ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Одринської Т.В.,

суддів Абрамова П.С., Панченка О.О.,

за участю секретаря Сальної Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 21 березня 2023 року,

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції із вказаним позовом, у якому прохав: розірвати шлюб між ним та ОСОБА_2 укладений 27.04.1983 року у Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управляння юстиції Полтавської області, актовий запис №758.

В обґрунтування позову зазначав, що 27.04.1983 року вони уклали шлюб. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Підставою для розірвання шлюбу є те, що у них відсутні спільні інтереси, вони мають різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння.

Зазначав, що він з дружиною досить тривалий час не проживають разом.

Вважає, що шлюб фактично припинив своє існування, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить його інтересам, через що вимушений звертатися до суду з даним позовом (а.с.1).

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 21 березня 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено повністю.

Шлюб, зареєстрований 27 квітня 1983 року Шевченківським районним у місті Полтаві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, актовий запис №758 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - розірвано.

Після розірвання шлюбу прізвище ОСОБА_1 залишено « ОСОБА_1 », прізвище ОСОБА_2 залишено « ОСОБА_2 ».

Судовий збір у розмірі 992 гривні 40 копійок віднесено на користь держави.

Не погодившись із вказаним рішенням, його в апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_2 , посилаючись на невідповідність висновків обставинам справи, порушення судом норм процесуального права та неправильного застосування норм матеріального права, прохала скасувати рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 21 березня 2023 року та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Апеляційну скаргу обґрунтовувала тим, що розриваючи шлюб між нею та позивачем ОСОБА_1 , суд прийшов до хибного висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження між ними шлюбу є неможливим, проте вона не погоджується із вказаним висновком.

Зазначала, що їхнє спільне життя в офіційному шлюбі триває 40 років. Суд першої інстанції прийняв рішення на підставі передчасних висновків.

Вказувала, що вона не має бажання розривати шлюб з позивачем та впевнена, що шлюбні стосунки можливо відновити.

При цьому, в свою чергу суд першої інстанції залишив поза увагою усталеність шлюбних відносин між нею з позивачем, не надав належної оцінки значному періоду перебування їх шлюбі, відсутність протягом цього часу бажання розривати такі відносини.

Посилалась також на те, що суд першої інстанції надав лише 1 місяць та 21 день на примирення, що на її думку є недостатнім.

Відзив на апеляційну скаргу у встановлені строки не надходив. Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, учасників справи, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України, в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, що сторони з 27.04.1983 перебувають у зареєстрованому шлюбі, актовий запис №758, що підтверджується повторним оригіналом свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , зареєстроване та видане Шевченківським районним у місті Полтаві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області 11 січня 2017 року (а.с.7).

Від шлюбу малолітніх та неповнолітніх дітей не мають. Сторони сімейно-шлюбних стосунків не підтримують. Проживають окремо, спільного господарства не ведуть.

Згідно ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей.

Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя, що слідує зі змісту ст. 110 СК України.

Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Ураховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що обставини справи вказують на неможливість подальшого спільного життя подружжя і збереження шлюбу та вважає правильним висновок про те, що позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Таким чином апеляційний суд приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції, не спростовують правильність та законність оскаржуваного рішення, не є суттєвими, тому не дають підстав для висновку про порушення процесуального права або неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи немає.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 383, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 21 березня 2023 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 21 серпня 2023 року.

Головуючий Т.В. Одринська

Судді П.С. Абрамов

О.О. Панченко