Провадження №2/447/401/23
Справа №447/1549/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И

23.08.2023 Миколаївський районний суд Львівської області в складі судді Головатого А.П., за участю секретаря судового засідання Венгер Л.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Миколаїв Львівської області у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення понесених витрат з оплати житлово-комунальних послуг у порядку регресу,

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 .

Процесуальні дії у справі.

26.05.2023 позивачка ОСОБА_1 пред`явила позов до ОСОБА_2 , у якому просила стягнути з останнього понесені витрати з оплати житлово-комунальних послуг у порядку регресу у розмірі 10 136 грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що вона є співвласником квартири АДРЕСА_1 , згідно свідоцтва про право власності на квартиру, виданого Гірською сільською радою Миколаївського району Львівської області. Шлюб між сторонами розірвано рішенням суду 12.10.2010, однак вони разом із відповідачем проживають у їх спільній квартирі. Рахунки на оплату житлово-комунальних послуг приходять на ім`я позивачки, однак іншими співвласниками вказаної квартири є відповідач ОСОБА_2 та спільний син сторін - ОСОБА_3 , який там не проживає. У вищевказаній квартирі проживають лише позивач та відповідач. Кошти за надані комунальні послуги сплачує лише позивачка, відповідач відмовляється сплачувати кошти за такі чи в добровільному порядку відшкодувати витрати за комунальні послуги, тому позивач змушена звернутися до суду про стягнення понесених витрат з оплати житлово-комунальних послуг у порядку регресу у межах строків позовної давності за період з червня 2021 року по травень 2023 року. Крім того, позивачка вказала, що рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 30.09.2021 за її аналогічним позовом до ОСОБА_2 про стягнення понесених витрат з оплати житлово-комунальних послуг у порядку регресу, позов задоволено та ухвалено стягнути з ОСОБА_2 витрати з оплати житлово-комунальних послуг у порядку регресу у розмірі 6 638,53 грн.

Відповідно до сформованої 26.05.2023, згідно запиту судді відповіді №89347 з Єдиного державного демографічного реєстру, інформації про реєстрацію місця проживання фізичної особи, особу ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , не знайдено.

28.06.2023 до суду надійшла відповідь на запит про місце проживання (перебування) та реєстрації відповідача.

Ухвалою суду від 29.06.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, та призначено судове засідання у справі. Крім цього, відповідачу надано строк для подання заперечень (відзиву) на позовну заяву.

Ухвалу суду від 29.06.2023, копію позовної заяви з доданими до неї документами відповідач отримав 07.07.2023, що стверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, яке повернулося до суду (а.с. 56).

10.07.2023 відповідач ОСОБА_2 подав до суду відзив, у якому вказав, що платіжки, подані позивачкою на підтвердження позовних вимог, не відповідають дійсності. Заперечував факт вивезення сміття з його квартири, оскільки у нього таке відсутнє з огляду на їжу, яку він вживає, а також факт не укладення договорів на вивіз сміття з ним. Крім того, вказав про те, що не користується газом.

У судовому засіданні 19.07.2023 відповідач ОСОБА_2 подав заяву про відвід судді Головатому А.П.

Ухвалою суду від 19.07.2023 у задоволенні вказаної заяви про відвід відмовлено.

31.07.2023 відповідач ОСОБА_2 подав до суду виконаний ним власноруч розрахунок витрат на комунальні послуги та розрахунок отриманої ОСОБА_1 субсидії (а.с. 63).

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримала з підстав у такому наведених, просила задоволити позовні вимоги, а саме стягнути з ОСОБА_2 на її користь понесені витрати з оплати житлово-комунальних послуг у порядку регресу у розмірі 10 136 (десять тисяч сто тридцять шість) гривень, що складає половину від витрат, понесених нею з червня 2021 року по травень 2023 року.

У судовому засіданні ОСОБА_2 заперечив щодо задоволення позовних вимог. Повідомив, що всі комунальні послуги сплачує позивач ОСОБА_1 . Вказав, що він не користується жодними житлово-комунальними послугами, а також те, що відносно нього у 2021 році вже було ухвалене рішення суду про стягнення понесених ОСОБА_1 витрат з оплати житлово-комунальних послуг у порядку регресу. Крім цього, зазначив, що позивачка мала вигоду за сплату комунальних послуг у зв`язку з отриманням субсидії. Повідомляв, що з позивачкою у них існують конфліктні відносини.

Суд встановив:

Згідно з копією свідоцтва про право власності на квартиру (одноквартирний будинок), виданого 31.05.2001 Гірською сільською радою, квартира АДРЕСА_1 , належить на праві спільної часткової в рівних долях власності ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с. 7).

Відповідно до копії довідки №1080 про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб та землекористування, виданої 21.09.2022 старостою Гірського старостинського округу Миколаївської міської ради Стрийського району Львівської області, у квартирі АДРЕСА_1 , до складу сім`ї зареєстрованих за даною адресою входять двоє осіб - ОСОБА_1 к голова домогосподарства та ОСОБА_2 - інший співвласник (а.с. 7 (зворот)).

Відповідно до довідки №502 про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб та землекористування, виданої 23.05.2023 старостою Гірського старостинського округу Миколаївської міської ради Стрийського району Львівської області, у квартирі АДРЕСА_1 , до складу сім`ї зареєстрованих за даною адресою входять двоє осіб - ОСОБА_1 к голова домогосподарства та ОСОБА_2 - інший співвласник (а.с. 8).

Рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 30.09.2021 у справі №447/1714/21, задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення понесених витрат з оплати житлово-комунальних послуг у порядку регресу, а саме ухвалено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені витрати з оплати житлово-комунальних послуг у порядку регресу у розмірі 6 638,53 грн.

Рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 14.02.2023 у справі №447/2647/22 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про встановлення порядку користування квартирою та поділ особових рахунків, у задоволенні позову відмовлено (а.с. 14-19).

Предметом спору у цій справі є стягнення понесених витрат з оплати житлово-комунальних послуг у порядку регресу у період з червня 2021 року по травень 2023 року.

Як вбачається з матеріалів справи, за вищевказаний період позивачкою за надані житлово-комунальні послуги, а саме: за спожиту електричну енергію, за спожитий природний газ та надані послуги з розподілу природного газу, вивіз сміття, з вирахуванням отриманої субсидії, було сплачено 20 272,21 грн. Вказане підтверджується копіями квитанцій (а.с. 20-43), оригінали яких були оглянуті у судовому засіданні, та довідками, виданими Управлінням соціального захисту населення Стрийської РДА та відділом обслуговування громадян ГУ ПФ України у Львівській області (а.с. 44-46, 47).

Тобто, позивачка є особою, яка сплачує комунальні послуги з метою утримання вищевказаного об`єкта нерухомого майна.

Відповідач ОСОБА_2 за час проживання в квартирі, зокрема, у період з червня 2021 року по травень 2023 року, не сплачував житлово-комунальні послуги, про що ним було зазначено у судовому засіданні. Належних і допустимих доказів, які б підтверджували інше або спростовували б доводи позивача відповідачем надано не було. Поданий 31.07.2023 відповідачем ОСОБА_2 розрахунок «винагороди» від отримання субсидії позивачкою, суд до уваги не бере, оскільки такий спростовується долученими позивачкою до позову доказами.

Оцінка суду.

Відповідно до ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У частині першій статті 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Статтею 360 ЦК України передбачено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього (частини четверта статті 544 ЦК України).

Тлумачення наведених норм права дає підстави зробити висновок, що кожен співвласник зобов`язаний брати участь у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, незалежно від того, хто здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна.

Співвласник, який виконав солідарний обов`язок щодо сплати необхідних витрат на утримання майна, має право вимагати від іншого співвласника їх відшкодування (право зворотної вимоги - регрес).

Якщо хтось із співвласників відмовляється брати участь у витратах, інші співвласники можуть здійснити їх самостійно та вимагати від цього співвласника відшкодування понесених витрат у судовому порядку або ж безпосередньо звернутись до суду з позовом про примусове стягнення з співвласника, який відмовився нести тягар утримання спільного майна, коштів для цієї мети.

Такий правовий висновок викладено Верховним Судом у постановах від 13.03.2019 у справі №521/3743/17-ц, провадження №61-26462св18, від 19.08.2020 у справі №703/2200/15-ц, провадження №61-7289св20 та від 15.04.2021 у справі №638/5001/17, провадження №61-18650св20.

Судом встановлено, що сторони є співвласниками квартири за адресою: АДРЕСА_2 , та відповідно до закону зобов`язані сплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Надані позивачкою квитанції про здійснення нею оплати за отримані комунальні послуги свідчать про сплату нею за послуги за період з червня 2021 року по травень 2023 року.

Доводи відповідача, викладені у відзиві (а.с. 57) та заяві (а.с. 63), а також надані у судовому засіданні, є неспроможними, суперечать вимогам ч. 1 ст. 322 ЦК України.

При цьому, доказів, у розумінні статей 77, 78 ЦПК України щодо неправильності складеного позивачкою розрахунку з оплати житлово-комунальних послуг, підтвердженими належними, достовірними та достатніми доказами, відповідачем не надано, інший розрахунок, який б спростовував нараховані суми сплачених житлово-комунальних послуг, підтверджений доказами, передбаченими ст. 77, 79, 80 ЦПК України, суду також не надано, відтак, розрахунок наданий позивачкою, в обґрунтування якого надано копії квитанцій та довідки, визнаються судом як належні та достовірні докази.

За таких обставин, суд вважає що вимоги позивачки про стягнення понесених витрат з оплати житлово-комунальних послуг у порядку регресу підтверджені належними та допустимими доказами.

На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилалася позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, що містяться у справі, оцінивши їх, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що у судовому засіданні було встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є особою з інвалідністю ІІ групи, суд приходить наступного висновку щодо розподілу судового збору.

Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб інвалідністю.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Зазначене стосується й випадку, коли рішення ухвалено на користь позивача, а відповідач звільнений від сплати судового збору, що відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України від 01.03.2017 у справі №703/686/15-ц.

Таким чином, судовий збір, сплачений позивачкою ОСОБА_1 при подачі позовної заяви підлягає компенсації за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст. 4, 13, 77, 78, 79, 80, 81, 259, 264, 265 ЦПК України, ст. 15, 16, 322, 360, 526, 544 ЦК України, суд,

у х в а л и в:

Позов задоволити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені витрати з оплати житлово-комунальних послуг у порядку регресу у розмірі 10 136 (десять тисяч сто тридцять шість) гривень 53 копійки.

Судовий збір у справі компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Львівського апеляційного суду через Миколаївський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач - ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Відповідач - ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

Повний текст рішення складено 28.08.2023.

Суддя Головатий А.П.