Провадження № 2-др/761/218/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2023 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Притули Н.Г.,

при секретарі: Габунії М.Г.,

за участі:

представника позивачів: ОСОБА_1 ,

представника відповідача: Дейко Є.А.,

розглянувши заяву представника відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест-Кредо» - Дейко Єгора Анатолійовича про ухвалення додаткового рішення та стягнення витрат на правничу допомогу по справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест-Кредо» про зобов`язання списати заборгованість, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 14.06.2023 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест-Кредо» про зобов`язання списати заборгованість, у задоволенні позову відмовлено.

Разом з тим, 20.06.2023 року представник відповідача подав до суду заяву про ухвалення додаткового рішення та стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав подану заяву та просив її задовольнити.

Представник позивачів просив відмовити у задоволенні даної заяви.

Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Дослідивши матеріали вищезазначеної справи суддя вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення у даній справі, виходячи з наступного.

Як встановлено судом, рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 14.06.2023 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест-Кредо» про зобов`язання списати заборгованість, у задоволенні позову відмовлено.

Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015, пунктах 34-36 рішення у справі «Гімайдуліна і інших проти України» від 10.12.2009, пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» від 12.10.2006, пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» від 30.03.2004 заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

На підтвердження вимог про стягнення судових витрат понесених ТОВ «Фінансова компанія «Інвест-Кредо» у зв`язку з розглядом в суді цієї справи, було надано до суду: копію договору №2 від 01.06.2023 року про надання правової допомоги; копію розрахунку витрат до договору №2 від 01.06.2023 року про надання правової допомоги від 15.06.2023 року.

09.08.2023 року представник позивачів в судовому засіданні надав письмові заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення, в яких просить відмовити у задоволенні заяви представника відповідача, оскільки до заяви про ухвалення додаткового рішення суду представник надає уточнений розрахунок, однак докази того, що відповідач дійсно поніс ці витрати відсутні. Представником відповідача також не надано акту виконаних робіт, платіжного документа, тобто документів, які б підтверджували факт реального понесення відповідачем витрат на правничу допомогу.

Водночас, у постанові Верховного Суду від 12.02.2020 р. в справі № 648/1102/19 вказано, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022 року, №922/1964/21, дійшла висновку, що учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права.

Велика Палата Верховного Суду вважала за необхідне відступити від висновків Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, викладених у постанові від 23 листопада 2020 року у справі №638/7748/18, відповідно до якого неподання стороною, на користь якої ухвалено судове рішення, розрахунку (детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат часу по кожному із виду робіт, необхідних для надання правничої допомоги) позбавляє іншу сторону можливості спростовувати ймовірну неспівмірність витрат на професійну правничу допомогу.

В той же час, необхідно зазначити, що при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, суду необхідно дослідити на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо (правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі № 160/19098/21 від 01 лютого 2023 року).

Отже, враховуючи вищевказані висновки Верховного Суду, ненадання адвокатом акту виконаних робіт та квитанції про оплату, не є підставою для відмови у стягненні витрат на правничу допомогу, оскільки надання вказаних документів не є обов`язковими критеріями для стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Крім того, із заявою про зменшення витрат на правничу допомогу представник позивачів не звертався. Останнім було подано лише заперечення проти заяви відповідача про ухвалення додаткового рішення та стягнення витрат на професійну правничу допомогу. У цих запереченнях не наведено аргументів, які могли би свідчити про неспівмірність витрат на правничуву допомогу.

Враховуючи положення статті 28 Правил адвокатської етики (затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України 09.06.2017 року) необхідно дотримуватись принципу «розумного обґрунтування» розміру оплати юридичної допомоги. Цей принцип набуває конкретних рис через перелік певних факторів, що мають братись до уваги при визначенні розміру оплати: обсяг часу і роботи, що вимагається для адвоката, його кваліфікацію та адвокатський досвід, науково-теоретична підготовка.

За умовами ч.ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Надаючи оцінку наведеному в розрахунку витрат до договору №2 від 01.06.2023 року про надання правової допомоги від 15.06.2023 року, де викладено об`єм виконаних адвокатом робіт та витрачений ним на це час, суд не вбачає підстав для стягнення з позивачів 1 000,00 грн. за ознайомлення з матеріалами справи, оскільки матеріали справи не містять доказів на підтвердження останнього, також в матеріалах справи відсутня заява чи розписка представника відповідача про ознайомлення з ними.

Щодо стягнення з позивачів витрат на професійну правничу допомогу за представництво в суді в розмірі 3 000,00 грн. (1,5 год.), варто зазначити, що у даній справі було лише одне судове засідання, яке відбулось 14.06.2023 року та згідно протоколу судового засідання останнє тривало близько 1 год., тому суд вважає за можливе стягнути з відповідачів витрати на професійну правничу допомогу за представництво в суді лише за 1 год., що згідно п. 4.1. договору №2 від 01.06.2023 року про надання правової допомоги становить 2 000,00 грн. Крім того, підлягає стягненню з позивачів на користь позивача 4 000,0 грн. за написання відзиву на позовну заяву.

Таким чином, враховуючи викладене, суд вважає, що заява представника відповідача підлягає частковому задоволенню та з позивачів на користь відповідача підлягають стягненню судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6 000,00 грн.

Керуючись ст.ст. 133, 137, 141, 144, 259, 260, 270, 353 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву представника відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест-Кредо» - Дейко Єгора Анатолійовича про ухвалення додаткового рішення та стягнення витрат на правничу допомогу по справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест-Кредо» про зобов`язання списати заборгованість - задовольнити частково.

Стягнути в рівних частках з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест-Кредо» (, адреса: м. Київ, вул. Трьохсвятительська, 13, кв. 13) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000 (шість) гривень 00 копійок, тобто по 3 000,00 грн. з кожного.

Додаткове рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст додаткового рішення суду виготовлено 17 серпня 2023 року.

Суддя: Н.Г. Притула