Справа № 946/3741/23
Провадження № 2/946/2474/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 серпня 2023 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого судді - Адамова А.С.,

за участю: секретаря судового засідання - Тюміної О.А.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Ізмаїлі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - орган опіки та піклування Ізмаїльської міської ради Одеської області про розірвання шлюбу, залишення малолітньої дитини проживати разом з батьком, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, яким (з урахуванням уточнення від 05.07.2023) просив: розірвати шлюб, укладений 23 квітня 1999 року між ним, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрованого Магаданським міським відділом РАГС, актовий запис № 261 в книзі реєстрації шлюбів та залишити неповнолітню дитину ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка перебуває на його повному утриманні та вихованні, проживати разом із батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що він з відповідачкою зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії НОМЕР_1 , виданого Магаданським міським відділом РАГС, актовий запис № 261 в книзі реєстрації шлюбів. В цьому шлюбі у них народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Перебуваючи у шлюбі, вони проживали разом, їх стосунки були пов`язані спільним побутом, правами та обов`язками, притаманними сім`ї. Проте сімейне життя останнім часом дуже змінилося та ускладнилося, через систематичні непорозуміння, які накопичувалися роками, різні погляди на життя, несумісні звички та характери. У результаті, вищезазначені обставини, призвели до зникнення взаємопорозуміння, постійних конфліктів та сварок, які з часом почали носити систематичний характер. Будь які спроби примиритися не давали бажаних результатів оскільки у нас різні погляди на сімейне життя та обов`язки. Шлюбні відносини фактично припинилися пів року тому. На разі вони проживають окремо, за різними адресами, спільного господарства не ведуть та сумісне проживання остаточно припинено. На його глибоке переконання, подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, оскільки як у нього, так і у відповідача на ґрунті сімейно-побутових проблем та діаметрально протилежних поглядів на сімейне життя, розвинулась неприязнь один до одного, втрачено почуття любові та поваги. Вважає, що за таких умов шлюб необхідно розірвати. За весь час їхнього окремого проживання з відповідачем, їх донька проживає з ним. Відповідач залишила малолітню дитину на нього та як мати зовсім перестала цікавитись дитиною, неналежним чином виконує свої батьківські обов`язки та самоусунулась від виконання своїх обов`язків з виховання дитини. Спільна малолітня дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , останній час проживає разом з ним за адресою: АДРЕСА_1 , та знаходиться на його повному матеріальному утриманні. У зв`язку з чим ними було прийняте рішення щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дитини. Це рішення вони оформили договором від 09.05.2023. Цей договір був нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Єфіменко М.Д. 09.05.2023 та зареєстрований в реєстрі за №1298. Згідно цього договору вони домовилися, що місце проживання дитини є місце його проживання. Також, він взяв на себе зобов`язання щодо будь-якого питання, що стосується збереження життя та здоров`я, навчання, харчування, вжиття заходів медичного характеру, та зобов`язався нести усі без винятку витрати щодо їх дитини. На даний час він працює у ПрАТ «УДП». У нього нормований робочий день та стабільна заробітна платня. Він постійно слідкує за станом здоров`я доньки, її розвитком, виховує та піклується про неї. Проживання доньки разом з ним відповідає її інтересам. Він має можливість забезпечити їй належні умови проживання, повною мірою займатися її вихованням. Разом з тим, він не чинитиму жодних перешкод для спілкування відповідача із дітьми і готовий зі свого боку усіма силами сприяти тому, щоб дитина через розлучення батьків не була позбавлення спілкування з матір`ю.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, проте його представник надав суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують, просять їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи була сповіщена належним чином, проте надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнає повністю, не заперечує проти задоволення позову.

Представник третьої особи - орган опіки та піклування Ізмаїльської міської ради Одеської області в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був сповіщений належним чином, проте надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, надав висновок про визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком ОСОБА_1 .

Згідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов наступного.

Судом встановлено, щоОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають в шлюбі з 23 квітня 1999 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії НОМЕР_1 , виданим Магаданським міським відділом РАГС, актовий запис № 261 в книзі реєстрації шлюбів.

Від шлюбу у них народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження серія НОМЕР_2 , актовий запис № 232, зроблений 21 лютого 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області).

Із січня 2023 року фактичні шлюбні стосунки між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 були припинені. Наразі справа про розірвання шлюбу перебуває на розгляді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області (справа №946/3741/23).

09.05.2023 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було складено нотаріально посвідчений договір щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дитини. Зокрема, цим договором було визначено порядок здійснення батьківських прав та обов`язків щодо участі батьків у вихованні дитини та її матеріального забезпечення. Даний договір мати не виконує, вона самоусунулася від участі у вихованні дитини. Належним чином не виконує батьківські обов`язки, не цікавиться її життям, здоров`ям та розвитком, обмежується лише телефонними дзвінками.

Відповідно до довідок, виданих ПрАТ «Українське Дунайське пароплавство» № ДБО - 448 від 06.07.2023 та № 48/2023/01 - 01.1.2/01 від 07.07.2023, ОСОБА_1 працює на посаді старшого інспектора праці (правового) відділу кадрової політики департаменту мотивації праці та соціально-кадрових відносин, має стабільний дохід. Його заробітна плата з 01.01.2023 по 01.06.2023 склала 128 418.80 грн.

Відповідно до витягу з реєстру територіальної' громади № 2023/002277009 від 16.03.2023, ОСОБА_1 зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до повного витягу з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» МВС України В? - 001199795, станом на 05.07.2023 ОСОБА_1 незнятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває.

Відповідно до консультаційного висновку лікаря-нарколога, ОСОБА_1 на обліку не перебуває, за медичною допомогою не звертався.

Згідно з довідкою-характеристикою, виданою Ізмаїльською початковою школою № 4 Ізмаїльського району Одеської області, вихованням та утриманням: доньки займається батько. Він відвідує батьківські збори, підтримує контакт з класним керівником та вчителями-предметниками.

Спеціалісти служби у справах дітей обстежили умови проживання за адресою: АДРЕСА_2 , про то складено акт обстеження від 25.07.2023. Було встановлено, що малолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом з батьком, умови проживання відповідають санітарно - гігієнічним вимогам. Дитина забезпечена всім необхідним, має окрему кімнату з усіма зручностями. З матір`ю спілкується у телефонному режимі.

Спеціаліста служби у справах дітей 14.07.2023 провели телефонну розмову з матір`ю дитини, про що склали протокол бесіди. ОСОБА_2 повідомила, що вона має намір виїхати за межі України. Вихованням доньки ОСОБА_4 вона не займається, дівчина перебуває на утриманні батька. На електронну адресу служби у справах дітей 18.07.2023 надійшла заява ОСОБА_2 про надання нею згоди на визначення місця проживання доньки з батьком,

Питання щодо надання висновку про визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,, було винесене на розгляд комісії з питань захисту прав дитини, протокол №12 від 01.08.2023. Члени комісії розглянули матеріали, які надійшли з Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області, документи, підготовлені службою у справах дітей, та вирішили пропонувати органу опіки та піклування Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області надати висновок про можливість підтвердження фактичного місця проживання малолітньої ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_1 (на момент обстеження житлово-побутових умов) разом з батьком, ОСОБА_1 .

Відповідно до висновку органу опіки та піклування Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області про визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за №04/21-868 від 04.08.2023, виходячи з інтересів малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючись ст. ст. 19, 160, 161 Сімейного кодексу України, пунктом 72 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року № 866, відповідно до протоколу № 11 від 18.07.2023 засідання комісії з питань захисту прав дитини, орган опіки та піклування Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області вважає за можливе підтвердити фактичне місце проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком, ОСОБА_1 .

Статтею ст.56 СК України передбачено право дружини та чоловіка на особисту свободу, у тому числі й на припинення шлюбу.

Відповідно до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

За змістом ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Приймаючи до уваги, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін та їх дітей, їх особисті та майнові права після розірвання шлюбу не будуть порушені, суд дійшов до висновку, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсному волевиявленню сторін і шлюб може бути розірваний.

Вирішуючи позовні вимоги про залишення малолітньої дитини проживати разом з батьком, суд виходить з такого.

Частиною 1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладаються однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Статтею 8 зазначеного Закону передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя , достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 160 Сімейного Кодексу України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Згідно ч. ч. 1,2 ст. 161 СК України у випадку, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Із системного тлумачення ч.1 ст.3, ст.9 Конвенції про права дитини, ч.ч.2 і 3 ст.11 Закону України «Про охорону дитинства», ст.161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини.

При цьому суд повинен враховувати, хто з батьків виявляє більшу увагу до дитини і турботу про неї, її вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дитини.

Згідно ч.ч. 7,8 ст.7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен керуватися максимальним забезпеченням інтересів дітей.

Відповідно до cт.ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумного, духовного, морального і соціального розвитку дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, згідно ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків, і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.

Відповідно до ст. 141 ч.2 СК України, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно ч. 4 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Відповідно до ч.ч. 5,6 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Статтею 9 Конвенції ООН про права дитини від 27 лютого 1991 року визначено неможливість розлучення дитини з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків коли таке розлучення необхідне в як найкращих інтересах дитини.

Пунктами 4,5 ст.19 СК України передбачено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Як вбачається з наведеного, матеріалів долучених до даної позовної заяви, відповідач, як мати, безвідповідально ставиться до виховання та догляду за своєю неповнолітньою дитиною, не усвідомлює в повній мірі свого неналежного ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків, що свідчить про фактичне зняття нею своїх обов`язків з виховання дитини та догляду за нею.

З огляду на викладене, суд вважає доцільним залишити неповнолітню дитину ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка перебуває на повному утриманні та вихованні батька ОСОБА_1 , проживати разом із батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до вимог ст.ст.12,13,77,78,79,80,81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

За таких обставин, суд вважає за можливе позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - орган опіки та піклування Ізмаїльської міської ради Одеської області про розірвання шлюбу, залишення малолітньої дитини проживати разом з батьком задовольнити.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 133, 141 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ) до ОСОБА_2 (адреса реєстрації: АДРЕСА_3 ; адреса проживання: АДРЕСА_4 ), третя особа - орган опіки та піклування Ізмаїльської міської ради Одеської області (місце знаходження: Одеська область, м. Ізмаїл, пр. Незалежності, 62) про розірвання шлюбу, залишення малолітньої дитини проживати разом з батьком - задовольнити.

Розірвати шлюб, укладений 23 квітня 1999 року між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії НОМЕР_1 , виданого Магаданським міським відділом РАГС, актовий запис № 261 в книзі реєстрації шлюбів.

Залишити неповнолітню дитину ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка перебуває на повному утриманні та вихованні батька ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ), проживати разом із батьком ОСОБА_1 , (РНОКПП НОМЕР_3 ) за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 28.08.2023р.

Суддя: А.С.Адамов