ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 644/1181/22 Номер провадження 22-ц/814/3462/23Головуючий у 1-й інстанції Яковенко Н.Л. Доповідач ап. інст. Бутенко С. Б.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді Бутенко С. Б.

Суддів Обідіної О. І., Панченка О. О.

за участю секретаря: Ракович Д. Г.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Лисенко Андрія Олександровича

на рішення Київського районного суду м. Полтави від 14 березня 2023 року у складі судді Яковенко Н. Л.

по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович, приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Семендяєв Олександр Сергійович,

в с т а н о в и в:

У лютому 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» за участю третіх осіб приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіда В. О., приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Семендяєва О. С., в якому просила суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 01.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В. О., зареєстрований в реєстрі за № 3995, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» заборгованості за кредитним договором на загальну суму 31 150 грн.

Позов мотивовано тим, що 01.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В. О. вчинено виконавчий напис № 3995 про звернення стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» заборгованості за кредитним договором в розмірі 31 150 грн.

На підставі вказаного виконавчого напису 02.12.2021 приватним нотаріусом виконавчого округу Харківської області Семендяєвим О.С. було відкрито виконавче провадження № 67738913.

Позивач вважає виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, оскільки при його вчиненні було порушено Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, сума заборгованості за кредитним договором не визнана позивачем як безумовна та є оспорюваною, а вчинення виконавчих написів на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, не вбачається за можливе.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 14 березня 2023 року позов задоволено.

Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 01.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В. О., зареєстрований в реєстрі за № 3995, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» заборгованості за кредитним договором на загальну суму 31 150 грн.

Вирішено питання розподілу судових витрат. Стягнуто з ТОВ «Укр Кредит Фінанс» на користь ОСОБА_1 понесені витрати на правничу допомогу в розмірі 3000 грн.

Стягнуто з ТОВ «Укр Кредит Фінанс» в дохід держави судовий збір в розмірі 1073,60 грн.

Рішення суду мотивовано тим, що виконавчий напис приватного нотаріуса вчинено з порушенням вимог статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів.

Не погодившись з вказаним рішенням суду в частині стягнення витрат на правничу допомогу, представник ОСОБА_1 - адвокат Лисенко А. О. подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині скасувати та стягнути з ТОВ «Укр Кредит Фінанс» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну справничу допомогу в розмірі 7 000 грн.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що судом було самостійно зменшено розмір витрат на правничу допомогу за відсутності клопотання відповідача по справі про зменшення таких витрат.

Зазначає, що на сьогоднішній день відсутні будь-які нормативно - правові акти, які надають право та можливість адвокату визначити складність справи та із застосуванням відповідної формули вирахувати розмір гонорару адвоката.

Вказує, що суд помилково у рішенні наголосив про те, що до уваги береться ціна позову, оскільки заявлена позовна вимога є вимогою немайнового характеру, тобто ціна позову відсутня.

Крім того, відповідачем не надано суду жодних доказів, у тому числі розрахунків, які б свідчили про неспівмірність, нерозумність, нереальність понесених витрат на професійну правничу допомогу. Саме неправильні дії відповідача полягають у зверненні до приватного нотаріуса для отримання незаконного виконавчого документу потягнули за собою подання позивачем даного позову і понесення витрат на правничу допомогу.

Вважає, що суд першої інстанції без належних на те правових підстав, без наявного заперечення відповідача по справі щодо розміру витрат на правничу допомогу, вийшов за межі ролі суду у позовному провадженні як арбітра та самостійно за відсутності доказів непомірності витрат на правничу допомогу зменшив такі.

В іншій частині рішення суду першої інстанції сторонами не оскаржується та у відповідності до вимог частини першої статті 367 ЦПК України апеляційним судом не переглядається.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

Колегія суддів апеляційного суду, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін та їх представників, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, дійшла наступного висновку.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно частин першої, другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374, статті 375 ЦПК України за результатами розгляду апеляційної скарги апеляційний суд має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що представництво інтересів ОСОБА_1 в суді першої інстанції здійснювалось адвокатом Лисенко А. О. (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ДП № 3576, видане Радою адвокатів Дніпропетровської області 15.12.2017) на підставі ордеру про надання правничої (правової) допомоги серії АХ № 1090875 від 08.02.2022 та Договору про надання правничої (правової) допомоги № б/н від 10.01.2022, який містить права та обов`язки сторін при наданні юридичної допомоги адвоката з усіх питань правозастосування, що зачіпають права, свободи та охоронювані законом інтереси клієнта (а. с. 13, 14, 15-17).

На підтвердження обсягу проведеної роботи з професійної правничої допомоги по справі надано акт виконаних робіт від 09.02.2022, відповідно до якого на виконання Договору про надання правничої (правової) допомоги адвокатом були виконані наступні роботи/надані послуги: консультація клієнта, узгодження правової позиції по справі; підготовка та подання позову про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню; підготовка та подання до суду заяви про забезпечення позову; підготовка та подання до суду клопотання про витребування доказів; підготовка та подання до суду заяви про стягнення витрат на правничу допомогу; підготовка та подання до суду заяви про розгляд справи без участі позивача та його представника. Загальна вартість таких робіт у відповдіності до пункту 4.1. договору про надання правничої допомоги від 10.01.2022 складає 7 000 грн (а. с. 18).

Згідно пунктів 4.1., 4.2. Договору про надання правничої (правової) допомоги від 10.01.2022 гонорар адвоката за підготовку та подання необхідного пакету документів без відвідування судових засідань встановлено у фіксованому розмірі 7000 грн, що не включає фактичні витрати, пов`язані з виконанням доручень клієнта (відрядження, добові, транспортні витрати, поштові витрати, судові збори, витрати на фахівців тощо), а також виконання доручень у неробочий час, вихідні та святкові дні.

Договір підписаний його сторонами та відповідно до пункту 8.1. є чинним до кінця календарного року, в якому він був укладений, або до винесення рішення по справі судом відповідної інстанції чи в разі виконання завдань, визначених у пункті 1.1., а саме: визнання виконавчого напису № 3995 таким, що не підлягає виконанню.

Як вбачається з товарного чеку від 09.02.2022 ОСОБА_1 сплачено адвокату Лисенко А. О. гонорар у розмірі 7 000 грн (а. с. 19).

Підписанням 09.02.2022 акту виконаних робіт до договору № б/н про надання правової допомоги від 10.01.2022, що містить перелік виконаних робіт/наданих послуг, сторони підтвердили повне та належне виконання робіт згідно договору та належну оплату за надання таких послуг (а. с. 18).

Ухвалюючи рішення в частині стягнення з ТОВ «Укр Кредит Фінанс» на користь ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу в сумі 3 000 грн, суд першої інстанції, враховуючи критерій розумності їх розміру, прийняв до уваги конкретні обставини справи, складність даної справи та ціну позову в ній, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а тому дійшов висновку, що саме такий розмір витрат є співмірним зі складністю справи та відповідає критерію реальності таких витрат.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції в цій частині, апеляційний суд виходить з наступного.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно частин першої, другої статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до статті 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Згідно з частиною першою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої статті 133 ЦПК України).

Статтею 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Водночас за змістом частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 137 ЦПК України).

У випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21).

Велика Палата Верховного Суду зауважує, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі N 904/4507/18.

У постанові від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 Великою Палатою Верховного Суду зазначено, що суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами.

При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України).

Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Аналогічні висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2021 року у справі № 550/936/18 (провадження № 14-26цс21), додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).

У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення.

З матеріалів справи вбачається, що сторона відповідача таким своїм правом скористалась, подавши 13.12.2022 до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова відповідне клопотання про зменшення розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу до 2 500 грн, яке обґрунтоване тим, що заявлений розмір витрат в сумі 7 000 грн не відповідає критерію реальності таких витрат та розумності їх розміру, є неспівмірним зі складністю даної справи, виконаним адвокатом обсягом послуг, витраченим ним часом на надання зазначених послуг (а. с. 46-53).

Отже, доводи апеляційної скарги представника позивача щодо порушення судом принципу диспозитивності та змагальності сторін при вирішенні питання розподілу судових витрат спростовуються матеріалами справи.

За правилами пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у тому числі втрати на професійну правничу допомогу, покладаються на відповідача.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися (частина третя статті 141 ЦПК України).

При визначенні суми відшкодування понесених стороною судових витрат на правничу допомогу адвоката суд має виходити також з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Такі ж критерії застосовує і Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, Баришевський проти України, Меріт проти України та ін.).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Зважаючи на конкретні обставини справи, принцип змагальності сторін та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, а саме їх дійсність, необхідність та розумність їх розміру, ураховуючи рівень складності справи, що не вимагав значного обсягу правничої допомоги, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції про зменшення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката Лисенка А. О. до 3 000 грн та не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Таким чином, колегія суддів апеляційного суду залишає апеляційну скаргу представника позивача без задоволення, а рішення суду - без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Лисенко Андрія Олександровича - залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 14 березня 2023 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. Б. Бутенко

Судді О. І. Обідіна

О. О. Панченко