ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Єдиний унікальний номер 642/1509/23
Номер провадження 22-ц/818/1525/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 серпня 2023 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Мальованого Ю.М.,

суддів Пилипчук Н.П., Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Супрун Я.С.,

представника відповідача адвоката Гринишина Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 15 червня 2023 року в складі судді Ольховського Є.Б., у справі № 642/1509/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди.

Позов, з урахуванням уточнень, мотивовано тим, що 19 січня 2009 року між Публічним акціонерним товариством «Астра Банк» (далі - ПАТ «Астра Банк»), правонаступником якого є Акціонерне товариство «Агропросперіс Банк» (далі - АТ «Агропросперіс Банк») та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № 46007, за умовами якого банк надав останній кредит у розмірі 80 000 грн строком до 19 січня 2019 року.

В забезпечення виконання зобов`язань по Кредитному договору, між ним та ПАТ «Астра Банк» укладено іпотечний договір від 19 січня 2009 року, в якому іпотечним майном була зазначена квартира АДРЕСА_1 .

Із інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 14 червня 2019 року йому стало відомо, що право власності на вказану квартиру зареєстровано за ОСОБА_4 на підставі договору купівлі - продажу квартири від 07 грудня 2018 року, укладеного з ТОВ «Дебт Менеджмент Груп».

На початку 2019 року ОСОБА_5 разом з групою чоловіків прийшли до його квартири і вимагали її негайно звільнити. У зв`язку з вказаними протиправними діями він звернувся до поліції, був визнаний потерпілим по кримінальному провадженню №0001502 від 14 червня 2019 року, відомості про яке внесені до ЄРДР за ознаками злочину, передбаченого ч. З ст. 190 КК України.

Вважає, що вказаними діями йому була спричинено моральну шкоду, оскільки відповідач залякував його родину, намагався виселити примусово за допомогою фізичної сили. В результаті дій ОСОБА_6 були порушені його нормальні життєві стосунки: він був позбавлений можливості проживати в належній йому квартирі, оскільки задля безпеки сім`ї вони були змушені змінити місце проживання, діти тривалий час побоювалися самостійно вийти на вулицю і лякалися кожного стуку або дзвінку до оселі.

Розмір завданої моральної шкоди ОСОБА_1 оцінює в 268 400 грн, які просить стягнути з відповідача на його користь.

30 травня 2023 року ОСОБА_1 подав до суду заяву про забезпечення позову.

Заява мотивована тим, що квартира АДРЕСА_1 може бути відчужена відповідачем на користь третіх осіб, що у разі невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, оскільки іншого майна у відповідача не має.

Посилаючись на вказані обставини позивач просив заборонити відчуження квартири АДРЕСА_1 , яка на праві власності зареєстрована за ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 07 грудня 2018, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Миргородською Н.Г. за р. № 1776.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 15 червня 2023 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову залишено без задоволення.

Ухвала суду мотивована тим, що заходи забезпечення позову, які просить вжити позивач, не є співмірними с заявленими позивачем вимогами. Крім того, в межах кримінального провадження, ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського райсуду м. Харкова від 21 червня 2019 року накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , що виключає необхідність додаткових заходів забезпечення.

30 червня 2023 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Жарова-Тітарьова Лариса Михайлівна на вказане судове рішення подано апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову, якою задовольнити заяву про вжиття заходів забезпечення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідно договору купівлі - продажу квартири від 07 грудня 2018 року вартість квартири АДРЕСА_1 складає 442 200 грн, а тому вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони відчуження зазначеної квартири або на 4/6 частин квартири є співмірним заявленим позовним вимогам.

Також, кримінальне провадження від 14 червня 2019 року за ч. 3 ст. 190 КК України за заявою позивача було закрито на підставі п.10 абз. 2 ч. І ст. 284 КПК України, а тому ухвала слідчого судді від 21 червня 2019 року про арешт квартири може бути скасована у будь-який час.

ОСОБА_4 ухвалу суду першої інстанції не оскаржив, правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Судові повістки-повідомлення про розгляд справи 29 серпня 2023 року, надіслані апеляційним судом на адреси учасників справи, отримано: ОСОБА_1 - 21 серпня 2023 року (а.с. 93), представником позивачка адвокатом Жаровою-Тітарьовою Л.М. - 22 серпня 2023 року (а.с.92).

Судові повістки-повідомлення про розгляд справи 29 серпня 2023 року, надіслані апеляційним судом відповідачу повернулась без вручення з приміткою адресат відсутній за вказаною адресою (а. с. 90-91).

28 серпня 2023 року до суду апеляційної інстанції надійшла заява адвоката Жарової-Тітарьової Л.М. про розгляд справи за її відсутності (а.с.94-95).

Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників справи, явка яких у судове засідання обов`язковою не визнавалась, оскільки відповідно до частини 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавшисуддю-доповідача, представника відповідача адвоката Гринишина Є.В., який проти апеляційної скарги заперечував, просив залишити без змін рішення суду, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з такого.

Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно з частинами 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним вище вимогам цивільного процесуального законодавства України.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина1 статті 2 ЦПК України).

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу. Суди повинні враховувати інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Співмірність передбачає врахування судом співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду (частина 2 статті 149 ЦПК України).

У статті 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову, а саме: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина 3 статті 150 ЦПК України).

Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 травня 2021 року в справі № 914/1570/20 (провадження № 12-90гс20) вказано, що «під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Таким чином, особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення. Отже, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами».

Виходячи з наведеного, з метою повного та своєчасного виконання ймовірного судового рішення, судова колегія вважає, що вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони відчуження квартири АДРЕСА_1 є співмірним із заявленими позовними вимогами, оскільки ціна позову -268 400 грн відповзає 60% відсоткам вартості квартири - 442200 грн.

При цьому обраний позивачем вид забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки спірне майно фактично перебуває у володінні власника, а обмежується лише можливість розпоряджатися ним.

Також судова колегія враховує, що відповідно до відповіді відділу поліції № 1 ХРУП № 2 в Харківській області (Індустріальний ВП) від 16 червня 2023 року за № 33аз/119-66/02/15 кримінальне провадження за частиною 3 статті 190 КК України, у якою ОСОБА_1 визнаний потерпілим та в межах якого винесено ухвалу про накладення арешту закрито на підставі п. 10 абз. 2 частини 1 статті 284 КК України.

Відповідно до статті 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Клопотання про скасування арешту майна розглядає слідчий суддя, суд не пізніше трьох днів після його надходження до суду.

Зважаючи, що кримінальне провадження наразі закрито, судова колегія вважає, що наявні підстави для захисту прав позивача у порядку цивільного судочинства.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішення суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (частина 1 статті 376 ЦПК України).

За таких обставин ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з постановленням нової про часткове задоволення заяви про забезпечення позову.

За правилами частини 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, ухвалює нове судове рішення, він відповідно, змінює розподіл судових витрат.

Однак, оскільки постанова Харківського апеляційного суду не стосується вирішення справи по суті, підстави для розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції відсутні, а тому розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст. ст. 367, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 15 червня 2023 року скасувати та постановити нове судове рішення

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.

Заборонити відчуження квартири АДРЕСА_1 , яка зареєстрована за ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на підставі договору купівлі продажу квартири від 07 грудня 2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Миргородською Н.Г. за р. № 1776, індексний номер рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень 44484199 від 07 грудня 2018 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, номер запису про право власності 29328387.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 30 серпня 2023 року.

Головуючий Ю.М. Мальований

Судді Н.П. Пилипчук

О.Ю. Тичкова