Справа № 363/2654/21
Провадження № 2/761/2710/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2023 року Шевченківський районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді: Савицького О.А.,

при секретарі: Габунії Н.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

07.12.2021 р. на адресу Шевченківський районний суд м.Києва з Вишгородського районного суду Київської області за підсудністю надійшла цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів у сумі 69696,00 грн. та на відшкодування моральної шкоди 1,00 грн.

Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що 30.11.2020 р. між нею та відповідачем укладено договір на розробку дизайну інтер`єру № 30/11.20, згідно умов якого відповідач, як виконавець, зобов`язався виконати протягом 70 робочих днів дизайн-проект житлового приміщення з обсягами і видами робіт, які визначено у Додатку № 1 до договору, а позивачка, як замовник, зобов`язалась прийняти та оплатити вищевказані роботи. Позивачка зазначає, що сплатила відповідачу передоплату в сумі 69696,00 грн. (50 % вартості дизайн-проекту), однак останній в обумовлені договором строки роботу не виконав. 26.04.2021 р. позивачка звернулась до відповідача з письмовим повідомленням про розірвання договору на підставі пункту 5.1, однак останній у відповідь на вказане повідомлення надіслав позивачці відповідь, у якій виклав вимогу про сплату вартості фактично виконаних ним робіт. Посилаючись на те, що внаслідок невиконання відповідачем взятих на себе за договором зобов`язань, вона була вимушена розірвати договір у визначений в ньому спосіб, однак сплачена передоплата відповідачем на даний час їй не повернута, позивачка вважає, що за таких обставин з відповідача на її користь підлягає стягненню грошові кошти у вигляді передоплати в розмірі 69696,00 грн. та на відшкодування моральної шкоди 1,00 грн., а тому звернулась до суду з даним позовом.

Ухвалою від 14.12.2021 р. розгляд справи вирішено проводити у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою від 16.05.2023 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила суд задовольнити їх у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечив, просив суд відмовити у їх задоволенні.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що 30.11.2020 р. між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 укладено договір на розробку дизайну інтер`єру № 30/11.20, згідно умов якого відповідач, як виконавець, зобов`язався виконати протягом 70 робочих днів дизайн-проект житлового приміщення з обсягами і видами робіт, які визначено у Додатку № 1 до договору, а позивачка, як замовник, зобов`язалась прийняти та оплатити вищевказані роботи.

Як вбачається з п.4.1 договору, сторони погодили, що вартість робіт на момент укладення договору становить 139392,00 грн. Замовник вносить передоплату в розмірі 50 % вартості дизайн-проекту в момент укладення цього договору, що становить 69696,00 грн.: 1 етап «Планувальний», 2 етап «Графічного відображення», 3 етап «Технологічний». Після закінчення технологічного етапу проводиться остаточна оплата в розмірі 50 % вартості робіт - 69696,00 грн.

Відповідно до п.2.5 договору виконавець зобов`язується виконати дизайн-проект протягом 70 робочих днів.

Позивачка зазначає, що сплатила відповідачу передоплату в сумі 69696,00 грн., однак останній в обумовлені договором строки роботу не виконав.

26.04.2021 р. позивачка звернулась до відповідача з письмовим повідомленням про розірвання договору на підставі пункту 5.1, однак останній у відповідь на вказане повідомлення надіслав позивачці лист, у якому виклав вимогу про сплату вартості фактично виконаних ним робіт.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивачка, як на підставу для його задоволення, посилається на те, що внаслідок невиконання відповідачем взятих на себе за договором зобов`язань, вона була вимушена розірвати договір у визначений в ньому спосіб, однак сплачена передоплата відповідачем на даний час їй не повернута, а тому позивачка вважає, що з відповідача на її користь підлягає стягненню грошові кошти у вигляді передоплати в розмірі 69696,00 грн. та на відшкодування моральної шкоди 1,00 грн.

Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно з п.1 ч.2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Статтями 846, 854 ЦК України визначено, що строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі, встановлених договором.

Судом встановлено, що позивачка свої зобов`язання за договором перед відповідачем зі сплати передоплати виконала в повному обсязі, сплативши 2500,00 дол. США, що на дату укладення договору за курсом НБУ становило 69696,00 грн., однак відповідач у визначений вказаним договором строк жодних робіт по виконанню дизайн-проект не виконав.

При цьому, відповідачем під час розгляду справи жодних належних та допустимих доказів на спростування вказаних обставин суду не надавалось.

Згідно з ч.2 ст. 849 ЦК України, якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків.

Відповідно до ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Iстотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Пунктом п.5.1 договору визначено, що у разі порушення умов договору однією зі сторін, друга сторона має право розірвання договору в односторонньому порядку після попереднього письмового повідомлення із зазначенням причин для розірвання. При цьому взаєморозрахунки проводяться за фактично виконанні роботи.

Отже, суд вважає, що керуючись вказаним пунктом договору, позивачка, надіславши на адресу відповідача письмове повідомлення від 26.04.2021 р. про розірвання договору з посиланням на істотне порушення договору, яке ним було отримано, скористалась своїм правом та розірвала договір в односторонньому порядку у спосіб погоджений сторонами, що до того ж не суперечить положенням закону. Однак після розірвання договору передоплата позивачці повернута не була.

Водночас, стороною відповідача не підтверджено обсягу фактично виконаних робіт, якщо такі мали місце, та їх вартості.

Враховуючи, що між позивачкою та відповідачем був укладений договір на розробку дизайну інтер`єру, умови якого позивачкою були виконані, шляхом сплати грошових коштів у вигляді передоплати в розмірі та строки, передбачені умовами вказаного договору, однак внаслідок невиконання відповідачем взятих на себе за договором зобов`язань у встановлені строки позивачкою розірвано договір в установлений договором спосіб, при цьому передоплата відповідачем на даний час позивачці не повернута, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача передоплати підлягають задоволенню, а тому вважає за необхідне стягнути з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 69696,00 грн.

Щодо вимог про відшкодування моральної шкоди, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини (ч.1 ст. 1167 ЦК України).

Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно з пунктом 5 постанови пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 13 ЦПК України обов`язок доказування покладається на сторони у справі.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 2 статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Враховуючи, що позивачкою не доведено одночасної наявності всіх умов, які б слугували підставою для відшкодування моральної шкоди, зокрема наявності такої шкоди та причинного зв`язку між неправомірними діями відповідача і заподіяною шкодою, суд приходить до висновку, що позов у даній частині вимог є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

Крім того, відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 908,00 грн.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 12, 13, 76-81, 133, 141, 259, 263-265, 268, 273, 352-355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 69696 (шістдесят дев`ять тисяч шістсот дев`яносто шість) грн. 00 коп.

В решті вимог позов задоволенню не підлягає.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано, або після перегляду рішення в апеляційному порядку, якщо його не скасовано.

Суддя: