Справа № 553/1737/23
Провадження № 2/553/2465/2023
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

25.08.2023м. Полтава

Ленінський районний суд міста Полтави в складі:

головуючої - судді Подмаркової Ю.М.,

за участі: секретаря судового засідання Макаренка Я.В.,

розглянувши за відсутності учасників справи в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та визначення місця проживання дитини,

в с т а н о в и в:

Короткий зміст позовних вимог та доводів позивача.

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 з вимогами:

- шлюб, зареєстрований 04.08.2022 Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), актовий запис № 1047, розірвати та після розірвання шлюбу залишити проживати малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком за адресою: АДРЕСА_1 ;

- стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі однієї чверті з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття.

На обґрунтування позову зазначив, що 04.08.2022 між ним та відповідачем зареєстровано шлюб, від якого мають спільного малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Сімейне життя з відповідачем не склалося. Підставою розірвання шлюбу стало те, що відповідач покинула сім`ю, з квітня 2023 року проживає з іншим чоловіком, дитиною займатися не бажає, на протязі сімейного життя відповідач постійно влаштовувала сварки та скандали. Сторони припинили шлюбні відносини, спільне господарство не ведеться, шлюб існує формально і подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача та інтересам дитини. Малолітній син проживає та залишиться проживати разом з позивачем, проти чого не заперечує відповідач.

Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина, який проживає з ним, не надає та не приймає участі у його вихованні. Домовленості про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто.

Зазначені обставини стали підставою для звернення до суду з цим позовом.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Полтави від 26.07.2023 відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні в залі суду на 25.08.2023 о10.00 годині.

Участь у справі сторін та інших учасників справи.

Сторони на судовий розгляд не з`явилися.

Позивач ОСОБА_1 подав заяву про розгляд справи за його відсутності, наполягає на задоволенні позовних вимог.

Відповідач ОСОБА_2 подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала.

Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин.

Даними свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_1 , виданого Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), підтверджується, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 04.08.2022 (а. с. 12).

Даними копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції 01.10.2015, підтверджується, що сторони мають спільного малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а. с. 13).

Позивач ОСОБА_1 та малолітній син ОСОБА_3 зареєстровані такими що проживають за адресою: АДРЕСА_1 (довідка про внесення відомостей до Єдиного державного демографічного реєстру № від 12.12.2019, витяг з реєстру територіальної громади № 2023/004776153 від 27.06.2023) (а. с. 7, 11).

Норми права, що підлягають застосуванню та висновки суду за результатами розгляду справи.

Дослідивши доводи позовної заяви, письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного:

Частинами 1, 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Щодо вимоги позивача про розірвання шлюбу.

Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Згідно частини 1 статті 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

У відповідністю зі статтею 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Частиною 1 статті 82 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Суд, з`ясувавши причини розірвання шлюбу та фактичні взаємовідносини подружжя, вважає подальше сімейне життя подружжя і збереження сім`ї неможливим.

Відповідач ОСОБА_2 визнала позовні вимоги про розірвання шлюбу, це не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, що відповідно до частини 4 статті 206 Цивільного процесуального кодексу України є підставою для ухвалення рішення про задоволення позову за вимогою про розірвання шлюбу.

У постанові від 15.01.2020 у справі №200/952/18 Верховний Суд зазначив, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того, з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини разом з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірванню шлюбу. У разі наявності спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини.

Матеріали справи не містять доказів про наявність такого спору між сторонами.

Більш того, відповідач подала до суду заяву, в якій не заперечує проти проживання сина з батьком, тому суд доходить висновку, що після розірвання шлюбу малолітнього сина ОСОБА_3 слід залишити проживати разом з батьком.

Щодо вимоги позивача про стягнення аліментів.

Відповідно до статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Частиною 1 статті 191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Враховуючи положення частини 1 статті 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 статті 7 Сімейного кодексу України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини.

Відповідно до частин першої-другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожній дитині гарантовано право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

Відповідач визнала позов до початку розгляду справи по суті, це не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, і відповідно до частини 4 статті 206 Цивільного процесуального кодексу України є підставою для ухвалення рішення про задоволення позову в частині стягнення аліментів в повному обсязі.

Статтею 191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

В частині стягування аліментів належить звернути рішення до виконання негайно в межах платежу за один місяць.

Відповідно до частини 5 статті 268 Цивільного процесуального кодексу України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Щодо судових витрат.

Відповідно до вимог частини 1 статті 142 Цивільного процесуального кодексу України та частини 3 статті 7 Закону України «Про судовий збір» у зв`язку із визнанням позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову (вимога про розірвання шлюбу).

Оскільки позивач, відповідно до вимог статті 5 Закону України «Про судовий збір», звільнений від сплати судового збору за подання позовної заяви про стягнення аліментів, судовий збір суд стягує з відповідача в дохід держави у зв`язку із задоволенням вимог у розмірі 1073 грн 60 к.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76-82, 89, 141, 161, 170, 206, 211, 223, ч. 2 ст. 247, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

у х в а л и в:

Позовну заяву задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 04 серпня 2022 року Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), актовий запис № 1047 - розірвати.

Після розірвання шлюбу прізвище сторін залишити без змін.

Залишити проживати малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком ОСОБА_1 .

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 07 липня 2023 року й до досягнення сином повноліття.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягування аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1073 (одну тисячу сімдесят три) грн 60 к.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн 80 к.

Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 50% судового збору в розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн 80 к, сплаченого при зверненні до суду за квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки №04-15824361/С від 04.07.2023 в розмірі 2147,20 грн в АТ "Полтава-банк".

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду через Ленінський районний суд міста Полтави протягом тридцяти днів з дня його складання.

Повне рішення складено 25.08.2023.

Найменування (ім`я) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження:

позивач - ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_4 в м. Полтава, місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 ;

відповідач ОСОБА_2 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 в м. Полтава, місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 .

Головуючий Ю.М. Подмаркова