Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.08.2023 Справа №607/19523/19

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі:

головуючого Ромазана В.В.

з участю секретаря Івашків О.М.

представника позивача Світлика О.М.

представника відповідачів Вароди П.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання права власності подружжя на об`єкт незавершеного будівництва, проведення його поділу та визнання права власності на його частину, визнання прав співзабудовника незавершеного будівництва будинку та права на здачу його в експлуатацію, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання права власності подружжя на об`єкт незавершеного будівництва, проведення його поділу та визнання права власності на його частину, визнання прав співзабудовника незавершеного будівництва будинку та права на здачу його в експлуатацію у якому із урахуванням поданої заяви про збільшення позовних вимог 03.12.2019 року просить визнати незавершений будівництвом житловий будинок загальною площею 130 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 об`єктом права спільної сумісної власності сторін; визнати ОСОБА_3 співзабудовником побудованого під час шлюбу, але не введеного в експлуатацію об`єкта незавершеного будівництва - житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 130 кв.м.; визнати за ОСОБА_3 право на здачу об`єкта в експлуатацію та отримання правовстановлюючих документів на будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , орієнтовною площею 130 кв.м.; визнати за ОСОБА_3 право на частину незавершеного будівництвом житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 130 кв.м.; у разі неможливості поділу об`єкта незавершеного будівництва, визнати право власності за ОСОБА_3 на половину будівельних матеріалів і конструктивних елементів житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 130 кв.м.

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує на те, що сторони у справі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з 09.12.2010 перебували у шлюбі, який рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 02.10.2018 року розірвано. Під час шлюбу, на земельній ділянці площею 0,1000 га цільове призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка належала ОСОБА_6 - бабі відповідача ОСОБА_4 , сторонами було розпочато будівництво житлового будинку загальною площею 130 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 . Незавершений будівництвом житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 був тимчасовим місцем проживання позивача, однак стороною відповідача чиняться перешкоди останньому у проживанні. Відповідач ОСОБА_4 в добровільному порядку питання щодо розподілу спільно набутого майна подружжя відмовляється вирішувати, а тому позивач ОСОБА_3 звернувся із даним позовом. Оскільки сторони побудували новостворене майно за спільні кошти під час перебування у шлюбі, а тому позивач та його колишня дружина відповідач набули право спільної сумісної власності на спірне майно. На даний час будівництво спірного житлового будинку не завершено, всі необхідні документи для оформлення об`єкта у власність не оформлено. Будівельний паспорт на новозбудований об`єкт в управлінні містобудування, архітектури та кадастру не зареєстровано. Спірний будинок до експлуатації не приймається, право власності на нього не оформляється, оскільки цього не бажає відповідача ОСОБА_4 . За позовом дружини, членів сім`ї забудовника, які спільно будували будинок, а також спадкоємців, суд має право здійснити поділ об`єкта незавершеного будівництва, якщо враховуючи ступінь його готовності, можна визначити окремі частини, що підлягають виділу, і технічно можливо довести до кінця будівництво зазначеними особами. У разі неможливості поділу об`єкта незавершеного будівництва суд може визнати право за цими особами на будівельні матеріали і конструктивні елементи будинку або з урахуванням конкретних обставин залишити його одній зі сторін, а іншій присудити грошову компенсацію. Суд має право здійснити поділ об`єкта незавершеного будівництва між подружжям (колиш6нім подружжям) у сукупності до наступних умов: - період здійснення будівництва недобудови охоплюється подружнім життям та участю членів подружжя у ньому; враховуючи ступінь готовності об`єкта незвершеного будівництва, можна визначити окремі його частини, що підлягають виділу (проведення будівельно-технічної експертизи); - технічно можливо довести до кінця будівництво об`єкта незавершеного будівництва зазначеними особами. Як вбачається із матеріалів справи, цільове призначення земельної ділянки площею 0,1000 га за адресою: АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, а тому спірне будинковолодіння, на думку позивача, не може вважатись самочинним будівництвом. Таким чином, урахувавши ті обставини, що спірний об`єкт незавершеного будівництва збудований за час шлюбу за спільні кошти подружжя та є об`єктом спільної сумісної власності подружжя; будівництво його закінчено, але не приймається до експлуатації і право власності на нього не оформляється з вини відповідача, позивач позбавлений можливості здійснити вказані дії, що перешкоджає йому реалізувати своє право на поділ набутого під час шлюбу зазначеного майна, а тому наявні всі правові підстави для визнання позивача співзабудовником спірного об`єкта незавершеного будівництва.

Представник відповідача ОСОБА_7 адвокат Варода П.Б. подав відзив на позов у якому зазначив, що відповідач ОСОБА_7 позовних вимог не визнає. Зазначив, що відповідач ОСОБА_4 перебувала у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_3 з грудня 2010 по 02.10.1018 року. Відповідач ОСОБА_4 під час шлюбу із ОСОБА_3 жодного майна із позивачем у спільну сумісну власність не набула. Відповідач ОСОБА_4 зареєстрована за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , проживає у вказаному будинку, проте, не має жодного правового відношення до нього, окрім як права користування. Так, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла баба відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_6 , яка була власником житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого нотаріусом Першої тернопільської державної нотаріальної контори 25.12.2002 року. Зазначений житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами знаходиться на земельній ділянці площею 0,1000 га, кадастровий номер 150050024, яка належала на праві власності померлій ОСОБА_6 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД №198783 від 07.06.2007. За життя ОСОБА_6 , заповіла все її майно своїй дочці ОСОБА_5 , що підтверджено складеним нею заповітом від 18.11.2014 року, який посвідчений нотаріально. Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 01.08.2019, виданого державним нотаріусом Першої тернопільської нотаріальної контори, ОСОБА_5 успадкувала майно, яке залишилось після смерті ОСОБА_6 та належало їй на день смерті, а саме житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами АДРЕСА_1 . Також, згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 01.08.2019, ОСОБА_5 успадкувала земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :15:005:0024. Таким чином, ураховуючи викладене, відповідач ОСОБА_4 не є власником майна щодо якого позивачем ОСОБА_3 пред`явлено позов, відтак у його задоволенні просить відмовити.

Відповідач ОСОБА_5 відзиву на позов не подавала.

Позивач ОСОБА_3 подав відповідь на відзив, у якому вказав, що відповідачем не заперечується той факт, що сторони ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з 09.12.2010 проживали за адресою: АДРЕСА_1 . Факт проживання відповідача без реєстрації підтверджено позовною заявою про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення ОСОБА_3 із вказаного житлового будинку. Відповідачем не надано доказів в спростування факту будівництва сторонами спірного житлового будинку, будівництво якого на даний час є незавершеним. Будував будинок позивач, саме він придбавав будівельні матеріали, здійснював будівельні роботи. На даний час будівництво будинку закінчено, але будинок в експлуатацію не введено, оскільки у цьому перешкоджає відповідач. Позивач зазначає, що розподілити спільне майно та виділити частки в натурі не можливо, оскільки відповідач фактично позбавила його можливості користуватись цим будинком. Сторони перебуваючи у шлюбі здійснили будівництво спірного житлового будинку, однак право власності на вказаний об`єкт не зареєстровано. Звертає увагу, що ОСОБА_5 було успадковано жилий будинок, глиновальк, загальною площею 60,3 кв.м., в тому числі житловою 29,1 кв.м., зазначений в плані під літерою «А». А новостворене сторонами нерухоме майно, незавершений будівництвом житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 має орієнтовну площу 130 кв.м.. Судовим рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 02.10.2018 року про розірвання шлюбу у справі №607/11613/18 вказано, що позивач ОСОБА_8 повідомила, що сторони разом не проживають, при цьому звернулась із даним позовом 21.06.2018 року. Відтак, ОСОБА_4 зазначено період спільного проживання із Заставним з 2010 по червень 2018 року. Будинок загальною площею 130 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 сторони будували на земельній ділянці, цільове призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка перебувала спершу в користуванні баби відповідача ОСОБА_6 , а на даний час у її матері ОСОБА_5 . Будівництво спірного будинку почалось на підставі усної угоди сторін ОСОБА_6 про створення спільної сумісної власності сторін по справі, в період перебування їх у шлюбі. Мета будівництва - для житла сторін та їх дітей. Відтак, просить позов задовольнити.

Ухвалою від 23.08.2019 року у даній справі відкрито провадження, справу призначено для розгляду за правилами загального провадження.

09.04.2020 року у даній справі за клопотанням представника позивача призначено судову будівльно-технічну експертизу, провадження у справі зупинено.

25.04.2022 року у даній справі у зв`язку із проведенням призначеної судом експертизи поновлено провадження.

09.09.2022 року у даній справі закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

Представник позивача ОСОБА_3 адвокат Світлик О.М. в судовому засіданні позовні вимоги, з урахуванням поданої заяви про збільшення позовних вимог підтримав та просять їх задовольнити. Також, просив суд з урахуванням висновку проведеної судової будівельно-технічної експертизи у даній справі, виділити ОСОБА_3 частки незавершеного будівництвом житлового будинку по АДРЕСА_1 частка якого становить і більша від належної частки на 1875 грн.

Представник відповідачів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 - адвокат Варода П.Б. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, у їх задоволенні просить відмовити з підстав наведених у відзиві на позов. Заперечив твердження позивача про існування усної домовленості із ОСОБА_6 , яка була бабою позивача, а також ОСОБА_5 , яка на даний час є власником спірного нерухомого майна, у тому числі земельної ділянки на якій воно зведене, про створення спільної сумісної власності колишнього подружжя Заставних.

Дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив наступні обставини.

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з 09 грудня 2010 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який на даний час розірвано на підставі рішення, яке набрало законної сили, Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 жовтня 2018 року (справа №607/11613/18). Як вбачається із означеного судового рішення, «…позивач ОСОБА_4 21 червня 2018 року пред`явила до суду позов до відповідача ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, зазначивши, що вона та відповідач разом не проживають, не підтримують шлюбних стосунків та не ведуть спільного господарства..».

У даному шлюбі народилося двоє дітей: син - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та дочка ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

25.12.2002 року державний нотаріусом Першої тернопільської державної нотаріальної контори видано свідоцтво про право на спадщину за законом, відповідно до якого ОСОБА_6 , яка є бабою відповідача ОСОБА_4 , є спадкоємцем майна ОСОБА_11 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 , а саме житлового будинку за надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 і належало померлому ОСОБА_11 на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого виконкомом Тернопільської міської ради 08.05.1986 року. На земельній ділянці розташований один жилий будинок, глиновальк, загальною площею 60,3 кв.м., в тому числі житловою -29,1 кв.м., зазначений в плані під літерою «А» та надвірні будівлі: літня кухня з цегли під літерою «Б», гараж, цегла під літерою «В», уборна, доски під літерою «Д», сарай, цегла під літерою «Е», сарай, камінь бутов., під літерою «Ж», погріб, камінь під літерою «ПГ», криниця, газові труби, під літ.»К», відмостка, асфальт під літерою №1, ворота, сортове залізо під №1. Вартість спадкового майна склала 28917 грн.

Як вбачається із державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД №198783, виданого Тернопільською міською радою 07.06.2007 року, ОСОБА_6 була власником земельною ділянки площею 0,1000 га, яка розташована у АДРЕСА_1 , цільове призначення якої - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

18.11.2014 року ОСОБА_6 , яка є бабою відповідача ОСОБА_4 вчинила заповіт, який було посвідчено приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу, відповідно до якого заповіла ОСОБА_5 , яка є її дочкою та матір`ю ОСОБА_4 , все своє майно, де б воно на було та із чого воно б не складалось.

Відповідно до свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_1 виданого Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , після смерті якої відкрилась спадщина на все її майно.

01.08.2019 року державним нотаріусом Першої тернопільської державної нотаріальної контори видані свідоцтва на право на спадщину за заповітом на спадкове майно, яке залишилось після смерті ОСОБА_6 , її дочці ОСОБА_5 , а саме: на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами АДРЕСА_1 і належала померлій ОСОБА_6 , загальною площею 62,4 кв.м., житловою 42,4 кв.м., зазначений в генплані під літерою «А», літня кухня - під літерою «Б», гараж - під літерою «В», вбиральна під літерою «Д», колодязь під літерою «К», огорожа №1,2,3, вимощення під літерою «І», а також на земельну ділянку, площею 0,1000 га переданої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :15:005:0024.

Як вбачається із інформації викладеній у листі Управління містобудування, архітектури та кадастру Тернопільської міської ради від 04.12.2018 року №1076/14, будівельний паспорт за адресою: АДРЕСА_1 в управлінні містобудування, архітектури та кадастру не зареєстровано. На звернення гр.. ОСОБА_6 щодо питання надання будівельного паспорта за вищевказаною адресою на реконструкцію господарської будівлі під житловий будинок управління надало роз`яснення заявнику з причини зауважень до поданих ескізних намірів забудови.

Відповідно до інформації, викладеній у листі ТзОВ «Міське бюро технічної інвентаризації» від 15.11.2018 року №1503/07-2, ТзОВ «МБТІ» не проводило технічної інвентаризації на новоззбудовний об`єкт нерухомого майна по АДРЕСА_1 .

Як вбачається із інформації викладеній у листі Тернопільського міського району електричних мереж від 26.11.2018 №2194, Тернопільський міський район електричних мереж ВАТ «Тернопільобленерго» повідомляє, що відключення житлового будинку по АДРЕСА_2 було здійснено відповідно до поданої заяви ОСОБА_6 від 10.09.2018 року.

Як вбачається з інформації наданої Теребовлянською державною податковою інспекцією Головного управління ДПС в Тернопільській області від 30.06.2020 року №19-00-53-08, ОСОБА_3 за період з 01.01.2010 по 31.03.2019 року доходів не отримував.

Позивачем ОСОБА_3 в підтвердження своєї участі у реконструкції та зведення спірного будинку по АДРЕСА_1 надано письмові докази, а саме: зведення відвантаження збірного залізобетону за 01.01.2012 - 06.11.2018 по видаткових накладних на суму 7907,4 грн.; видаткову накладну №3, складену ФОП ОСОБА_12 від 11.06.2013 на арматуру 10 на 6 на суму 27 000 грн., накладну №18 від 20.08.2013 року, складену ФОП ОСОБА_13 на цеглу м-100 на суму 4550 грн., накладну №W000003785 від 17.06.2013 року, складену ФОП ОСОБА_14 на цемент на суму 4640 грн., накладну №W000004336 від 11.09.2013 року, складену ФОП ОСОБА_14 на цемент М-500 на суму 3480 грн.; видаткову накладну №PH-000006587 від 15.11.2013, складену ТДВ «Березоввицький комбінат «Будіндустрія» на плита перекриття 90-15-8АТУ на суму 10647 грн.; накладну №W000004808 від 14.05.2014, складену ФОП ОСОБА_14 на цемент М-500 на суму 3720 грн.; видаткову накладну №PH-000001320 від 23.04.2014 року, складену ТДВ «Березовицький комбінат «Будіндустрія» на щебінь гранітний на суму 1590 грн.; видаткову накладну №PH-000002007 від 21.05.2014 року, складену ТДВ «Березовицький комбінат «Будіндустрія» на панелі перекриття -82ВАтУ на суму 7907 грн.; видаткову накладну №PH-000002416 від 04.06.2014 року, складену ТДВ «Березовицький комбінат «Будіндустрія» на щебінь гранітний на суму 1060,20 грн.; накладну №W000005035 від 17.06.2014, складену ФОП ОСОБА_14 на цемент М-500 на суму 2480 грн.; накладну №3 від 14.06.2014 року, складену ФОП ОСОБА_13 на цеглу м-100 на суму 6400 грн., накладну №134, складену ФОП ОСОБА_15 від 02.07.2014 на газоблоки гіпсові на суму 3960 грн., видаткову накладну №7 від 07.08.2014 року, складену ФОП ОСОБА_12 на цеглу червону на суму 6510 грн., видаткову накладну №PH-000005737 від 11.09.2014 року, складену ТДВ «Березовицький комбінат «Будіндустрія» на панелі перекриття -50-15 8 АТу на суму 5787 грн.; видаткову накладну №PH-000004510 від 18.09.2013 року, складену ТДВ «Березовицький комбінат «Будіндустрія» на щебінь гранітний на суму 3180,6 грн. грн.

Крім цього, позивачем ОСОБА_3 надано копію замовлення №RS038731 від 05.11.2018 на вікна на загальну суму 28288 грн., замовником у яких зазначено ОСОБА_16 .

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 підтвердили суду ту обставину, що вони брали участь упродовж 2013-2014 років в проведенні реконструкції та новому будівництві будинку по АДРЕСА_1 , виконувавши при цьому будівельні роботи по зведенню стін та його перекриття. Також зазначили, що організацією таких робіт займався ОСОБА_3 , який доставляв та замовляв будівельні матеріали. Свідок ОСОБА_19 також підтвердив суду й ту осбтавину, що ОСОБА_4 також оплачувала йому кошти за виконану ним роботу на даному будівництві.

Як вбачається із інформаційної довідки, складеної ТзОВ «Міське бюро технічної інвентаризації» від 13.05.2019 №597, акту поточних змін від 23.04.2019, 23.04.2019 проведено обстеження житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 . На земельній ділянці розташований житловий будинок під літерою «А», літня кухня під літерою «Б», гараж літера «В», вбиральня літера «Д», сарай літера «Е», сарай літера «Ж», погріб літера «Пг», колодязь літера «К», огорожі №1,2,3, вимощенні І. Згідно обліку технічної інвентаризації загальна площа житлового будинку під літерою «А» становить 62,4 кв.м., в тому числі житлова площа 42,4 кв.м. Загальна площа збільшилась на 2,1 кв.м. за рахунок опалювальних грубок та до рахування арочного пройому. Житлова площа збільшилась на 13,3 кв.м. за рахунок демонтажу опалювальних грубок і переобладнання кухні під житлову кімнату. Гараж з літньою кухнею - ведеться реконструкція (не завершено).

Відповідно до висновку за результатами проведеної судової будівельно-технічної експертизи від 14.04.2022 року №1173/1174/1175/21-22, при спорудженні незавершеного будівництвом житлового будинку по АДРЕСА_1 улаштовано на місці літньої кухні та гаражу було повністю демонтовано (розібрано) несучі і огороджувальні конструкції, а саме покрівля, перекриття, стіни (стіни були товщиною 300 мм, станом на день проведення обстеження 380 мм) фундамент (був з бутового каменю, станом на день проведення обстеження монолітний бетонний, улаштований підвал під приміщенням гаражу, проведені будівельні роботи є новим будівництвом. При спорудженні незавершеного будівництвом житлового будинку по АДРЕСА_1 улаштовано на місці літньої кухні та гаражу було повністю демонтовано (розібрано) несучі і огороджувальні конструкції, а саме покрівля, перекриття, стіни (стіни були товщиною 300 мм, станом на день проведення обстеження 380 мм) фундамент (був з бутового каменю, станом на день проведення обстеження монолітний бетонний, улаштований підвал під приміщенням гаражу, проведені будівельні роботи є новим будівництвом

Відповідно до безкоштовної, вільно-завантажувальної програми компанії Google, що відображає віртуальний глобус Google Earth, яка пропонується для комерційного використання, початок проведення будівельних робіт по спорудженню незавершеного будівництвом житлового будинку загальною площею 130 м.кв. по АДРЕСА_1 у період з 18.10.2011 по 09.09.2013 років. Ступінь будівельної готовності об`єкту незавершеного будівництвом житлового будинку по АДРЕСА_1 , станом на день проведення обстеження становить 65,2 %. Мінімально необхідна площа для однокімнатної квартири становить 28 м.кв. п.5.19 ДБН В2.2-15-2019 «Будинки і споруди. Житлові будинки». У відповідності до натурних обмірів, загальна площа приміщень незавершеного будівництвом житлового будинку по АДРЕСА_1 становить 160,2 кв.м., в такому випадку частка кожного співвласника в одиницях площі буде становити 16,2 м.кв.:2=80,1 м.кв. За умови можливого поділу у межах першого поверху будівлі у приміщенні 1-1 можливо улаштувати кухню-нішу, а також об`єднання кухні із загальною кімнатою (вітальнею) за умови обладнання електроплитою та примусовою витяжною вентиляцією, у приміщенні 1-3 улаштувати загальну кімнату, коридор та санвузол. У межах другого поверху улаштувати у приміщенні 2-2 - кухню, приміщенні 2-4 - санвузол, у приміщеннях 2-3, 2-5, 2-6 - житлові кімнати. Враховуючи загальну площу будівлі та «Методичні рекомендації щодо проведення досліджень з поділу, виділу та визначення порядку користування нерухомим майном» розподіл незавершеного будівництвом житлового будинку по АДРЕСА_1 можливий. Проект на реконструкцію необхідно виконати ліцензованою проектною організацією. Вартість виконаних робіт по будівництві незавершеного будівництвом житлового будинку по АДРЕСА_1 згідно розрахунку становить - 531 372 грн., у тому числі вартість будівельних матеріалів -387226,80 грн. Експертом запропоновано наступний можливий варіант поділу незавершеного будівництвом житлового будинку по АДРЕСА_1 в натурі по частині. При поділі в натурі незавершеного будівництвом житлового будинку по АДРЕСА_1 в натурі по частині згідно варіанту №1 відступ від ідеальних часток становить: - для одного із співвласників частки незавершеного будівництвом житлового будинку по АДРЕСА_1 частка становить і більша від належної частки на 1875 грн.; для другого із співвласників частки незавершеного будівництвом житлового будинку по АДРЕСА_1 частка становить і менша від належної частки на 1875 грн. Даний варіант поділу можливий при умові проведення будівельних робіт по переплануванню та переобладнанню приміщення гаражу під житлову кімнату та санвузол, а саме: - улаштувати перегородки, з врахуванням доступу до приміщень підвалу; - збільшити віконні прорізи з урахуванням інсоляції; - передбачити вентиляцію з приміщення суміщеного санвузла. Проект на реконструкцію необхідно виконати ліцензованою проектною організацією.

Будучи допитаним в судовому засіданні експерт ОСОБА_21 підтвердив складений ним означений висновок, зазнавши що при обстеженні ним незавершеного будівництвом житлового будинку по АДРЕСА_1 , його було улаштовано на місці літньої кухні та гаражу, шляхом повного демонтажу несучих та огороджувальних конструкцій, а саме покрівлі, перекриття, стін. Також, було змінено фундамент, який був раніше з бутового каменю, на день проведення обстеження - монолітний бетонний, улаштовано підвал під приміщенням гаражу. Підтвердив, що проведені будівельні роботи є новим будівництвом.

Стаття 41 Конституції України гарантує кожному право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

У статті 321 ЦК України закріплено конституційний принцип непорушності права власності. За частинами першою та другою цієї статті ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

За вимогами частини першої статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Зміст права власності полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном (стаття 317 ЦК України).

Згідно з вимогами статті 319 ЦК України власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він сам вирішує, що робити зі своїм майном, керуючись виключно власними інтересами, здійснюючи щодо цього майна будь-які дії, які не суперечать закону і не порушують прав інших осіб та інтересів суспільства. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки (стаття 190 цього Кодексу).

До речей як складової поняття майна, зокрема нерухомих, відповідно до положень статті 181 ЦК України належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Права та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації (частина перша статті 182 ЦК України).

Статтями ч.1 ст. 60, 63, ч.1 ст. 69, ч.1 ст.70 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Частиною 3 статті 368 ЦК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч.1 ст.61 СК України, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Статтею 63 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Частиною 1 ст.69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо; вирішуючи спір між подружжям про майно, необхідно встановити обсяг спільного нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясувати джерело і час його придбання.

Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Розпоряджання спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній, власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя.

Тлумачення норм сімейного законодавства свідчить, що спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були набуті.

Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18) зроблено висновок, що «у статті 60 СК України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України. Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує». Тобто, той із подружжя, який заявляє про спростування зазначеної презумпції, зобов`язаний довести обставини, що її спростовують, на підставі належних та допустимих доказів.

Відповідно до частини другої статті 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Аналіз положень статті 331 ЦК України у системному зв`язку із нормами статтей 177-179, 182 цього Кодексу, частини третьої статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» дає підстави для висновку про те, що право власності на новостворене нерухоме майно як об`єкт цивільних прав виникає з моменту його державної реєстрації, а державній реєстрації підлягає право власності тільки на об`єкти нерухомого майна, будівництво яких закінчено та які прийняті в експлуатацію у встановленому порядку. Визнання права власності на об`єкт незавершеного будівництва, не прийнятого до експлуатації, у судовому порядку нормами ЦК України чи іншими нормативними актами не передбачено. Аналогічний правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати ВС від 18.12.2019 року у справі №200/22329/14. Отже, новостворене нерухоме майно, будівництво якого здійснено в передбаченому законом порядку, набуває юридичного статусу житлового будинку після прийняття його до експлуатації із моменту державної реєстрації права власності на нього. До цього об`єкт незавершеного будівництва є сукупністю будівельних матеріалів як речей матеріального світу, як у зібраному виді (конструкції, окремі елементи об`єкта незавершеного будівництва, чи сам об`єкт у цілому в залежності від ступеня готовності), так і у вигляді окремих видів будівельних матеріалів, щодо яких можуть виникати цивільні права та обов`язки, тому такий об`єкт є майном, яке за передбачених законом умов може належати на праві спільної сумісної власності подружжю і з дотриманням будівельних норм і правил підлягати поділу між ними. Правовий аналіз статтей 60, 63, 69 СК України та статтей 328, 331, 368, 372 ЦК України дозволяє дійти висновку про те, що об`єкт незавершеного будівництва, зведений за час шлюбу, може бути визнаний об`єктом спільної сумісної власності подружжя із визначенням часток.

Також, за змістом ч.1 ст.376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Отже, відсутність дозволу на будівництво, проекту, або порушення умов передбачених у цих документах тягне визнання такого будівництва самочинним відповідно до ч.1 ст.376 ЦК України.

Головним наслідком самочинного будівництва є те, що в особи, яка його здійснила не виникає права власності на нього, як на об`єкт нерухомості (ч.2 ст.376 ЦК України).

Частиною другою статті 36 Закону України від 17 лютого 2011 року № 3038-VI «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлено заборону на виконання будівельних робіт без подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт.

Також заборонена експлуатація закінчених будівництвом об`єктів, не прийнятих (якщо таке прийняття передбачено законодавством) в експлуатацію (частина восьма статті 39 цього Закону.

Отже, відсутність дозволу на будівництво (повідомлення про початок виконання будівельних робіт), проекту чи будівельного паспорта (схеми намірів забудови) або порушення умов, передбачених у цих документах, зумовлює визнання такого будівництва самочинним відповідно до частини першої статті 376 ЦК України.

Послідовна судова практика Великої Палати Верховного Суду стосовно висновку про те, що особа не набуває права власності на самочинне будівництво (постанови від 23 червня 2020 року у справі № 680/214/16 (провадження № 14-445цс16) та від 14 вересня 2021 року у справі № 359/5719/17 (провадження № № 14-8цс21)).

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Суд проаналізуваши та оцінивши надані сторонами докази,а також пояснення представників у судовому засіданні, вважає, що позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання права власності подружжя на об`єкт незавершеного будівництва, проведення його поділу та визнання права власності на його частину, визнання прав співзабудовника незавершеного будівництва будинку та права на здачу його в експлуатацію, не підлягає до задоволення.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд зазначає, що дослідженими матеріалами справи у судовому засіданні, у тому числі висновку експерта за результатами проведеної судової будівельно-технічної експертизи від 15.04.2022 року №1173/1174/1175/21-22, а також поясненнями експерта у судовому засіданні, встановлено, що спорудження незавершеного будівництвом спірного житлового будинку по АДРЕСА_1 улаштовано у період з 18.10.2011 по 09.09.2013 року на місці літньої кухні та гаражу, який було повністю демонтовано (розібрано) несучі і огороджувальні конструкції, а саме покрівля, перекриття, стіни (стіни були товщиною 3000 мм, станом на день проведення обстеження 380 мм), фундамент (був з бутового каменю, станом на день проведення обстеження монолітний бетонний), улаштований підвал під приміщенням гаражу, проведені роботи, є новим будівництвом. Зведення спірного незавершеного будівництвом будинку за вказаною адресою здійснювалось самочинно, без відповідних дозволів та погоджень Управління містобудування, архітектури та кадастру, виданого будівельного паспорту, що підтверджено інформацією у листі Управління містобудування, архітектури та кадастру від 04.12.2018 року за №1076/14. Таким чином, суд констатує, що з урахуванням вимог ч.1 ст.376 ЦК України, оскільки під час зведення спірного незавершеного будівництвом будинку у сторін, які його проводили та у власника майна, на місці якого його було зведено ОСОБА_6 , був відсутній дозвіл на таке будівництво, а також проект, дозвіл на початок проведення будівельних робіт, будівельний паспорт, свідчить про те, що воно проводилось самочинно. Так, у своїй постанові від 04.12.2013 у справі №6-130цс13 ВС України підтвердив, що у розумінні ч. 1 ст. 376ЦК України самочинним будівництвом є не тільки новостворений об`єкт, а й об`єкт нерухомості, який виник в результаті реконструкції, капітального ремонту, перебудови, надбудови уже існуючого об`єкта, здійснених без одержаного дозволу місцевих органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, розробленої та затвердженої в установленому порядку проектної документації, дозволу на виконання будівельних робіт, наданого органами архітектурно-будівельного контролю, оскільки в результаті таких дій об`єкт втрачає тотожність з тим, на який власником (власниками) отримано право власності. При цьому, суд відкидає твердження позивача та його представників про те, що зазначене будівництво не є самочинним, оскільки збудоване на земельній ділянці, яка була відведена для цієї мети, оскільки таке будівництво здійснювалось без відповідного документа, який дає право виконувати такі будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, у тому числі на земельній ділянці, яка була виділена для існуючого вже будинку. Крім цього, суд констатує, що власником земельної ділянки площею 0,1000 га, кадастровий номер :15:005:0024 на якій було зведено самочинний об`єкт нерухомості не є колишнє подружжя у справі, а на момент його зведення була ОСОБА_6 та на даний час виступає ОСОБА_5 , яка успадкувала її згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 01.09.2019 року. Також, суд відмовляючи позивачу у задоволенні позову бере до уваги, що незавершений збудований будинок за адресою: АДРЕСА_1 , право спільної сумісної власності на який просить визнати позивач, визнавши його співзабудовником та надавши йому право на здачу об`єкта в експлуатацію, провести його поділ та визнати право власності за позивачем на його частку, є самочинним будівництвом, який улаштовано на місці літньої кухні та гаражу, які у свою чергу було повністю демонтовано шляхом розбирання несучих та огороджувальних конструкцій, а саме покрівлі, перекриття та стін, фундаменту, відтак є новим будівництвом, що підтверджено наведеним вище висновком судового експерта.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 4, 13, 82, 141, 263, 265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання права власності подружжя на об`єкт незавершеного будівництва, проведення його поділу та визнання права власності на його частину, визнання прав співзабудовника незавершеного будівництва будинку та права на здачу його в експлуатацію, відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Рішення суду у повному обсязі складене 25 серпня 2023 року.

Позивач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , проживає: АДРЕСА_4 , ІПН НОМЕР_2 .

Відповідачі: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_3 ;

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , зареєстрована: АДРЕСА_5 , ІПН НОМЕР_4 .

Головуючий суддяВ. В. Ромазан