Справа № 452/2183/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" серпня 2023 р. м. Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області

у складі: головуючого - судді Галина В.П.,

секретар судового засідання Задорожна В.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

за участю позивачки ОСОБА_1 ,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до суду з цим позовом посилаючись на те, що з 28.08.2013 року перебуває у шлюбі з відповідачем. У зв`язку з одруженням змінила своє дівоче прізвище « ОСОБА_3 » на прізвище чоловіка « ОСОБА_1 ». Від даного шлюбу народилась одна дитина - син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом із позивачкою. Ні добровільного, ні примусового матеріального утримання дитина від батька не отримує.

Сторони у справі є односельчанами та недалекими сусідами. Познайомившись, почали зустрічатись, невдовзі і одружились. Ніхто поганого про відповідача не говорив. Оселилось подружжя у бабусі позивачки, будували плани на майбутнє, мріяли про облаштування свого житла. Відповідач продовжував їздити на роботу в Польщу, де він раніше працював, старався частіше приїздити додому. Все складалось ніби добре.

Негативні зміни в поведінці відповідача стали проявлятись після народження дитини. Позивачка побачила людину з важким характером, великими амбіціями і хамською поведінкою, який фактично був іншим ніж до і на перших порах одруження. Він почав рідше приїздити додому, будучи на роботі зникав на кілька місяців, причому ніяких повідомлень про себе не давав. При спілкуванні був грубий і нетактовний, висловлювався нецензурною лайкою. Також був впертий і в поведінці не передбачуваний, нікого не слухав і робив, що заманеться. У будь-якому питанні вважав, що повинно бути так як сказав він, якщо ні, то були крики, образи, нищення меблів і різних домашніх речей.

По господарству вдома він нічого не міг зробити належно. Починаючи якусь роботу, не доводив її до кінця, а в кінцевому результаті в істериці і нервах трощив те, що було зроблено.

Гроші, які відповідач заробляв у Польщі, сім`ї не надавав, утримання дитини і позивачки відбувалось за рахунок коштів, наданих батьками і бабцею позивачки.

Відповідач пішов із сім`ї без повідомлення у 2018 році, перед цим забрав всі сімейні гроші, які сторони збирали на квартиру, меблі, що були придбані за час шлюбу і автомобіль. Із того часу він у сім`ю не повертався. Сторони проживають окремо, не спілкуються. Хоча відповідач і приїздив в Україну кілька разів, однак, до сім`ї не приходив, був лише у своїх батьків, не навідувався навіть до дитини.

Відповідач не цікавиться сином, не дбає про нього. Дитина не знає слово «тато» і що у нього він є, бо ОСОБА_2 з дитиною взагалі не спілкується. Не спілкується з дитиною і мати відповідача, при зустрічах відвертає голову, як чужа.

На думку позивачки, шлюб є формальним, оскільки розпався, і відновити його не можна. Наміру до примирення за цей період у сторін не було, як і матеріальної допомоги від відповідача на утримання дитини. Проаналізувавши їхні стосунки, позивачка дійшла до глибокого переконання про необхідність порушення питання щодо розірвання шлюбу. Вважає, що за таких обставин, збереження шлюбу та подальше спільне проживання унеможливлює примирення з відповідачем. Після розірвання шлюбу дитина залишається із нею. Питання поділу майна між сторонами не виникає.

Із врахуванням викладеного, просила суд розірвати шлюб та залишити шлюбне прізвище « ОСОБА_1 ».

Позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримала повністю, наполягала на задоволенні позовних вимог.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій зазначив, що позов визнає, дає згоду на розірвання шлюбу. Із відповідачкою вони не проживають більше п`яти років, оскільки він проживає у Польщі, де працює. Наміру до примирення у них немає і не було. Їхній шлюб став формальним. Втрачено почуття любові і поваги. Прибути в засідання не зможе у зв`язку із умовами праці, тому просить дану справу розглядати без його участі та розірвати шлюб. Спільного подружнього майна у них немає. Згідний на проживання дитини - сина ОСОБА_1 , із позивачкою.

Заслухавши пояснення позивачки, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Із свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 відомо, що сторони зареєстрували шлюб 28 серпня 2013 року у Виконавчому комітеті Воютицької сільської ради Самбірського району Львівської області (актовий запис № 7) ( а.с. 4).

У шлюбі в сторін народився син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 5), який проживає з позивачкою.

У судовому засіданні встановлено, що намір сторін розірвати шлюб є остаточним, миритись вони не бажають.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Статтею 112 Сімейного кодексу України встановлено, що під час розгляду справи про розірвання шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 цього Кодексу, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Отже, аналізуючи обставини справи - судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, розлад в сім`ї носить тривалий характер, згода сторін на примирення відсутня, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач згідний на розірвання шлюбу.

При таких обставинах суд дійшов висновку, що примирення між сторонами неможливе, їх сім`я розпалась остаточно, а тому шлюб слід розірвати.

Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Беручи до уваги наведене, позовна вимога позивачки ОСОБА_1 про залишення прізвища « ОСОБА_1 » підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований 28 серпня 2013 року у Виконавчому комітеті Воютицької сільської ради Самбірського району Львівської області) (актовий запис № 7).

Після розірвання шлюбу позивачці ОСОБА_1 залишити прізвище « ОСОБА_1 ».

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано, і може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Повне судове рішення буде складено 15.08.2023 року.

Суддя