Провадження № 2/344/1124/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2023 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Пастернак І.А.

секретаря Дементьєвої А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Головного управління Держпродспоживслужби в Івано-Франківській області, в інтересах споживача ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 про захист прав споживача та стягнення коштів

В С Т А Н О В И В:

Головне управління Держпродспоживслужби в Івано-Франківській області, в інтересах споживача ОСОБА_1 звернулося до суду з позовом до ФОП ОСОБА_2 про захист прав споживача та стягнення коштів, в обґрунтування позовних вимог вказало, що 13.06.2022 року між споживачем ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 , який здійснює діяльність у ТТЦ «Електронсервіс», укладено договір купівлі продажу газової плити Гефест ПГ6100-030004 і сплачено споживачем кошти у розмірі 9950 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера № 130622-01 від 13.06.2022 року. Відповідно до укладеного договору відповідач узяв на себе зобов`язання поставити Споживачу газову плиту Гефест ПГ6100-030004, далі - Товар, а Споживач оплатити Товар. Проте, Відповідач відмовився виконувати свою частину зобов`язання. Заявою від 30.08.2022 року Споживач просив Відповідача скасувати замовления № 130622 - 01 та повернути сплачені ним кошти в розмірі 9 950 грн. Проте, Відповідачем так і не було повернуто кошти сплачені Споживачем. 03.10.2022 року Споживач звернувся до Головного управління Держпродспоживслужби в Івано-Франківській області з заявою для сприяння в поверненні коштів. При попередньому розгляді звернення суб`єктом господарювання надано розписку від 06.10.2022 року, якою Відповідач зобов`язався повернути сплачені Споживачем кошти у термін до 20.10.2022р. Відповідачем так і не було повернуто, у строки вказані у розписці, сплачені кошти. Тому, 24.10.2022 року Споживач подав заяву якою просив звернутись до суду з позовом в його інтересах, як споживача, оскільки Відповідачем так і не були повернуті йому кошти в розмірі 9950 грн. 30.08.2022 p. Споживач, з метою виконання зобов`язання відповідачем ,звернувся з заявою від 30.08.22 р., в якій містилась вимога щодо повернення сплачених за товар коштів у розмірі 9950 грн. Дана вимога була отримана Відповідачем 30.08.2022 р. Таким чином, вважають, що датою пред`явлення вимоги щодо виконання Договору є 30.08.2022 р., а днем, до якого він повинен був виконати зобов`язання 05.09.2022p. Отже, як випливає з вище наведеного Відповідач прострочив виконання зобов`язання на 113 днів (період з 06.09.2022 р. до 27.12.2022 р. включно). Таким чином, за невиконання зобов`язання, з урахуванням боргового періоду, Відповідач повинен сплатити Споживачу інфляційні збитки у сумі 512 грн. 27 коп., та пено у розмірі 3% за кожний день прострочення у сумі 92 грн. 41 коп. Вважає, що відповідач своїми діями, щодо неналежного виконання зобов`язання, наніс Споживачу моральну шкоду спричинену переживаннями, з приводу неналежного виконання відповідачем умов договору, докладання додаткових зусиль, витрачання часу для відновлення та захисту своїх законних прав та ітересів, звернення до Суду. Дії відповідача призвели до мого постійного нервування, нескінченних злефонних з ним розмов. Споживач почав хвилюватися, що відповідач не виконав своїх зобов?язань, а відтак він не зможе ні отримати товар, а ні повернути кошти сплачені за товар. Просив розірвати договір купівлі-продажу газової плити Гефест ПІГ6100-030004, укладеного між споживачем ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 та повернути споживачу сплачені ним кошти у розмірі 9950 грн.; стягнути з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пеню у розмірі 3% за кожний день прострочення у сумі 92 грн., 41 коп.; стягнути з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 інфляційні збитки у сумі 512,27 грн., та моральну шкоду в розмірі 20 000 грн.

20.04.2023 року представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що 05.01.2023 року ФОП ОСОБА_2 повернув ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 9950,00 грн, про що останній написав розписку, в якій зазначив, що немає претензій до ФОП ОСОБА_2 , тому просив закрити провадження у справі (а.с.34).

27.04.2023 року позивач подав відповідь на відзив, та вказав, що дійсно ФОП ОСОБА_2 повернув ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 9950,00 грн. Однак, у розписці ОСОБА_1 зазначив, що претензій немає до ФОП ОСОБА_2 саме щодо виконання заяви №. Тому, позивач не відмовляється від решти заявлених ним позовних вимог (а.с.48-49).

Представник позивача позовні вимоги підтримав, просив задоволити.

Представник відповідача проти позовних вимог заперечив, просив відмовити.

Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилось у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі.

Суд, дослідивши письмові матеріали, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що згідно квитанції до прибуткового касового ордера №130622-01 від 13.06.2022 року ОСОБА_1 придбав у ФОП ОСОБА_2 газову плиту Гефест ПГ6100-030004 та сплатив кошти у розмірі 9950 грн. (а.с.10).

Як зазначає позивач, та не заперечується відовідачем, відповідач зобов`язався поставити Споживачу дану газову плиту, однак відмовився виконувати свої зобов`язання.

Заявою від 30.08.2022 року Споживач просив Відповідача скасувати замовлення № 130622 - 01 та повернути сплачені ним кошти в розмірі 9 950 грн. Дана вимога була отримана Відповідачем 30.08.2022 р. (а.с.9, зворотна сторона).

03.10.2022 року Споживач звернувся до Головного управління Держпродспоживслужби в Івано-Франківській області з заявою для сприяння в поверненні коштів (а.с.8).

06.10.2022 року ФОП ОСОБА_2 надав розписку, якою зобов?язався повернути сплачені Споживачем кошти у термін до 20.10.2022р. (а.с.6).

Відповідачем так і не було повернуто, у строки вказані у розписці, сплачені кошти.

24.10.2022 року Споживач подав заяву якою просив звернутись до суду з позовом в його інтересах, як споживача, оскільки Відповідачем так і не були повернуті йому кошти в розмірі 9950 грн. (а.с.5).

Як вбачається з матеріалів справи, 05.01.2023 року ФОП ОСОБА_2 повернув ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 9 950,00 грн., про що ОСОБА_1 була написана розписка про отримання коштів (а.с.35).

Однак, оскільки відповідачем не були передані у визначений Договором строк у власність позивачу обумовлену договором плату, суд приходить до висновку, що відповідач порушив свої зобов`язання за договором, з огляду на що наявні підстави для застосування передбачених законом наслідків.

У відповідності до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною першою статті 530 ЦК України зобов`язання підлягає виконанню у вказаний в договорі строк.

Статтею 610 ЦК Українивизначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, певних змістом зобов`язання (неналежне виконання). При цьому, за вимогами пп. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 611 цього Кодексу, при порушенні зобов`язання наступають правові наслідки, установлені договором або законом, зокрема:

1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору;

3) сплата неустойки;

4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Згідно з ч. 5 ст. 653 ЦК України якщо договір змінений або розірваний у зв`язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору.

У даному випадку порушення відповідачем умов Договору суд вважає істотним, оскільки предметом Договору є поставка газової плити Гефест ПГ6100-030004 позивачу, та позивачеві ця плита не була поставлена та встановлена. Отже, позивач внаслідок порушення відповідачем умов Договору повністю був позбавлений того результату, на який він розраховував при укладенні Договору.

Відтак, у даному випадку наявні підстави, визначені ч. 2 ст. 651 ЦК України для розірвання Договору, а також застосування наслідків порушення зобов`язання, передбачені п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 611 ЦК України у вигляді відшкодування збитків, які у даному випадку складають сплати неустойки та відшкодування моральної шкоди.

У Постанові Верховного Суду у справі №918/631/19 від 22 вересня 2020 року, зазначено, що правовідношення, в якому у зв`язку із фактичним закінченням строку поставки у відповідача (постачальника, продавця) виникло зобов`язання повернути позивачу (покупцю) суму попередньої оплати (тобто сплатити грошові кошти) відповідно до частини другої статті 693 ЦК України, є грошовим зобов`язанням, а тому відповідно на нього можуть нараховуватися інфляційні втрати та 3 % річних на підставі частини другої статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення.

Позивач визначив розмір пені за період з 06.09.2022 по 27.12.2022 в сумі 92,14 грн., та розмір інфляційних збитків з з 06.09.2022 по 30.11.2022 в сумі 515,27 грн.

У той же час, згідно з ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.08.2019 у справі № 727/9352/17 (провадження № 14-319цс19) зроблено висновок, що положення ч. 3 ст. 551 ЦК України з урахуванням наведених положень норм процесуального права щодо загальних засад цивільного судочинства дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків. У вказаній справі Велика Палата Верховного Суду вважала можливим зменшити розмір пені до такого, що відповідав принципу пропорційності у цивільному судочинстві.

У даному випадку розмір пені 92,14 грн., визначений позивачем не перевищує розмір збитків 9 950,00 грн., а тому сума пені в розмірі 92,14 грн. та сума інфляційних збитків в розмірі 515,27 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Крім того, на підставі ч. 2 статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Позивач визначив у позові суму, яку вважає належною компенсацією завданої моральної шкоди внаслідок неправомірних дій відповідача, у розмірі 20 000,00 грн., яку суд вважає не у повній мірі такою, що відповідає принципам розумності, виваженості та справедливості, виходячи із такого.

Згідно з п. 3 ч. 2 статті 23 ЦКУкраїни, яка визначає загальні підстави відшкодування моральної шкоди, моральна шкода може полягати, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

У пунктах 3, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»(зі змінами та доповненнями) роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 (із змінами та доповненнями) розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, порушення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин які мають істотне значення.

Судом встановлено, що з вини відповідача позивач був позбавлений можливості з червня 2022 р. користуватися газовою плитою, не отримавши даного товару, та неповернення грошових коштів сплачених за даний товар, а отже це призвело до незручностей, хвилювань, душевних страждань, необхідності прикладення часу та зусилля для відновлення своїх прав, зокрема, позивач неодноразово зверталась зі скаргами до Управління Держпродспоживслужби в Івано-Франківській області. Отже, уданому випадку наявні підстави для захисту його порушених прав у вигляді завдання моральної шкоди.

Враховуючи характер завданої шкоди, ступінь вини відповідача, глибину душевних страждань та інших негативних наслідків, завданих позивачу винними діями відповідача, тривалість його моральних страждань, суд вважає обґрунтованою та такою, що відповідає принципам розумності, виваженості та справедливості суму компенсації моральної шкоди розміром 2 000 грн.

Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню шляхом розірвання Договору та стягнення з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пені в розмірі 92,41 грн., інфляційних збитків в розмірі 512,27 грн. та компенсації моральної шкоди розміром 3000,00 грн., а всього 2 604,68 грн.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору згідно з приписами Закону України «Про захист прав споживачів», з відповідача на користь державного бюджету України необхідно стягнути судовий збір в розмірі 992,40 грн.

Керуючись ст.ст.12,13,76-81,95,258-259,263-265,268,354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов Головного управління Держпродспоживслужби в Івано-Франківській області, в інтересах споживача ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 про захист прав споживача та стягнення коштів - задоволити частково.

Розірвати договір від 13 червня 2022 року, укладений між ОСОБА_1 як Замовником та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 як Виконавцем, предметом якого є передача газової плити Гефест ПГ6100-030004.

Стягнути з фізичної особи- підприємця ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 пеню у розмірі 3% за кожен день прострочення у розмірі 92 (дев`яносто дві) гривні 41 коп., інфляційні збитки в розмірі 512 (п`ятсот дванадцять) гривень 27 коп.,компенсацію моральної шкоди у розмірі 2 000 (дві тисячі) гривень 00 копійок, а всього стягнути 2 604 гривень 68 копійок.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з фізичної особи- підприємця ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 на користь держави з зарахуванням на рахунок UA0026001, отримувач коштів ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код за , банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету 22030106 - 992 грн. 40 коп. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Довідка: повний текст рішення виготовлено 28.08.2023 року.

Суддя Пастернак І.А.