавчого провадження - відсутні. Просив врахувати, що викладені у скарзі доводи вже були предметом дослідження та оцінки суду під час розгляду заяв скаржника про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню (справа № 753/18798/21 та 753/17419/21). Судовими рішеннями у цих справах, які залишено без змін відповідними постановами Київського апеляційного суду, відмовлено у задоволенні заяв та визначено, що виконавчі листи відповідають вимогам ЗУ «Про виконавче провадження», а заочне рішення суду від 7 травня 2015 року набрало законної сили.

Під час розгляду скарги судом встановлено, що 07 травня 2015 року Дарницьким районним судом м. Києва (справа №753/22568/14) ухвалено заочне рішення про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 солідарно на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборговані 63 871 долар США 85 центів за кредитом, 22 581 долар США 93 центів за відсотками, а всього 86 453 доларів США 78 центів за договором про надання споживчого кредиту №0 від 29 листопада 2006 року. Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 солідарно на користь ПАТ «УкрСиббанк» 106 552 грн 34 коп. нарахованої пені за прострочення сплати за кредитом; 126 557 грн 11 коп. нарахованої пені за прострочення відсотків, а всього 233 109 грн 45 коп. за договором про надання споживчого кредиту №0 від 29 листопада 2006 року. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» 1 827 грн сплаченого судового збору. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» 1 827 грн сплаченого судового збору.

Як вбачається з матеріалів справи, 07.10.2017 ОСОБА_2 подав заяву про перегляд заочного рішення Дарницького районного суду м. Києва від 07 травня 2015 року, яку ухвалою цього суду від 14 листопада 2017 року було повернуто заявнику у зв`язку з несплатою судового збору.

З поданого відзиву та матеріалів виконавчого провадження встановлено, що на виконанні у приватного виконавця перебувало зведене виконавче провадження № 71455040 шодо стягнення заборгованості з ОСОБА_3 на загальну суму стягнення 38 150,70 грн. та 49 933,12 доларів США до складу якого входило три виконавчих провадження, а саме: виконавче провадження № 71449155 з примусового виконання виконавчого листа по справі № 753/22568/14 від 08.06.2016 виданого Дарницьким районним судом м. Києва про стягнення заборгованості в розмірі 49 933.12 доларів США на користь АТ «УКРСИББАНК»; виконавче провадження № 71451817 з примусового виконання виконавчого листа по справі № 753/22568/14 від 08.06.2016 виданого Дарницьким районним судом м. Києва про стягнення заборгованості в розмірі 1 074,34 грн. на користь АТ «УКРСИББАНК»; виконавче провадження № 71451735 з примусового виконання виконавчого листа по справі № 753/22568/14 від 08.06.2016 виданого Дарницьким районним судом м. Києва про стягнення заборгованості в розмірі 137 076,36 грн. на користь АТ «УКРСИББАНК».

4 квітня 2023 року приватним виконавцем винесено постанови про відкриття вказаних виконавчих проваджень з примусового виконання вимог зазначених виконавчих документів. Копію постанов про відкриття виконавчих проваджень направлено сторонам виконавчого

провадження.

На адресу боржника, вказану у виконавчому документі, копію постанови про відкриття виконавчих проваджень направлено рекомендованим поштовим відправленням № 407 від 04.04.2023. Відповідно до даних з офіційного веб сайту АТ «УКРПОШТА» встановлено, що вказане поштові відправлення отримано боржником 20 квітня 2023 року.

4 квітня 2023 року приватним виконавцем, винесено постанови про арешт коштів боржника, копію яких направлено на виконання до банківських установ.

4 квітня 2023 року приватним виконавцем, винесено постанову про арешт майна боржника в межах виконавчого провадження № 71449155, якою накладено арешт на корпоративні права належні боржнику, який є учасником (засновником), з часткою статутного капіталу 35,00 % ТОВ «АЛЬФА ТРАНС».

4 квітня 2023 року приватним виконавцем винесено постанову про об`єднання виконавчих проваджень № 71449155, № 71451735, № 71451817 у зведене виконавче провадження № 71465040.

Стосовно твердження скаржника ОСОБА_1 про те, що виконавчий лист не відповідає вимогам ЗУ «Про виконавче провадження», оскільки не містить номер рішення, суд зазначає таке.

З матеріалів справи № 753/22568/14 встановлено, що як у виконавчому документі, так і в рішенні суду вказано номер рішення суду, згідно з яким його було видано, а тому доводи скарги в цій частині є необґрунтованими.

Як вбачається з виконавчого листа № 753/22568/14, боржником по якому є ОСОБА_1 , він містить зазначення про те, що рішення набрало законної сили 06.06.2016, строк пред`явлення виконавчого листа до виконання - до 06.06.2017.

Отже, виконавчий лист у справі № 753/22568/14 видано та оформлено відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження», відповідає вимогам до виконавчого документа, визначеним цим Законом, отже підлягає примусовому виконанню.

Обставини щодо наявності/відсутності у виконавчому документі номера рішення суду неодноразово були предметом дослідження та вивчення як Дарницьким районним судом м. Києва так і Київським апеляційним судом (справи № 753/17419/21, № 753/18798/21) та вказаними судами неодноразово констатувалось про те, що виконавчі листи містять номер рішення та відповідають вимогам ЗУ «Про виконавче провадження».

Стосовно доводів скарги про те, що заочне рішення не набрало законної сили, що є підставою для скасування постанов про відкриття виконавчого провадження та накладення арешту на кошти та майно боржника, суд зазначає таке.

Зі вступної та резолютивної частин заочного рішення суду від 07 травня 2015 року у цивільній справі №753/22568/14 вбачається, що судом зазначено строк та порядок його оскарження.

Відповідно до частини першої статті 233 ЦПК України в редакції, що діяла на час ухвалення заочного рішення, заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленого цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 223 ЦПК України в редакції, що діяла на час ухвалення заочного рішення, рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

8 червня 2016 року представник АТ «Укрсиббанк» звернувся до суду з заявою про видачу належним чином завіреної копії рішення Дарницького районного суду м. Києва від 07 травня 2015 року та виконавчих листів у справі № 753/22568/14.

8 червня 2016 року, з метою виконання вказаного рішення та на підставі заяви представника позивача, Дарницьким районним судом м. Києва було видано шість виконавчих листів у справі.

7 жовтня 2017 року відповідач ОСОБА_2 подав заяву про перегляд заочного рішення Дарницького районного суду м. Києва від 07 травня 2015 року, яку ухвалою цього суду від 14 листопада 2017 року було повернуто заявнику у зв`язку з несплатою судового збору.

Відповідно до статті 228 ЦПК України ( в редакції на час ухвалення заочного рішення), з аочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Відповідно до частини четвертої статті 231 ЦПК України, у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Як було встановлено судом під час розгляду скарги, 16 червня 2023 року ОСОБА_1 подала до Дарницького районного суду м. Києва заяву про перегляд заочного рішення суду (справа № 753/22568/14). На цей час рішення суду за результатами розгляду заяви скаржника - відсутнє.

Отже, під час розгляду скарги судом було встановлено, що на цей час вказане судове рішення набрало законної сили та не було скасовано, змінено або переглянуто у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Вказаний висновок був здійснений, зокрема Київським апеляційним судом м. Києва у постановах від 5 липня 2022 року та 23 лютого 2023 року справах № 753/18798/21 та № 753/17419/21 відповідно, під час розгляду апеляційних скарги на ухвали Дарницького районного суду м. Києва, якими було відмовлено у задоволенні заяв ОСОБА_1 про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню, зокрема з цих підстав.

Судом встановлено, що ухвалене у справі 07 травня 2015 року заочне рішення суду не містить описової та мотивувальної частини, проте вказане, як і те, що ухвалене у справі рішення не було внесено до Єдиного державного реєстру судових рішень, не є підставою для скасування постанов про відкриття виконавчого провадження та накладення арешту на майно і грошові кошти боржника.

Вказана обставина могла слугувати підставою для подання скаржником заяви про перегляд заочного рішення та у випадку відмови суду першої інстанції в задоволенні відповідної заяви - рішення підлягало оскарженню в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги.

Під час розгляду скарги також встановлено, що судом не було виготовлено повний текст рішення Дарницького районного суду м. Києва від 7 травня 2015 року і наведені у скарзі доводи ОСОБА_1 заслуговують на увагу, однак суд враховує, що постановою Верховної Ради України від 12 листопада 2015 року № 787-VIII суддю Дарницького районного суду міста Києва Куренкова Є.С., який ухвалював рішення у цій справі, звільнено з посади судді, і процесуальним законодавством не врегульовано питання виготовлення повного тексту рішення суду у такій ситуації та порядок набрання ним законної сили.

Доказів того, що заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 07 травня 2015 року було сфальсифіковано, матеріали справи не містять.

Матеріали справи також не містять доказів того, що обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням або добровільним виконанням.

Всі вказані вище обставини неодноразово були предметом дослідження та вивчення як Дарницьким районним судом м. Києва так і Київським апеляційним судом (справи № 753/17419/21, № 753/18798/21) та вказаними судами неодноразово з даного приводу скаржниці надавався відповідний висновок щодо обґрунтованості/необґрунтованості таких її доводів.

За таких обставин, встановивши, що рішення суду, яке є обов`язковим до виконання, набрало законної сили, на підставі якого судом обґрунтовано було видано виконавчі листи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для скасування постанов про відкриття виконавчого провадження та накладення арешту на майно та грошові кошти боржника.

Інших підстав, для скасування вказаних постанов приватного виконавця скаржником у скарзі не зазначено.

Відповідно до вимог статті 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, судове та виконавче провадження є першою та другою стадіями у загальному провадженні (рішення у праві «Скордіно проти Італії» (Scordino v. Italy), №36813/97). Таким чином, виконання рішення не відокремлюється від судового розгляду і провадження повинно розглядатися загалом (рішення у справі «Сіка проти Словаччини» (Sika v. Slovak, №2132/02 від 13 червня 2006 року, «Ліпісвіцька проти України», заява № 11944/05, рішення від 12 травня 2011 року).

Гарантоване особі у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на справедливий суд розповсюджує дію і на стадію виконання судового рішення. Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що право на судовий розгляд було б примарним, якщо б внутрішня судова система Договірної Держави дозволила б, щоб остаточне та обов`язкове судове рішення залишалось невиконаним відносно однієї із сторін, і що виконання рішення або постанови будь-якого органу судової влади повинно розглядатися як невід`ємна частина «процесу» в розумінні статті 6 Конвенції («Іммобільяре Саффі» проти Італії», заява 22774/93, 28 липня 1999 року, § 63; «Горнсбі проти Греції» від 19 березня 1997 року, § 40).

Так, у рішенні «Горнсбі проти Греції» від 19 березня 1997 року Суд вказував, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду».

Європейський суд також зазначив, що адміністративні органи є складовою держави, яка керується принципом верховенства права, а відтак інтереси цих органів збігаються з необхідністю належного здійснення правосуддя. Якщо адміністративні органи відмовляються або неспроможні виконати рішення суду, чи навіть зволікають з його виконанням, то гарантії, надані статтею 6 стороні на судовому етапі, втрачають свою мету.

Стосовно доводів скаржника про те, що заочне рішення суду від 7 травня 2015 року є незаконним, необґрунтованим, а ОСОБА_1 не отримувала кредитних коштів та на підписувала кредитний договір, суд зазначає, що відповідно до приписів глави VІІ ЦПК України, суд, який розглядає скаргу боржника, в порядку судового контролю за виконанням судових рішень, не має повноважень щодо перегляду заочного рішення чи надання оцінки доказам, які були підставою для ухвалення відповідного рішення суду.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до частини першої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Частиною третьою статті 451 ЦПК України визначено, що якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Враховуючи викладене, зважаючи на доводи скарги та на її обґрунтування, яке було зазначено представником скаржника під час судового засідання, зважаючи на те, що доводи скарги під час розгляду справи не знайшли свого підтвердження, суд приходить до висновку, що скарга є необґрунтованою та в її задоволенні необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись статтями 447, 451 ЦПК України, статтями 1, 4, 24,74 Закону України «Про виконавче провадження», суд,

У Х В А Л И В:

у задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Бережного Я.В. та оскарження постанов приватного виконавця, заінтересовані особи: приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Бережний Ярослав Вікторович, Акціонерне товариство "УкрСиббанк" - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали суду складено 29 серпня 2023 року.

Суддя К.В. Шаповалова