Справа №: 398/4628/22
провадження №: 2/398/1045/23
РІШЕННЯ

Іменем України

"19" липня 2023 р. м. Олександрія

Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді Стручкової Л.І.,

за участі секретаря судового засідання Дудченко О.Ю.,

позивача ОСОБА_1 , його представника - адвоката Бугайченко Т.А.,

відповідача ОСОБА_2 , її представника - адвоката Ковальової Т.Ю.,

представника органу опіки та піклування - Яковлева Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: виконавчий комітет Петрівської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області, як орган опіки та піклування, виконавчий комітет Олександрійської міської ради Кіровоградської області, як орган опіки та піклування, про визначення місця проживання дитини, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: виконавчий комітет Петрівської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області, як орган опіки та піклування, виконавчий комітет Олександрійської міської ради Кіровоградської області, як орган опіки та піклування, про визначення місця проживання дитини,

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: виконавчий комітет Петрівської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області, як орган опіки та піклування, виконавчий комітет Олександрійської міської ради Кіровоградської області, як орган опіки та піклування, про визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком за адресою: АДРЕСА_1 . В обґрунтування позову вказує, що сторони 16.11.2019 року перебували у зареєстрованому шлюбі. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_3 . До 24.02.2022 року сторони з сином ОСОБА_3 та сином ОСОБА_2 від першого шлюбу проживали в м. Олександрії, мали нормальні сімейні відносини. Після початку повномасштабної війни, розпочатою Російською Федерацією проти України, сторони вирішили переїхати проживати до батьків позивача у с. Новий Стародуб, Олександрійського району. Поступово відносини в родині почали погіршуватись через постійні сварки, спровоковані різними поглядами на життя та виховання дітей. У травні 2022 року ОСОБА_2 зібрала усі свої речі та із своїм сином від першого шлюбу переїхала проживати в м. Олександрію, повідомивши, що син ОСОБА_3 їй взагалі не потрібен і його вихованням та доглядом вона займатись не бажає. З цього часу, він самостійно почав виховувати сина ОСОБА_3 , займатися його доглядом, лікуванням, розвитком, турбувався про нього, купував необхідні речі, іграшки. У цьому йому постійно допомагали батьки. У свою чергу, ОСОБА_2 повністю самоусунулась від виховання та догляду сина, не забезпечувала його матеріально, навіть не цікавилась його життям. У серпні 2022 року він звернувся до суду із позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, оскільки втратив надію на те, що їх сім`ю можливо зберегти. У той час коли він був на судовому засіданні щодо розірвання шлюбу, ОСОБА_2 приїхала до його батьків та без будь-яких обговорень і пояснень викрала сина ОСОБА_3 . Після цього вона не надає можливості із ним бачитись та спілкуватись, а при спробах обговорити питання щодо подальшого виховання сина та його участі у цьому, звертається із недостовірними заявами до поліції про вчинення відносно неї насильства в сім`ї. Вважає, що відповідачка викрала у нього сина лише для того, щоб стягнути аліменти на його утримання та за рахунок цього мати грошові кошти для свого існування. Він дуже любить свого сина та має добрі стосунки із ним. Тімур почувається з ним спокійним, радісним та захищеним. Переконаний, що зможе створити для сина необхідні умови для гармонійного розвитку та виховання. У будинку, який належить його батькам, по АДРЕСА_1 , створені усі належні умови для проживання, догляду та піклування за дитиною. Він має можливості для повного матеріального забезпечення сина, оскільки має постійне місце роботи та отримує стабільний прибуток. Він не зловживає алкогольними напоями, не перебуває на обліку у лікаря нарколога та психіатра. За місцем проживання характеризується виключно позитивно. Вважає, що проживання ОСОБА_3 з матір`ю не відповідає інтересам дитини.

Ухвалою суду від 25.01.2023 року справу прийнято до розгляду та відкрито провадження в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

24.02.2023 до суду надійшов зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: виконавчий комітет Петрівської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області, як орган опіки та піклування, виконавчий комітет Олександрійської міської ради Кіровоградської області, як орган опіки та піклування, про визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю за адресою: АДРЕСА_2 . В обґрунтування позову вказує, що ОСОБА_3 має зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 . Відповідно до декларації №0001-К4ТН-А800 від 09.06.2020 року первинну медичну допомогу дитина отримує за місцем фактичного проживання в м. Олександрія. Тімур з 01.09.2022 року зарахований до закладу дошкільної освіти №14 Олександрійської міської ради. Умови проживання за адресою: АДРЕСА_2 - задовільні. Вона не залишала своєї дитини у ОСОБА_1 , а просила подивитися за ним, оскільки була на роботі а ясельна група з початку війни не працювала. В червні 2022 року ОСОБА_1 забрав дитину і не віддавав їй, в зв`язку з цим вона зверталася до поліції. 24.10.2022 року, дізнавшись де саме ОСОБА_6 перебуває з їх сином, вона поїхала в с. Новий Стародуб і забрала дитину. При цьому дідусь який доглядав ОСОБА_3 безперешкодно передав його матері. Вона завжди належним чином виконувала батьківські обов`язки, займалася вихованням сина, доглядала та утримувала його. З 05.11.2022 року офіційно працевлаштована та має стабільний дохід. Вважає, що батько наполягає на визначенні місця проживання малолітнього сина з ним з метою ухилення від військової служби.

Ухвалою суду від 27.03.2023 року зустрічний позов прийнято до спільног розгляду з первісним позовом, підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду.

Позивач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Бугайченко Т.А. (а.с.23) в ході судового розгляду справи позов підтримували посилаючись на обставини викладені в ньому. В сьогоднішнє судове засідання не з`явилися. Позивач ОСОБА_1 подав заяву в якій погоджується на визначення місця проживання сина ОСОБА_3 з ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 . Подальший розгляд справи просить проводити у його відсутність (а.с.182).

Відповідач ОСОБА_2 та її представник - адвокат Ковальова Т.Ю. в судовому засіданні проти задоволення позову ОСОБА_1 заперечували, зустрічний позов підтримували посилаючись на обставини викладені в ньому. В сьогоднішнє судове засідання не з`явилися. Відповідач ОСОБА_2 подала заяву в якій просить зустрічний позов задовольнити в повному обсязі, розгляд справи проводити у її відсутність та відсутність її представника (а.с.183).

Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Петрівської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської областів судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність з урахуванням наданих письмових пояснень (а.с. 113-114, 131-132).

Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Олександрійської міської ради Кіровоградської області Яковлев Ю.О.в судовому засіданні підтримав висновок органу опіки та піклування щодо розв`язання спору про визначення місця проживання дитини (а.с.55). Залишає розв`язання спору на розсуд суду наголошуючи на рівності прав і обов`язків обох батьків малолітнього ОСОБА_3 (а.с.50-51).

Свідок ОСОБА_7 , сусідка позивача, суду показала, що з травня по жовтень 2022 року ОСОБА_1 самостійно доглядав та виховував сина ОСОБА_3 . Від бабусі ОСОБА_9 чула, що мати ОСОБА_3 не приїжджає, вона привчила малого до горщика та навчила їсти самостійно. По селу пішли чутки, що ОСОБА_2 дитину покинула. Як ОСОБА_1 з ОСОБА_2 жили до того як розійшлися, не знає.

Свідок ОСОБА_12 , сусідка батьків позивача, суду показала, що у ОСОБА_1 золоті руки, до дитини ставиться добре, доглядав сина самостійно з травня по жовтень 2022 року. ОСОБА_2 в цей період не бачила. Чула від сусідів, що ОСОБА_2 приїздила з поліцією до ОСОБА_1 . Був скандал.

Свідок ОСОБА_15 , суду показав, що купив будинок в с. Новий Стародуб та з травня 2022 року познайомився з позивачем, консультувався на рахунок ремонту. На той час дід і баба, батьки позивача, дивилися за дитиною. ОСОБА_1 працював. Зі слів останнього знає, що дружина його поїхала в місто працювати та залишила дитину на нього.

Свідок ОСОБА_16 , знайома відповідачки, суду показала, що мешкає поряд з ОСОБА_2 . Умови проживання родини добрі, двір багатоповерхового будинку доглянутий, облаштований дитячий майданчик. ОСОБА_2 відповідально ставиться до виконання батьківських обов`язків, не бачила, щоб діти були без догляду, голодні чи брудні. Зі слів ОСОБА_2 знає, що її чоловік дитину не віддавав, ОСОБА_2 через це сильно переживала.

Свідок ОСОБА_18 , мати відповідачки, суду показала, що ОСОБА_3 народився та мав проблеми зі здоров`ям. ОСОБА_1 до пологового будинку не приходив. Вона з чоловіком та ОСОБА_2 самотужки боролися за здоров`я ОСОБА_3 . Згодом взаємовідносини у них налагодилися. Коли почалася війна ОСОБА_2 зі ОСОБА_1 і дітьми поїхали жити до його батьків. Через сварку з свекрухою ОСОБА_2 забрала дітей та повернулася до Олександрії . Знає зі слів ОСОБА_2 , що вони зі ОСОБА_1 домовилися доглядати дитину по черзі оскільки обидва працюють. Через деякий час ОСОБА_1 не повернув сина, відвіз його до своєї сестри. Адресу ОСОБА_2 не знала, на телефонні дзвінки він не відповідав. До його батьків вона їздила декілька разів, двері не відчиняли. В день судового засідання з розірвання їх шлюбу, ОСОБА_2 поїхала в с. Новий Стародуб та свекор віддав їй ОСОБА_3 .

Свідок ОСОБА_21 , батько позивача, суду показав, що в травні 2022 року ОСОБА_1 привіз до нього додому ОСОБА_3 та повідомив, що ОСОБА_2 сказала «ти хотів дитину - ти його і доглядай». До 24.10.2022 року ОСОБА_3 зі ОСОБА_1 жили у нього в будинку. У ОСОБА_1 є окреме житло, але там ремонт. Коли ОСОБА_1 був на роботі він доглядав ОСОБА_3 . До розлучення ОСОБА_2 зі ОСОБА_1 жили добре, до дитини обидва ставилися добре.

Вислухавши пояснення присутніх осіб, покази свідків, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, розглянувши надані докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у сукупності, суд дійшов наступних висновків.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 16.11.2019 року зареєстрували шлюб, що підтверджується світлокопією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с.9).

Від шлюбу мають малолітню дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 (а.с.8).

Згідно довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.22).

З акту обстеження житлово-побутових умов від 14.02.2023 року проведеного за адресою: АДРЕСА_2 , вбачається, що позивач створила належні умови для виховання та розвитку дитини (а.с.78).

За місцем мешкання відповідач ОСОБА_2 характеризується з позитивної сторони, що підтверджується характеристикою №6 виданою 02.02.2023 року ОСББ «Спортивне, 22» та зверненням мешканців будинку (а.с.87, 90).

З 01.09.2022 року ОСОБА_3 зараховано до ясельної групи закладу дошкільної освіти №14 Олександрійської міської ради за заявою матері, що підтверджується довідкою №25 від 07.02.2023 року (а.с.76).

Судовим Наказом Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області № 398/3940/22 від 12.12.2022 року з ОСОБА_1 стягнуто на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі однієї чверті заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного ОСОБА_2, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Згідно довідки ВДВС № 597 від 01.02.2023 року у період з 14.11.2022 року до 31.01.2023 року аліменти за вказаним судовим наказом ОСОБА_2 не отримувала(а.с.99).

Позивач працевлаштована та позитивно характеризується за місцем роботи (а.с.91-94).

Відповідно до ч.4 ст.29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Відповідно до ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно до ч.8 ст.7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Відповідно до вимог ч.2 ст.160 СК України, місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Згідно ч.1 ст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ст.19 СК України, орган опіки та піклування подає до суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Орган опіки та піклування виконкому Олександрійської міської ради розв`язання спору щодо визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 залишає на розсуд суду, про що надав відповідний висновок №44/9/10/3 від 23.02.2023 року (а.с.50-51).

Відповідно до принципу 6 Декларації про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові та розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір`ю.

Саме до такого правового висновку дійшов Верховний Суд України у постанові від 14.12.2016 по справі № 6-2445цс16, який у відповідності до ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковим для всіх судів.

Сторони у письмових заявах від 19.07.2023 року висловили свою згоду на проживання дитини з матір`ю.

За змістом ст.31 ЦК України, малолітньою особою є дитина віком до чотирнадцяти років.

З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини.

Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У п. 1 ст. 9 указаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції).

Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою.

Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст.161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини.

Вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них дитина залишається, суд, ураховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дитини і турботу про неї, його вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дитини.

Дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в судове засідання не запрошувався, оскільки на думку суду в силу ОСОБА_2 та фізичного розвитку не здатен висловити свою думку щодо вирішення даного спору.

Враховуючи інтереси малолітньої дитини, приймаючи до уваги її вік та встановлені судом обставини, а саме, що на даний час ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає з матір`ю, мати у повному обсязі створює всі необхідні умови для виховання, проживання та нормального розвитку дитини в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості, суд приходить до висновку, що необхідно визначити місце проживання малолітнього саме з матір`ю, за адресою: АДРЕСА_2 .

На підставі ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Сторони не ставили питання про розподіл судових витрат, тому суд не вирішує даного питання.

Керуючись ст.ст. 10, 18, 23, 76, 141, 258, 259, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: виконавчий комітет Петрівської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області, як орган опіки та піклування, виконавчий комітет Олександрійської міської ради Кіровоградської області, як орган опіки та піклування, про визначення місця проживання дитини - відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: виконавчий комітет Петрівської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області, як орган опіки та піклування, виконавчий комітет Олександрійської міської ради Кіровоградської області, як орган опіки та піклування, про визначення місця проживання дитини - задовольнити.

Визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю ОСОБА_2 , за адресою: АДРЕСА_2 .

Судові витрати залишити по фактично понесеним.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 29.07.2023 року.

Суддя: Л.І. Стручкова