ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/1123/23
Провадження № 2-о/210/39/23
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

17 серпня 2023 року

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді Сільченко В. Є.

секретаря судового засідання Козіній В.А.

за участі:

представника заявника ОСОБА_1

свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_4 до Виконавчого комітету Металургійної районної у місті ради про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкоємцем,

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернулася до суду з вищевказаною заявою. В обґрунтування заяви зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 з яким заявник проживала однією сім`єю як жінка та чоловік. В межах шестимісячного строку ОСОБА_4 було подано заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину до Першої Криворізької державної нотаріальної контори, в наслідок чого було заведено спадкову справу № 174/2019. Однак, постановою Державного нотаріусу Першої Криворізької державної нотаріальної контори Шабліян Є.М. від 21.06.2022 р. було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки нотаріусом не встановлено факту проживання заявника разом зі спадкодавцем протягом останніх п`яти років.

Щодо спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю зазначає наступне:

Заявниця разом із ОСОБА_5 тривалий час перебували у шлюбі. 26.06.2018 р. шлюб між нею та спадкодавцем було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу. Однак, після формального припинення шлюбних відносин заявниця зі спадкодавцем продовжували проживати разом за адресою: АДРЕСА_1 як чоловік та жінка, вели спільне господарство та піклувалися один про одного.

У зв`язку з викладеним, заявник просить суд встановити факт постійного проживання її разом із померлим ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з 05.01.2014 р. по 06.01.2019 р.

В судовому засідання представник заявника підтвердив обставини викладені в заяві та просив її задовольнити.

Представник заінтересованої особи Виконкому Металургійної районної у м. Кривому Розі ради до судового засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без участі представника та прийняти рішення за наявними в матеріалах справи документами.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , підтвердили обставини викладені в заяві, пояснили, що заявниця та померлий є їх батьками, які довгий час перебували у шлюбі та в 2018 році розлучилися, у зв`язку з хворобою їх матері, проте вони про це не знали, оскільки вони так і проживали разом, як одна сім`я. Дізналися про їх розлучення тільки після смерті ОСОБА_5 .

Дослідивши письмові матеріали справи та вислухавши пояснення учасників справи, суд вважає, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно вимог ст. 315 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Судом встановлено, що 15.06.2013 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 уклала шлюб з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після реєстрації шлюбу ОСОБА_7 змінив прізвище на ОСОБА_8 , що підтверджується повторним свідоцтвом про шлюб від 24.04.2015 року, актовий запис № 232 (а.с. 37).

26.06.2018 року шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу від 26.06.2018 року, актовий запис №54 (а.с. 38)

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 09.01.2019 року Серії НОМЕР_1 , виданого Центрально-Міським районним у місті Кривому Розі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №47 (а.с.6).

В межах шестимісячного строку ОСОБА_4 звернулася із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину до Першої Криворізької державної нотаріальної контори, в наслідок чого було заведено спадкову справу № 174/2019 (а.с. 25).

Постановою Державного нотаріусу Першої Криворізької державної нотаріальної контори Шабліян Є.М. від 21.06.2022 р. було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки нотаріусом не встановлено факту проживання заявника разом зі спадкодавцем протягом останніх п`яти років (а.с. 7).

Судом була витребувана спадкова справа №174/2019 після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , після дослідження якої встановлено, що окрім заявниці із заявою про прийняття спадщини ніхто більше не звертався (а.с. 24-44).

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною 1 ст. 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Згідно ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. За ч. 2 ст. 3 СК сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ч. 3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. У випадку, якщо спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, він має подати до нотаріуса заяву про прийняття спадщини.

У випадку, якщо спадкоємець фактично постійно проживав із спадкодавцем на момент відкриття спадщини, проте у його паспорті відсутня відмітка про реєстрацію місця проживання разом із спадкодавцем, а також відсутні докази, визначені п. 3.22 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, спадкоємець має право звернутися до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7, виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому розглядаються заяви про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відповідно до п. 23 вказаної вище Постанови, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

За ч. 3 ст.294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Згідно ч.2 ст.315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановленні факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03.06.1999 № 5-рп/95 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт тощо.

Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 81 ЦПК України; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Як встановлено статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Зі змісту наведених правових норм вбачається покладення процесуального обов`язку на кожну із сторін довести належними доказами наявність або відсутність тих обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 ЦПК України закріплено, що показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Не є доказом показання свідка, який не може назвати джерела своєї обізнаності щодо певної обставини.

Згідно ст. 91 ЦПК України, виклик свідка здійснюється за заявою учасника справи. У заяві про виклик свідка зазначаються його ім`я, місце проживання (перебування) або місце роботи, обставини, які він може підтвердити. Заява про виклик свідка має бути подана до або під час підготовчого судового засідання, а якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, - до початку першого судового засідання у справі. В ухвалі про відкриття провадження у справі або в іншій ухвалі, якою суд вирішує питання про виклик свідка, суд попереджає свідка про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання чи відмову від давання показань на вимогу суду.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 р. «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», в судовому засіданні необхідно дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

Дослідивши письмові матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника та свідків, було встановлено, що заявниця декілька разів укладала шлюб із померлим ОСОБА_5 , останній 15.06.2013 року, який було розірвано 26.06.2018 року, проте продовжувала проживати з ним однією сім`єю, як чоловік та дружина, вели спільне господарство та піклувалися один про одного.

Таким чином, оцінивши усі докази, що є у справі, в їх сукупності, суд вважає, що факт постійного проживання ОСОБА_4 зі спадкодавцем ОСОБА_5 , однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 , знайшов своє підтвердження під час судового розгляду.

Враховуючи встановлені судом обставини, зважаючи на неможливість оформлення заявницею спадщини без встановлення судом вказаного факту заява підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.258,263-265,293-294,315-316,318-319 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_4 до Виконавчого комітету Металургійної районної у місті ради про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкоємцем задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (Паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Дзержинським РВ Криворізького МУ УМВС України в Дніпропетровській області 11.10.2002 р.) разом із померлим ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 05.01.2014 року по 06.01.2019 рік.

Рішення може бути оскаржено в Дніпропетровському апеляційному суді через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу або безпосередньо до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в порядку, передбаченому ст.ст. 354-356 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: В. Є. Сільченко