ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6191/23 Справа № 196/497/22 Головуючий у першій інстанції: Бабічева Л.П. Суддя-доповідач: Красвітна Т. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2023 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Красвітної Т.П.,

суддів: Свистунової О.В., Єлізаренко І.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 21 квітня 2023 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Виробнича комерційна фірма «Електропромремонт» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2022 року ТОВ Виробнича комерційна фірма «Електропромремонт» звернулось до суду з даним позовом, посилаючись на те, що відповідач знаходився у трудових відносинах з позивачем, у зв`язку з чим йому надавалася безпроцентна позика на особисті потреби шляхом укладання відповідних договорів. 10.01.2020 між ТОВ Виробнича комерційна фірма «Електропромремонт» та ОСОБА_1 було укладено договір безвідсоткової позики №100120, відповідно до якого позивач зобов`язався надати відповідачеві безвідсоткову позику у розмірі 200000,00 грн., а останній зобов`язався повернути позику у строк до 09 січня 2021 року. Позивач, виконуючи свої зобов`язання за договором, надав відповідачу в позику грошові кошти частинами на загальну суму 205000,00 грн. Відповідач частково виконав свої зобов`язання за договором та до закінчення строку частково повернув позику у розмірі 30000,00 грн - 22.04.2020 р., 89108,90 грн 03.09.2020 р., а всього 119108,90 грн. Тому заборгованість відповідача перед позивачем за договором безвідсоткової позики №100120 від 10.01.2020 складає 85891,10 грн. Відповідач не виконав у повному обсязі свої зобов`язання за договором №100120 в строк до 09 січня 2021 року, чим допустив прострочення виконання зобов`язання, тому позивач розрахував суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за період з січня 2021 року по травень 2022 року, що склало 21721,86 грн., а також 3% річних за період з 10.01.2021 року по 25.07.2022 - 3967,46 грн. Також згідно укладеного 23.02.2021 між ТОВ Виробнича комерційна фірма «Електропромремонт» та ОСОБА_1 договору безвідсоткової позики №230221 позивач надав відповідачеві безвідсоткову позику у розмірі 20000,00 грн., а останній зобов`язався повернути позику у строк до 22.02.2022. Однак, відповідач позику не провернув. Термін прострочення виконання повернення позики становить період з 23.02.2022 по 25.07.2022, тобто 153 дні. Таким чином, 3% річних за прострочення повернення позики відповідачем становить 251,51 грн., а інфляційні втрати - 2130,00 грн. Тому позивач просив стягнути на свою користь з відповідача за договором безвідсоткової позики №100120 від 10.01.2020 в розмірі 85891,10 грн. основного боргу, 21721,86 грн. нарахувань у зв`язку з інфляцією та 3967,46 грн. 3% річних; стягнути з відповідача на користь позивача за договором безвідсоткової позики №230221 від 23.02.2021 20000,00 грн. основного боргу, 2130,00 грн. інфляційних втрат, 251,51 грн. 3% річних та судові витрати.

Рішенням Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 21 квітня 2023 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ Виробнича комерційна фірма «Електропромремонт» заборгованість за договором безвідсоткової позики №100120 від 10.01.2020 у розмірі 80891,10 грн., 3% річних у розмірі 3736,50 грн., 20457,36 грн. інфляційних втрат, заборгованість за договором безвідсоткової позики №230221 від 23.02.2021 у розмірі 20000,00 грн., 3% річних у розмірі 2130,00 грн., 251,51 грн. інфляційних втрат, витрати по сплаті судового збору у сумі 2360,67 грн., а всього 129827,14 грн. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, сставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Згідно приписів ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги ціну позову в розмірі 133961,93 грн. грн., розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому товариство просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення місцевого суду без змін.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, часткового скасування оскаржуваного рішення з ухваленням у скасованій частині нового судового рішення, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що з 06.02.2019 року ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з ТОВ Виробнича комерційна фірма «Електропромремонт» на посаді директора департаменту пневмообладнання на підставі наказу №14-к від 05.02.2019 року (а.с. 16).

10 січня 2020 року між ТОВ Виробнича комерційна фірма «Електропромремонт» та ОСОБА_1 було укладено договір безвідсоткової позики №100120, відповідно до якого позивач зобов`язався надати відповідачеві безвідсоткову позику у розмірі 200000 грн, а останній зобов`язався повернути позику у строк до 09 січня 2021 року (а.с.19).

Позивач, виконуючи свої зобов`язання за договором безвідсоткової позики №100120 від 10 січня 2020 року, надав відповідачу в позику грошові кошти частинами: 10.01.2020 року на суму 31000,00 грн., 27.01.2020 року 12000,00 грн., 10.02.2020 року 30000,00 грн., 13.03.2020 року 35000,00 грн., 17.04.2020 року 30000,00 грн., 08.05.2020 року 30000,00 грн., 12.11.2020 року 37000,00 грн., що підтверджується копіями виписок з особового рахунку та зведених відомостей на перерахування заробітної плати та інших виплат ТОВ Виробнича комерційна фірма «Електропромремонт» (а.с. 20-32).

Відповідач частково виконав свої зобов`язання за договором №100120 від 10 січня 2020 року та частково повернув позику у розмірі 30000,00 грн - 22.04.2020 (а.с. 33), 89108,90 грн 03.09.2020 (а.с. 34), а всього 119108,90 грн., що підтверджується копіями платіжних доручень.

Також 23 лютого 2021 року між ТОВ Виробнича комерційна фірма «Електропромремонт» та ОСОБА_1 було укладено договір безвідсоткової позики №230221, відповідно до умов якого позивач зобов`язався надати відповідачеві безвідсоткову позику у розмірі 50000,00 грн, а останній зобов`язався повернути позику у строк до 22 лютого 2022 року (а.с. 35).

Позивач, виконуючи свої зобов`язання за договором безвідсоткової позики №230221 від 23 лютого 2021 року, надав відповідачу в позику частину обумовлених грошових коштів на суму 20000,00 грн., відповідно до копії платіжного доручення №8300 від 23.02.2021 (а.с. 36).

У судовому засіданні місцевого суду представник відповідача визнала факт укладення відповідачем вищевказаних договорів та отримання грошових коштів у позику.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань з повернення позик, утворилась заборгованість за договором №100120 від 10 січня 2020 року у розмірі 80891,10 грн. (200 000 грн. розмір позики 119108,90 грн. сума поверненої позики) та за договором позики №230221 від 23 лютого 2021 року у розмірі 20000,00 грн.

За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (стаття 1046 ЦК України).

За змістом частини першої статті 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

Згідно частини другої статті 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

За положеннями частини першої статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (частина 3 вказаної вище статті).

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності; встановивши факт укладення між сторонами договорів позики та отримання за їх умовами грошових коштів відповідачем; враховуючи, що останнім не надано доказів повернення у повному обсязі боргу позикодавцю, - колегія дійшла висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ Виробнича комерційна фірма «Електропромремонт» за договором безвідсоткової позики №100120 від 10.01.2020 суми боргу 80891,10 грн., а за договором безвідсоткової позики №230221 від 23.02.2021 суми боргу 20000,00 грн.

Доводи апелянта, що позивач своєю бездіяльністю сприяв утворенню заборгованості за договорами позики через неутримання частини позики при звільненні відповідача є надуманими, адже відповідно до статтей 47, 116 КЗпП України роботодавець зобов`язаний, зокрема, у день звільнення провести з працівником розрахунок всіх сум, що належать йому від підприємства, в день звільнення. В свою чергу саме на позичальника покладений обов`язок повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором, згідно статті 1049 ЦК України.

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ст. 625 ЦК України).

Місцевим судом зроблено правильний розрахунок інфляційних втрат та 3% річних на суму заборгованості за договором №100120 від 10.01.2020 - 80891,10 грн., а саме втрати у зв`язку з інфляцією - 20457,36 грн., 3% річних - 3736,50 грн., а всього за вказаним договором 105084,96 грн., які підлягають стягненню з відповідача.

Крім того, суд правильно обґрунтував нарахування на суму заборгованості за договором №230221 від 23.02.2021 - 20000,00 грн, а саме втрати у зв`язку з інфляцією - 2130,00 грн., 3% річних - 251,51 грн., а всього за вказаним договором 22381,51 грн.

Однак, у резолютивній частині оскаржуваного рішення місцевий суд помилково стягнув за договором безвідсоткової позики №230221 від 23.02.2021 3% річних у розмірі 2130,00 грн. та інфляційні втрати в сумі 251,51 грн.

Тому рішення Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 21 квітня 2023 року підлягає скасуванню в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ Виробнича комерційна фірма «Електропромремонт» за договором безвідсоткової позики №230221 від 23.02.2021 3% річних у розмірі 2130,00 грн., 251,51 грн. інфляційних втрат, з ухваленням у цій частині нового судового рішення про стягнення з відповідача на користь позивача за вказаним договором 3% річних у розмірі 251,51 грн. та інфляційних втрат у сумі 2130,00 грн.

В іншій частині рішення суду підлягає залишенню без змін.

До ухвалення місцевим судом рішення відповідачем було подано заяву про застосування позовної давності, яка викладена у відзиві на позовну заяву (78-80).

Статтею 256 ЦК України передбачено, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, спеціальна позовна давність в один рік встановлено п.1 ч.2 ст.258 ЦК України відносно неустойки.

Згідно із ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку (ч. 5 ст. 261 ЦК України).

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Встановлено, що строк виконання договору безвідсоткової позики №100120 від 10.01.2020 погоджений по 09.01.2021, а договору безвідсоткової позики №230221 від 23.02.2021 - по 22.02.2022.

З даним позовом до суду позивач звернувся 05 липня 2022 року, що підтверджується інформацією на поштовому конверті (а.с. 40).

Таким чином, трирічний строк для звернення з позовом до суду у даній справі позивачем не пропущений.

Посилання апелянта на необхідність застосування до даних правовідносин річного строку позовної давності згідно ч. 3 ст. 233 КзпП України є безпідставним. Між сторонами склались договірні відносини, у зв`язку з наданням позики та укладенням відповідного договору, а тому на даний спір розповсюджується загальний трирічний строк позовної давності.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія звертає увагу, що рішення місцевого суду, згідно змісту апеляційної скарги, оскаржене лише в частині частині задоволених позовних вимог, а тому суд апеляційної інстанції справу в частині відмови у стягненні за договором безвідсоткової позики №100120 від 10.01.2020 частини боргу в сумі 5000,00 грн., інфляційних втрат та 3% річних на цю суму, - не переглядає, згідно вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України.

Суд звертає увагу, що, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на вищевикладене, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції підлягає частковому скасуванню з ухваленням у скасованій частині нового судового рішення.

Керуючись ст.ст. 7, 367, 369, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 21 квітня 2023 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Виробнича комерційна фірма «Електропромремонт» за договором безвідсоткової позики №230221 від 23.02.2021 3% річних у розмірі 2130,00 грн, інфляційних втрат у розмірі 251,51 грн. скасувати та у скасованій частині ухвалити нове судове рішення.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Виробнича комерційна фірма «Електропромремонт» () за договором безвідсоткової позики №230221 від 23.02.2021 року 3% річних у розмірі 251,51 грн, нарахування у зв`язку з інфляцією в розмірі 2130,00 грн.

В іншій оскаржуваній частині рішення Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 21 квітня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст судового рішення складений 30 серпня 2023 року.

Головуючий Т.П. Красвітна

Судді І.А. Єлізаренко

О.В. Свистунова