Справа № 242/958/23
Провадження № 2/242/517/23
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
Іменем України
30 серпня 2023 року Селидівський міський суд Донецької області в складі: головуючого - судді Черкова В.Г., при секретарі Кідрон О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , до Донецької міської ради, Мар`їнської міської військової адміністрації, третя особа приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Гетало Олена Миколаївна про визнання права власності,-
ВСТАНОВИВ:
29.06.2023 р. позивач звернувся до суду із зазначеним позовом.
Стислий виклад позиції позивача, заперечення відповідача.
В обґрунтування позову зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його бабуся ОСОБА_3 , після смерті якої залишилось спадкове майно у виді домогосподарства за адресою: АДРЕСА_1 , земельна ділянка площею 806,6 кв.м. для обслуговування будинку та господарських будівель. З березня 2002 р. ОСОБА_3 постійно проживала з матір`ю позивача ОСОБА_4 , яка здійснювала догляд за нею по день смерті. ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивача ОСОБА_5 , після смерті якого залишилось спадкове майно у виді частини квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , та автомобіль КІА Cerato 2.0, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 . На день його смерті батьки жили разом. Таким чином, в силу положень ст..1233,1261, ч.3 ст.1268 ЦК України ОСОБА_4 фактично прийняла спадщину та набула право власності на спадкове майно. ІНФОРМАЦІЯ_3 померла мати позивача ОСОБА_4 19.06.2019 р. приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Гетало О.М. за заявою позивача було відкрито спадкову справу. 28.04.2023 р. нотаріусом винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з тим, що неможливо встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_4 після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 .
Просив визнати за ним право власності на спадкове майно, що залишилось після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 , в складі: квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 46,1 кв.м; приватного будинку, загальною площею 53,7 кв.м., літня кухня-сарай площею 22,9 кв.м., сарай площею 6,3 кв.м., туалет площею 1 кв.м., погріб пощею 7,4 кв.м. та інших господарських будівель за адресою: АДРЕСА_1 ; автомобіль КІА Cerato 2.0 5МТ2, випуску 2008 року, легковий седан сірого кольору, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , видане ВРЕР № 3 м.Донецька, УДАІ ГУ МВСУ в Донецькій області 18.08.2009 р.
Відповідачі відзиви на позовну заяву не надали.
Заяви та клопотання сторін.
29.06.2023 р. позивач надав заяву про витребування доказів.
19.07.2023 та 30.08.2023 р. позивач надав заяву про розгляд справи за його відсутності та за відсутності представника.
Третя особа - приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Гетало О.М. 21.07.2023 р. надала заяву про розгляд справи за її відсутності.
Процесуальні дії у справі.
29.06.2023 р. було відкрито провадження, призначено підготовче засідання, витребувані докази за клопотанням позивача.
19.07.2023 р. закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.
Ключовими принципами статті 6 є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.
Так, у справі Delcourt v. Belgium Суд зазначив, що „у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення".
У справі Bellet v. France Суд зазначив, що „стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".
Як свідчить позиція Суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.
Статтею 6 Конвенції також гарантується право на розгляд справи судом у "розумні строки". Слід відмітити, що у своїй практиці Суд підходив до цієї проблеми дуже індивідуально. Разом із тим, були встановлені певні критерії, в світлі яких слід оцінювати тривалість провадження це: складність справи; поведінка заявника; дії відповідних органів. Ці питання аналізувались судом у справі "Странніков проти України", де Суд дійшов висновку, що тривалість оскаржуваного процесу була надмірною та не відповідала вимозі „розумності строку".
З урахуванням зазначеного особа, яка не була присутньою під час розгляду справи, має право на адекватну, скорочену процедуру скасування рішення, а тому суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних доказів.
Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.
Суд, дослідивши надані матеріали та проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, прийшов до наступного.
ОСОБА_4 є матір`ю позивача, яка фактично прийняла спадщину після смерті свого чоловіка і батька позивача ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 та бабусі позивача ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , але за життя не оформила своїх спадкових прав.
ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Після її смерті залишилось спадкове майно у виді: квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 46,1 кв.м, яка згідно свідоцтва про право власності № НОМЕР_4 від 12.04.1994 р. належала на праві спільної сумісної власності ОСОБА_5 та членам його родини ОСОБА_4 ; приватного будинку, загальною площею 53,7 кв.м., літня кухня-сарай площею 22,9 кв.м., сарай площею 6,3 кв.м., туалет площею 1 кв.м., погріб пощею 7,4 кв.м. та інших господарських будівель за адресою: АДРЕСА_1 , який згідно технічного паспорту, експлікації та плану земельної ділянки належав ОСОБА_3 ; автомобіль КІА Cerato 2.0 5МТ2, випуску 2008 року, легковий седан сірого кольору, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , видане ВРЕР № 3 м.Донецька, УДАІ ГУ МВСУ в Донецькій області 18.08.2009 р.
ОСОБА_1 28.04.2023 р. звернувся до приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Гетало О.М. із заявою про видачу Свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 . У зв`язку з тим, що неможливо встановити коло спадкоємців після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 та померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 , а також неможливості встановлення факту прийняття спадщини ОСОБА_4 після померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 її чоловіка ОСОБА_5 у видачі свідоцтва було відмовлено.
На запит суду нотаріусом надані Інформаційні довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину та заповіти/спадкові договори), відповідно до яких після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 було заведено спадкову справу (номер у спадковому реєстрі 15/2019 від 19.06.2019 р.).
Таким чином,судом встановлено, що позивач в іншому порядку, аніж судовому, позбавлений можливості отримати Свідоцтво про право власності за законом, а тому наявним вбачаються підстави для задоволення позову.
Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.
Згідно з ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. При цьому, зі змісту ст.ст.55, 124 Конституції України та ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод випливає, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ст. 76-81 ЦПК України засобами доказування у цивільній справі є письмові, речові і електронні докази, висновки експерта, показання свідків. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
За ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст..16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.
Згідно ст..328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Згідно з ч. 1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).
Згідно ч.1 з ст.357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.
Права власника квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України та передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, членів сім`ї, розпоряджатись ним на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
Згідно зі ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Відповідно до положень ст..1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Згідно ст..1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Статтею 1226 ЦК України встановлено, що частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.
Статтею 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Згідно ст..1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Відповідно до ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право власності на спадок видається за письмовою заявою спадкоємцями, які прийняли спадок в порядку встановленим цивільним законодавством; у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадок особа може звернутись в суд за правилами позовного провадження.
Згідно п.п. 2.1 п. 2 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Міністерством юстиції України 22.02.2012 №296/5, спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першої заяви (повідомлення, телеграми) про прийняття спадщини. В умовах воєнного або надзвичайного стану спадкова справа заводиться за зверненням заявника будь-яким нотаріусом України, незалежно від місця відкриття спадщини.
Відповідно до ст. 66 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається нотаріусом за місцем відкриття спадщини, тобто за місцем останнього проживання спадкодавця, а якщо місце проживання спадкодавця невідоме, за місцезнаходженням нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна місцезнаходження основної частини рухомого майна.
Відповідно до правової позиції, викладеної в Постанові Верховного Суду від 22 вересня 2021 р. №227/3750/19, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку.
Таким чином, суд повно і всебічно з`ясувавши обставини по справі, надані докази, прийшов до висновку, що позивач є спадкоємцем першої черги після смерті матері ОСОБА_4 , але на даний час позбавлений можливості оформити свої спадкові права в іншому порядку, аніж в судовому.
Оскільки обставини, викладені у позовній заяві, знайшли своє підтвердження під час дослідження доказів по справі, то позовні вимоги позивача є обгрутновані та підлягають задоволенню.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 258, 259, 263, 264, 265, 280, 354 ЦПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно, що залишилось після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 , в складі: квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 46,1 кв.м; приватного будинку, загальною площею 53,7 кв.м., літня кухня-сарай площею 22,9 кв.м., сарай площею 6,3 кв.м., туалет площею 1 кв.м., погріб пощею 7,4 кв.м. та інших господарських будівель за адресою: АДРЕСА_1 ; автомобіль КІА Cerato 2.0 5МТ2, випуску 2008 року, легковий седан сірого кольору, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , видане ВРЕР № 3 м.Донецька, УДАІ ГУ МВСУ в Донецькій області 18.08.2009 р.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається позивачем протягом тридцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.
Суддя