ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6147/23 Справа № 205/5400/22 Суддя у 1-й інстанції - Басова Н. В. Суддя у 2-й інстанції - Новікова Г. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2023 року

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії:

судді-доповідача Новікової Г.В.

суддів: Гапонова А.В., Никифоряк Л.П.,

розглянувши у письмовому провадженні без виклику сторін в м. Дніпро апеляційну скаргу Маріупольської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону на рішення Ленінськогорайонного суду м. Дніпропетровська від 07 березня 2023 року у цивільній справі за позовом Маріупольської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Донецькій області до ОСОБА_1 , третя особа на стороні позивача: Мангушська селищна територіальна громада, про стягнення шкоди, заподіяної незаконною порубкою дерев, -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2022 року Маріупольська спеціалізована прокуратура у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил звернулась до суду в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Донецькій області із зазначеним вище позовом, який обґрунтовувала тим, що військовослужбовець ОСОБА_1 незаконною порубкою семи дерев породи «Акація» в межах полезахисної лісосмуги заподіяв державі в особі Державної екологічної інспекції у Донецькій області матеріальну шкоду на загальну суму 29 828,35 грн.

Просила стягнути з ОСОБА_1 в рахунок відшкодування збитків 29 828,35 грн. та перерахувати вказані кошти на користь держави в особі Мангушської селищної територіальної громади.

Рішенням Ленінськогорайонного суду м. Дніпропетровська від 07 березня 2023 року відмовлено в задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі Маріупольська спеціалізована прокуратура у сфері оборони Східного регіону просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. В обґрунтування посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи та не застосування норм, які підлягали застосуванню.

З посиланням на доводи, аналогічні доводам позовної заяви, зазначає, що прокуратурою належними та допустимим доказами доведено факт завдання ОСОБА_1 шкоди державі у розмірі 29 828,35 грн. через незаконну вирубку дерев. Відповідач визнав свою провину, а тому висновок суду щодо недоведеності його вини не ґрунтується на фактичних обставинах справи. Обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 246 КК України було скеровано до Першотравневого районного суду Донецької області для розгляду по суті. Однак м. Мангуш, в якому розташований суд,знаходиться на тимчасово непідконтрольній території, в наслідок чого кримінальне провадження до сьогодні не розглянуто та не відшкодовано шкоду, завдану державі незаконними діями відповідача.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив, що відповідно до ч.3 ст. 360 ЦПК України не є перешкодою для перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно із ч. 3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

У ч.1 ст. 369 ЦПК України зазначено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Зважаючи, що по даній справі ціна позову становить 29 828,35 грн., тобто менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб і справа не відноситься до справи, яка не підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розгляд апеляційної скарги здійснюється без повідомлення сторін.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги відповідно до статті 367 ЦПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не доведено наявність вини відповідача у завданні збитків державі внаслідок незаконної порубки дерев в сумі 29 828,35 грн. та наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою відповідача та заподіяною державі шкодою.

Проте такий висновок не відповідає встановленим обставинам та нормам матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 26.01.2022 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000256 від 22.11.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, скеровано до Першотравневого районного суду Донецької області для розгляду по суті.

У вищезазначеному обвинувальному акті зазначено, що досудовим розслідуванням встановлено, що 26.02.2016 року ОСОБА_1 було укладено контракт на проходження військової служби. Відтак, з моменту підписання контракту про проходження військової служби у Збройних Силах України ОСОБА_1 приступив до виконання обов`язків військової служби, тобто набув статус військовослужбовця. На підставі наказу № 129 (по стройовій частині) від 31.05.2021 року командира військової частини НОМЕР_1 сержанта ОСОБА_1 зараховано до списків особового складу частини, поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду сержанта із матеріального забезпечення самохідної артилерійської батареї самохідного артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи вищезазначеної військової частини. Розслідуванням даного кримінального провадження встановлено, що ОСОБА_1 22.11.2021 року приблизно о 14-00 годині, маючи умисел на незаконну порубку дерев, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, на автомобілі марки ГАЗ-66, д.н.з. НОМЕР_2 , прибув до полезахисної лісосмуги, розташованої за координатами «47,0047869 пн.ш.» та «37,2375520 сх.д.» між смт. Ялта Маріупольського району Донецької області та с. Демянівка Маріупольського району Донецької області, всупереч вимогам чинного законодавства. Так, перебуваючи у вищевказаній полезахисній лісосмузі сержант ОСОБА_1 здійснив незаконно порубку семи сироростучих дерев породи «Акація», відділивши їх від кореня. В подальшому незаконні дії ОСОБА_1 було викрито та припинено працівниками поліції. Згідно висновків експерта Донецького НДЕКЦ МВС № СЕ-19/105-22/358-ЕК від 13.01.2022 року за результатами проведення судової економічної експертизи, проведеної в межах кримінального провадження № 0000256 від 22.11.2021 року, ОСОБА_1 незаконною порубкою семи сироростучих дерев породи «Акація» в межах полезахисної лісосмуги, розташованої за координатами «47,0047869 пн.ш.» та «37,2375520 сх.д.» між смт. Ялта Маріупольського району Донецької області та с. Демянівка Маріупольського району Донецької області, заподіяв державі в особі Державної екологічної інспекції у Донецькій області матеріальну шкоду на загальну суму 29 828,35 грн..

На час розгляду даної справи обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000256 від 22.11.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, не розглянуто, вирок не ухвалено.

Звертаючись до суду в інтересах Державної екологічної інспекції у Донецькій області прокуратура зазначала, що вони є компетентним органом, який здійснює захист інтересів держави в сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення та охорони природних ресурсів. Однак не зважаючи на це протягом тривалого проміжку часу вказаний державний орган не вжив заходів для звернення до суду з метою відновлення порушених ОСОБА_1 державних інтересів.

Питання представництва інтересів держави прокурором у суді врегульовано у статті 23 Закону України «Про прокуратуру».

Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті (абзаци 1 і 2 частини 3 статті 23 Закону України «Про прокуратуру»).

На підставі п.4 наказу Генерального прокурора «Про внесення змін до наказу Генерального прокурора від 05 лютого 2020 року №66» від 17.03.2023 року №74 Перейменувати юридичну особу «Спеціалізована прокуратура у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил» (на правах обласної прокуратури) на юридичну особу «Спеціалізована прокуратура у сфері оборони Східного регіону» (на правах обласної прокуратури) без зміни ідентифікаційного коду юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Підставою для звернення Маріупольської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил до суду із даним позовом були матеріали кримінального провадження щодо самовільної порубки дерев, яку здійснив ОСОБА_1 .

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).

Відповідно до статті 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Кожний громадянин має право користуватися природними об`єктами права власності народу відповідно до закону.

Згідно зі статтею 16 Конституції України забезпечення екологічної безпеки і підтримання екологічної рівноваги на території України, подолання наслідків Чорнобильської катастрофи - катастрофи планетарного масштабу, збереження генофонду Українського народу є обов`язком держави.

У відповідності зі статтею 66 Конституції України кожен зобов`язаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ним збитки.

Статтею 1 ЛК України встановлено, що ліси України є її національним багатством і за своїм призначенням та місцерозташуванням виконують переважно водоохоронні, захисні, санітарно-гігієнічні, оздоровчі, рекреаційні, естетичні, виховні, інші функції та є джерелом для задоволення потреб суспільства в лісових ресурсах.

Усі ліси на території України, незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, становлять лісовий фонд України і перебувають під охороною держави.

Ліси, які знаходяться в межах території України, є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника на ліси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією України. Ліси можуть перебувати в державній, комунальній та приватній власності. Суб`єктами права власності на ліси є держава, територіальні громади, громадяни та юридичні особи (стаття 7 ЛК України).

Згідно з частиною другою статті 24 ЛК України збитки, завдані внаслідок порушення прав власників лісів, лісокористувачів та громадян, підлягають відшкодуванню в повному обсязі відповідно до закону.

Пунктом 1 частини першої статті 105 ЛК України передбачено, що порушення лісового законодавства тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність відповідно до закону. Відповідальність за порушення лісового законодавства несуть особи, винні у незаконному вирубуванні та пошкодженні дерев і чагарників.

Статтею 107 ЛК України встановлено, що підприємства, установи, організації і громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України.

За змістом статей 68, 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.

Відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства, за своєю правовою природою є відшкодуванням позадоговірної шкоди, тобто деліктною відповідальністю.

Загальні положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної шкоди визначено у статті 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Підставою деліктної відповідальності є протиправне шкідливе винне діяння особи, яка завдала шкоду. Для відшкодування завданої шкоди необхідно довести такі факти як неправомірність поведінки особи; вина завдавача шкоди; наявність шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою.

Наявність всіх зазначених умов є обов`язковим для прийняття судом рішення про відшкодування шкоди. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

У деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. У свою чергу відповідач повинен довести, що в його діях (діях його працівників) відсутня вина у заподіянні шкоди. Тобто діє презумпція вини завдавача шкоди.

Як зазначалось вище ОСОБА_1 22.11.2021 року приблизно о 14-00 годині, прибув до полезахисної лісосмуги, розташованої за координатами «47,0047869 пн.ш.» та «37,2375520 сх.д.» між смт. Ялта Маріупольського району Донецької області та с. Демянівка Маріупольського району Донецької області та без відповідного дозволу здійснив незаконну порубку семи сироростучих дерев породи «Акація», відділивши їх від кореня.

Зазначене зафіксовано у доданих до позовної заяви копіях обвинувального акту, протоколу допиту підозрюваного від 12.01.2022 року, протоколу огляду місця подій від 08.12.2021 року, протоколу огляду місця подій від 24.11.2021 року; протоколу огляду місця подій від 22.11.2021 року. При цьому в зазначених копіях документів відображено пояснення відповідача з приводу його незаконних дій, в яких він визнавав свою провину.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Однак суд першої інстанції не звернув на ці обставини уваги та дійшов до помилкового висновку, що вину особи у вчиненні вказаного правопорушення не було встановлено. Крім того, як зазначалось вище у вказаній категорії справ діє презумпція вини завдавача шкоди.

Також слід зазначити, що відмовляючи в позові, суд першої інстанції не врахував, що предметом спору у даній справі є відшкодування шкоди, заподіяної порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок незаконної порубки дерев.

Тобто матеріалами справи доводиться факт незаконної вирубки відповідачем дерев породи Акація у кількості 7 штук, що мало місце 22 листопада 2021 року в межах Мангушської селищної територіальної громади.

При цьому розмір шкоди згідно висновків експерта Донецького НДЕКЦ МВС № СЕ-19/105-22/358-ЕК від 13.01.2022 року за результатами проведення судової економічної експертизи розмір такої шкоди складає 29 828,35 грн.

Враховуючи викладене колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до ст.13 Конституції України, ст.324 ЦК України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності, зокрема на землю та природні ресурси (ст.142 Конституції України, ст.60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Згідно із п.ї ст.15 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» місцеві ради несуть відповідальність за стан навколишнього природного середовища на своїй території і в межах своєї компетенції здійснюють контроль за додержанням законодавства про охорону навколишнього природного середовища.

Статтею 47 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» передбачено утворення місцевих фондів охорони навколишнього природного середовища у складі відповідного місцевого бюджету за місцем заподіяння екологічної шкоди за рахунок, зокрема частини грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища в результаті господарської та іншої діяльності згідно з чинним законодавством.

Відповідно до п.7 ч.3 ст.29 Бюджетного кодексу України джерелами формування спеціального фонду Державного бюджету України в частині доходів є 30 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності.

Пунктом 4 частини першої статті 69-1 Бюджетного кодексу України встановлено, що до надходжень спеціального фонду місцевих бюджетів належать 70 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, в тому числі: до сільських, селищних, міських бюджетів, бюджетів об`єднаних територіальних громад, що створюються згідно із законом та перспективним планом формування територій громад - 50 відсотків, обласних бюджетів та бюджету Автономної Республіки Крим - 20 відсотків, бюджетів міст Києва та Севастополя - 70 відсотків.

Таким чином, шкода, заподіяна порушенням природоохоронного законодавства, відшкодовується шляхом перерахування коштів на єдиний розподільчий казначейський рахунок відповідної місцевої ради, на адміністративній території якої скоєно правопорушення, на користь зведеного бюджету, із якого місцевим органом Державної казначейської служби України в подальшому розподіляються конкретні суми коштів до Державного, обласного та місцевого бюджетів у вказаному вище співвідношенні.

Відповідно до пунктів 3 та 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Оскільки судом апеляційної інстанції встановлено, що оскаржуване рішення ухвалено з порушенням норм матеріального права та невідповідністю висновків суду обставинам справи, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового про задоволення позовних вимог прокуратури.

З огляду на те, що апеляційний суд дійшов висновку про ухвалення нового судового рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі з відповідача у відповідності до положень ст.. 141 ЦПК України підлягає стягненню на користь держави судовий збір, понесений за подачу позовної заяви та апеляційної скарги на загальну суму 6 202,50 грн.

Відповідно до частини 3 статі 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, ціна позову у яких не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Так як ціна позову складає 29 828,35 грн. що менше двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то судове рішення не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст.368, 369, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Маріупольської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону задовольнити.

Рішення Ленінськогорайонного суду м. Дніпропетровська від 07 березня 2023 року скасувати.

Позовні вимоги Маріупольської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Донецькій області задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави в особі Мангушської селищної територіальної громади (Отримувач Донецьке ГУК/Мангушська СТГ/ 24062100, код ЄДРПОУ - 37967785, Казначейство України (ЕАП), p/p UA0005668, код платежу 24062100) шкоду, завдану незаконною порубкою дерев в розмірі 29 828 (двадцять дев`ять тисяч вісімсот двадцять вісім) гривень 35 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 6 202,50 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді: