____________________________________________________________________________________________________________________
провадження № 2/947/3102/23
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

23.08.2023 року м. Одеса

Суддя Київського районного суду м. Одеси ЛітвіноваІ.А., ознайомившись з позовною заявою КП «Теплопостачання міста Одеси» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за опалення та гаряче водопостачання,

ВСТАНОВИВ:

За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями справі присвоєно єдиний унікальний номер 947/19493/23; головуючим визначено суддю ЛітвіновуІ.А.

Позивач звернувся до суду, як особа, яка має цивільну процесуальну дієздатність, тобто здатність особисто здійснювати процесуальні права та виконувати свої обов`язки у суді в тому числі і через представника.

Позовна заява КП «Теплопостачання міста Одеси» підписана представником позивача Валентиною БАХЧИВАНЖИ, на підтвердження повноважень якої додана ксерокопія довіреністі № 13 від 02 січня 2023 року строком дії до 31.12.2023 року. Підпис представника на ксерокопії довіреності засвідчена Ганною ПОЗДНЯКОВОЮ, як директором Комунального підприємства «ТЕПЛОПОСТАЧАННЯ МІСТА ОДЕСИ», діючим на підставі Статуту.

Згідно з частиною третьою статті 58 ЦПК України юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Довіреність від імені юридичної особи видається за підписом (електронним підписом) посадової особи, уповноваженої на це законом, установчими документами ( ч. 3 ст. 62).

До позовної заяви КП «Теплопостачання міста Одеси» установчі документи (копія статуту/витягу зі статуту), на які є посилання в довіреності представника і які підтверджують повноваження особи, що вказана станом на 31.12.2023 року засвідчувачем довіреності не додані.

Єдиними додатками до позовної заяви, крім копії довіреності (повноваження за якою неможливо перевірити, у зв`язку з відсутністю установчих документів) є копія квитанції про сплату судового збору та «Реестр начислений и оплат по абоненту».

Вказаний «Реестр…», засвідчений підписом фахівця Куропаткіною О.Г., на підтвердження повноважень якої щодо підписання чи засвідчення будь-яких документів чи довідок від імені КП «Теплопостачання міста Одеси» ніяких доказів не надано.

«Реестр начислений и оплат по абоненту» (графи «Мес.Год», «Кол.Чел.», «ОТОПЛНИЕ», «Остаток» та ін.) викладені не на державній мові (крім назви підприємства, адреси та П.І.Б. абонента.

Згідно з частиною першою статті 9 ЦПК України цивільне судочинство в судах провадиться державною мовою.

«Реестр начислений и оплат по абоненту» є єдиним доказом, доданим до позову КП «Теплопостачання міста Одеси».

До письмових доказів, викладених іноземною мовою, повинні додаватися переклади українською мовою, засвідчені належним чином.

З наведеного припускається, що позивач не врахував втрату чинності на підставі Рішення Конституційного Суду № 2-р/2018 від 28.02.2018 Закону «Про засади державної мовної політики», як такого, що не відповідає Конституції України (є неконституційним).

Так, Конституційний Суд України постановив визнати таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) Закон України «Про засади державної мовної політики» від 3 липня 2012 року № 5029VI зі змінами. Суд постановив, що Закон України «Про засади державної мовної політики» від 3 липня 2012 року № 5029VI зі змінами, визнаний неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення. Рішення Конституційного Суду України є обов`язковим, остаточним та таким, що не може бути оскаржено.

Відповідно втратила чинність й стаття 14 Закону України «Про засади державної мовної політики», якою встановлювалось право суду за згодою сторін здійснювати провадження регіональною мовою (мовами) у межах території, на якій поширена регіональна мова (мови); допускалась подача до суду письмових процесуальних документів і доказів, викладених регіональною мовою (мовами), з перекладом, у разі необхідності, на державну мову без додаткових витрат для сторін процесу, а також без додаткових для цих осіб витрат - надання послуг перекладача з регіональної мови або мови меншини, у разі необхідності, а державою гарантувалась можливість здійснювати судове провадження регіональною мовою (мовами).

Так Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 1 листопада 2018 року (справа № 638/17598/17, провадження № 61-26527 св 18) зазначив, що державною мовою в Україні є українська мова (стаття 10 Конституції України).

Європейський суд з прав людини у рішенні «Менцен проти Латвії (заява № 71074/01) зазначив: «... що свобода використання мови як така не є однією з прав і свобод, які регулюються Конвенцією. Загальновизнаним є те, що не існує жорсткої лінії розмежування мовної політики від сфери, охопленої Конвенцією, а захід, вжитий в рамках такої політики, може стосуватися одного або декількох положень Конвенції. Разом з тим, фактом залишається те, що, за винятком конкретних прав, передбачених статтями 5 § 2 та 6 § 3 (а), (е), Конвенція сама по собі не гарантує права на використання певної мови при комунікації з органами державної влади або право отримувати інформацію вільно обраною мовою. Отже, за умови поваги до прав, захищених Конвенцією, кожна Висока Договірна Сторона має право регулювати та встановлювати зобов`язання щодо використання своєї офіційної мови або мов у документах, що посвідчують особу та інших офіційних документах.

Відповідно до частини четвертої статті 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Зважаючи на наведене, всі заяви та додатки, що подаються до суду, повинні бути дослідженими та зрозумілими суду, тобто повинні викладатися (чи надаватися в перекладі) державною мовою, якою на підставі статті 10 Конституції України є українська мова, з додержанням вимог, встановлених статтями 183, 175- 177 ЦПК України.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів ( ч. 1 ст. 4 ЦПК).

Звертаючись до суду в порядку позовного провадження, КП «Теплопостачання міста Одеси» не надає будь-яких належних та допустимих доказів, які можуть бути взяті судом до уваги, на підтвердження того, що особа, яка висунута у статусі відповідача за позовом ОСОБА_1 , 1941 р.н., порушує, не визнає чи оспорює права, свободи чи законні інтереси позивача. Досудові попередження та вимоги до відповідача відсутні.

За своєю сутністю позовна заява є документом, який пред`являється позивачем до суду в установленій процесуальним законом формі та містить вимогу про примусовий захист порушеного права чи інтересу.

Із наданих КП «Теплопостачання міста Одеси» документів, не можна встановити доцільність у застосовуванні до відповідача ОСОБА_1 , 1941 р.н., примусового характеру позовного порядку судочинства, з покладенням на відповідача додаткового матеріального навантаження у вигляді сплати судового збору в сумі 2684 грн. (без врахування ймовірних витрат на правничу допомогу).

Для розгляду справ за вимогами такої категорії законодавець встановив наказний чи спрощений порядок розгляду. Метою визначення такого порядку розгляду є економія процесуального часу, який витрачається учасниками процесу та судом, внаслідок чого зменшуються й витрати, пов`язані із розглядом справи.

У позовній заяві ніяким чином не аргументується вибір позивачем саме такого порядку розгляду, замість передбаченого Цивільним процесуальним кодексом України наказного порядку. Позивач своїми діями може покласти на відповідача неспівмірну суму судових витрат.

До відома позивача, згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

У відповідності до п. 3 ч. 1 та ч. 2 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості. Особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або в спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

Також і у ч. 3 ст. 171 ЦПК України містяться роз`яснення стосовно права заявника (стягувача) звернутись до суду із такими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження в разі скасування судового наказу.

Статтею 276 ЦПК України встановлений обов`язок позивача подати у письмовій формі одночасно з поданням позовної заяви або розмістити таке клопотання у самій позовній заяві.

Всупереч встановленим положеннями у позовній заяві КП «Теплопостачання міста Одеси» таке клопотання не міститься та одночасно із позовною заявою таке клопотання не подано.

У відповідності до частини першої статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Зловживання процесуальними правами є неприпустимим.

На підставі частини третьої статті 44 ЦПК України позовна заява КП «Теплопостачання міста Одеси» повертається позивачу із всіма додатками до неї.

Керуючись ст.ст. 3, 11, 44 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву КП «Теплопостачання міста Одеси» до ОСОБА_1 , 1941 р.н., про стягнення заборгованості за опалення та гаряче водопостачання - повернути позивачу із всіма додатками до неї.

Судовий примірник позовної заяви (вхід. № 32316/23) - залишити в суді.

Ухвала набирає законної сили з моменту її складення. Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Літвінова І. А.