Справа № 716/748/23
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30.08.2023 року Заставнівський районний суд Чернівецької області в складі:
головуючого судді - Сірик І.С.
за участю секретаря -Барабащук О.А.
представника позивача - ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Заставна цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа Орган опіки та піклування Юрковецької сільської ради Чернівецького району Чернівецької області про позбавлення батьківських прав,
Позивач ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Данищука В.В., звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав по відношенню до його неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що13.08.2012 року між нею та відповідачем ОСОБА_3 було укладено шлюб. Під час проживання в шлюбу у них народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 14.06.2017 року за рішенням Заставнівського районного суду Чернівецької області шлюб між ними розірвано. Позивачка зазначає, що після розірвання шлюбу змінила своє прізвище на « ОСОБА_1 ». 06.08.2021 року уклала шлюбі із ОСОБА_6 і змінила своє прізвище на « ОСОБА_1 ». З моменту розпаду сім`ї їх син проживає з матір`ю та перебуває виключно на її утриманні. Відповідач участі в вихованні та утриманні сина не приймає, не цікавиться його життям. 03.07.2017 року за рішенням Заставнівського районного суду вирішено стягувати з ОСОБА_3 аліменти на її користь для утримання сина ОСОБА_4 в розмірі 1/3 частини від його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 02.06.2017 року. Однак ОСОБА_3 аліменти не сплачує, і як вбачається із довідки розрахунку заборгованості станом на день звернення до суду заборгованість по аліментах складає 394907,40 гривень. Позивачка вказує, що відповідач жодним чином не піклується про стан здоров`я дитини, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не підтримує жодного зв`язку з сином, не спілкується з ним. Враховуючи вищевикладене вважає, що наявні всі підстави для позбавлення його батьківських прав.
Позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Данищук В.В. в судове засідання не з`явилися, подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, зазначили, що позовну заяву підтримують, просили задовольнити з підстав наведених у заяві. В зв`язку з неявкою відповідача у судові засідання, не заперечували проти заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, однак до суду повернувся конверт із відміткою, що адресат відсутній за вказаною адресою.
Згідно п.4 ч.8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.
Відповідно до ч. 10 ст. 130 ЦПК України якщо місце перебування відповідача невідоме, суд розглядає справу після надходження до суду відомостей щодо його виклику до суду в порядку, визначеному цим Кодексом.
З урахуванням наведеного, суд зі згоди позивача та представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 280,281 ЦПК України.
Представник третьої особи без самостійних вимог - щодо предмету спору Юрковецької сільської ради Чернівецького району Чернівецької області, як орган опіки та піклування в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву з проханням розглянути справу у їх відсутності, вказала, що наданий Висновок щодо доцільності позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав підтримують, не заперечують проти задоволення позовних вимог.
Будучи допитана в судовому свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що являється бабусею позивачки. Три роки сиділа з дитиною. Доглядала за внуком з 2 років. За весь цей час відповідач 2 рази бачився з сином. Будь якої матеріальної допомоги для утримання сина не надавав.
Свідок ОСОБА_9 суду пояснив, що він з дружиною допомагали внучці сидіти з сином, оскільки вона змушена була ходити до роботи. Дитині було 2 рочки, як вони почали з ним сидіти та доглядати за ним. За три роки, що вони сиділи з онуком відповідач 2 рази бачився з сином. Ні коштів ні будь-якої іншої допомоги для утримання сина він не надавав і на даний час з сином не спілкується. Місце його знаходження їм не відоме.
Суд, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, показання свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , дослідивши наявні в справі докази, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 18 Конвенції «Про права дитини» від 20.11.1989 року, яка ратифікована в Україні постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991 року батьки несуть основну відповідальність за виховання дітей.
Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину.
Права та обов`язки матері і батька дитини, відповідно до ст.121 Сімейного кодексу України, ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державним органом реєстрації актів цивільного стану.
Відповідно до ст. 59 Закону України «Про освіту» від 23.03.1996 року та ст. 155 СК України батьки мають право і зобов`язані виховувати своїх дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, готувати їх до праці.
Згідно ст. 157 СК У країни, той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею, підтримувати стосунки, виявляти турботу щодо них.
Так, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_3 з 13.08.2012 року проживали в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Заставнівського районного суду від 14.06.2017 року між ними розірвано, що вбачається із копії рішення (а.с.9).
В шлюбі у сторін ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_4 , що стверджується свідоцтвом про народження (а.с.8).
На сьогоднішній день дитина проживає із позивачкою та знаходиться на її утриманні,що вбачається із довідки за №235 від 31.03.2023 року та акту обстеження умов проживання, виданих виконавчим комітетом Юрковецької сільської ради (а.с.25,26).
Судом встановлено, що після розірвання шлюбу з відповідачем, позивачка змінила своє прізвище на « ОСОБА_1 , проте 06.08.2021 року уклала шлюб із ОСОБА_6 і змінила своє прізвище з « ОСОБА_1 » на « ОСОБА_1 », що вбачається із копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 06.08.2021 року (а.с.10).
Пленум Верховного Суду України в п. 16 постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 вихованням та утриманням дитини не займаються, не спілкується з нею, не піклується про її здоров`я, фізичний та моральний розвиток, про створення належних умов для його проживання та виховання, не цікавиться її матеріальним забезпеченням.
Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів станом на 04.05.2023 року сума заборгованості становить 394907,40 гривень (а.с.15-16).
Частина 1 статті 164 СК України регламентує підстави позбавлення батьківських прав, зокрема згідно п.2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Оцінивши всі досліджені в судовому засіданні докази, судом встановлено, що відповідач без поважних причин повністю самоусунуся від виконання своїх батьківських обов`язків та свідомо нехтує ними, що відповідно до ст. 164 Сімейного Кодексу України є підставою для позбавлення його батьківських прав.
Відповідно до вимог частини 5 та 6 статті 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
Згідно Витягу із Рішення Виконавчого комітету Юрковецької сільської ради від 11.04.2023 року № 08/60 та Висновку органу опіки та піклування Юрковецької сільської ради від 11.04.2023 року вбачається за доцільне позбавити батьківських прав громадянина ОСОБА_3 по відношенню до його малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в зв`язку з тим, що він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню до дитини (а.с.33,34-35).
Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд враховує наступне.
Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.
Відповідно до ч. 3 виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з бат ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства»ьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.
Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Виходячи з тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України суд має підстави для висновку, що ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав виключно за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Разом з тим, зазначені чинники, повинні мати систематичний та постійний характер, як кожен, так і в сукупності, можна розцінити як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.
Відповідно до п.п. 15,16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року та ратифікованої постановою Верховної ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
За таких встановлених обставин винної поведінки відповідача та свідомого нехтування ним своїх батьківських обов`язків, враховуючи права і інтереси дитини, суд дійшов висновку про злісне ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків та необхідність позбавлення його батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ..
Суд звертає увагу відповідача на те, що відповідно до ч. 1 ст. 169 Сімейного кодексу України, мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.
В такому разі, судом буде перевірено, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини (ч.4 ст. 169 Сімейного кодексу України).
З урахуванням наведеного, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, їх належність, допустимість, достовірність, а також враховуючи, що відповідч ОСОБА_3 заперечень на позов та доказів на їх підтвердження суду не надав, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки в ході судового розгляду підтверджено факт свідомого ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків, покладених на нього ст. 150 СК України, відносно малолітньої дитини.
На підставі викладеного, ст.ст. 8, 12, 14, 17 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 150, 155, 157, 164, 165, 180-184 Сімейного кодексу України, ст. 27 Конвенції «Про права дитини», керуючись ст.ст. 7, 10, 12, 13, 82, 223, 235, 247, 259, 263 - 265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 - задовольнити.
Позбавити батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 по відношенню до його малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Заочне рішення суду може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повне найменування учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жителька АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , паспорт громадянина України з безконтактним електронним носієм НОМЕР_3 , орган видачі 7316, дата видачі 25.08.2021 року.

Представник позивача: Данищук Василь Вячеславович, адреса АДРЕСА_2 , ордер серії СЕ №1056048 від 28.04.2023 року.

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 .

Третя особа без самостійних вимог виконавчий комітет Юрковецької сільської ради Чернівецького району Чернівецької області, як орган опіки та піклування, адреса с.Юрківці вул.Центральна, 36 Чернівецького району Чернівецької області.

Суддя Сірик І.С.