ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2023 року

м. Черкаси

Справа № 705/502/23
Провадження № 22-ц/821/1366/23
категорія: 304070000

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Василенко Л. І.,

суддів: Бородійчука В. Г., Карпенко О. В.,

секретаря Сергун Т. В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Уманські енергетичні мережі, відокремленого структурного підрозділу без статусу юридичної особи публічного акціонерного товариства «Черкасиобленерго»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 30 червня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Уманських енергетичних мереж, відокремленого структурного підрозділу без статусу юридичної особи публічного акціонерного товариства «Черкасиобленерго», про розірвання договору електропостачання, у складі: головуючого судді Піньковського Р. В.,

в с т а н о в и в :

У січні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Уманських енергетичних мереж, відокремленого структурного підрозділу без статусу юридичної особи ПАТ «Черкасиобленерго», про розірвання договору електропостачання.

Позовні вимоги мотивовані тим, що він мешкає в приватному будинку по АДРЕСА_1 і для отримання електричної енергії заключив договір № 2-9-004 від 19.08.2013 з ПАТ «Черкасиобленерго», в особі Уманські енергетичні мережі, з влаштуванням квартирного вводу з лічильником.

Зазначає, що електропостачальник не дотримався договірних зобов`язань і додатково заключив договір з іншими співвласниками і без його згоди розмістив будинковий ввід і їх лічильники в його квартирі, що він заперечував.

Згодом 18.12.2018 був заключений на новий строк договір-приєднання з о/р7 (додаток 2) без його участі. Постачальник так і не приступив до переносу сторонніх лічильників і будинкового вводу, що стало предметом судового розгляду по справі 705/3920/20 і продовжує не виконувати призначення договору і його умови, що мають істотне значення.

Просить суд розірвати достроково договір з Уманськими енергетичними мережами ПАТ «Черкасиобленерго» про користування електричною енергією за о/р 2 споживача ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_2 .

Зобов`язати Уманські енергетичні мережі ПАТ «Черкасиобленерго» демонтувати будинковий ввід з лічильниками встановленими в квартирі ОСОБА_1 по АДРЕСА_2 .

Стягнути судовий збір з відповідача на користь держави.

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 30 червня 2023 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що позов заявлений до неналежного відповідача, який повинен відповідати за позовом з підстав, які в ньому викладені, відповідачем не порушуються та не оспорюються права позивача.

17 липня 2023 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить суд зупинити дію рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 30.06.2023 і залучити до справи додатково відповідачем ПАТ «Черкасиобленерго» та прийняти рішення щодо продовження провадження. Судовий збір стягнути за апеляційне провадження із відповідача. Задовольнити його клопотання про залучення до справи другим відповідачем ПАТ «Черкасиобленерго».

Апеляційну скаргу мотивує тим, що відповідач копію відзиву йому не надав, проте суддя в порушення ст. 175-179 УПК України схвалив такі дії, та позбавив його можливості своєчасно уточнити позов.

Зазначає, що з Уманськими ЕМ він заключав договір 19.08.2013 за особовим рахунком НОМЕР_1 на відміну від діючого сьогодні договору (о-р 2) з новим електропостачальником ТОВ «Черкасиенергозбут», що дійсно вимагає залучення ПАТ «Черкасиобленерго» за його клопотанням.

Заперечує рішення у зв`язку із порушенням норм процесуального права, а відповідач зловживав своїми правами.

До апеляційної скарги також додано клопотання про залучення до справи відповідача за ст. 51 ЦПК України, так як він був позбавлений цього по незалежним причинам.

14 серпня 2023 року від Уманських енергетичних мереж ПАТ «Черкасиобленерго» надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому відповідач просив відмовити в апеляційних вимогах скаржника, а рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 30 червня 2023 року по справі № 705/502/23 залишити без змін.

Вважає, що судом першої інстанції в повній мірі дотримано вимоги процесуального права та наголошує, що філії та представництва, які не є юридичними особами, не наділені цивільною процесуальною дієздатністю та не можуть виступати стороною у цивільному процесі.

Відокремлений структурний підрозділ «Уманські енергетичні мережі» ПАТ «Черкасиобленерго» не є юридичною особою, а тому не наділений цивільною процесуальною дієздатністю та не може виступати стороною у цивільному процесі.

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч.1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).

Згідно зі ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі ст. 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку (ст. 51 ЦПК України).

Статтею 175 ЦПК України встановлено, що викладаючи зміст позовної заяви, саме позивач визначає коло відповідачів, до яких він заявляє позовні вимоги.

З урахуванням принципу диспозитивності, суд не має права проводити залучення співвідповідача з власної ініціативи.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду від 09 січня 2023 року в справі № 402/586/17 (провадження № 61-12507св21) вказано, що: «належним відповідачем має бути така особа, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги. Суд захищає порушене право чи охоронюваний законом інтерес позивача саме від відповідача. Якщо позовна вимога заявлена до особи, яка не є учасником спірних правовідносин (тобто, не до тієї особи, яка має відповідати за цією вимогою), така особа є неналежним відповідачем».

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі №523/9076/16-ц (провадження №14-61цс18) зробила правовий висновок про те, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо неналежного відповідача.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

Відповідно до вказаних норм закону позивач, звертаючись до суду з позовом, повинен довести факт порушення невизнання чи оспорення його прав свобод чи інтересів, саме вказаним ним відповідачем.

При цьому, слід вважати, що заявлені позовні вимоги до неналежного відповідача задоволені судом бути не можуть, оскільки вказане слід вважати порушенням вимог процесуального закону, за якими суд не в змозі вирішувати та задовольняти позов без особи, яка повинна відповідати за позовом, прав, обов`язків, інтересів якої такий прямо стосується (належного відповідача).

Позивач просить розірвати достроково договір з Уманськими енергетичними мережами ПАТ «Черкасиобленерго» про користування електричною енергією та зобов`язати відповідача демонтувати будинковий ввод з лічильниками встановленими в квартирі ОСОБА_1 по АДРЕСА_2 .

Однак, відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Відокремлений структурний підрозділ «Уманські енергетичні мережі» ПАТ «Черкасиобленерго» є відокремленим підрозділом, , місцезнаходження: Черкаська область, м. Умань, вул. Енергетична,14. Повне найменування та код юридичної особи, до якої належить відокремлений структурний підрозділ публічне акціонерне товариство «Черкасиобленерго», 22800735.

Відповідно до п. 3 ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій.

Позивач в порядку та строки, передбачені положенням ст. 51 ЦПК України, не скористався правом на залучення співвідповідача.

Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що позивачем було неправильно визначено відповідача і до участі у справі не був залучений належний відповідач. Ця обставина унеможливлює розгляд справи по суті, оскільки суд апеляційної інстанції позбавлений процесуальної можливості залучати до участі у справі належного відповідача.

Щодо доводів скаржника про порушення його права на подачу клопотання про залучення відповідача та не отримання відзиву Уманських енергетичних мереж ПАТ «Черкасиобленерго».

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 01.02.2023 справу визначено малозначною та вирішено її розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Вказаною ухвалою відповідачу надано п`ятнадцятиденний строк із дня вручення ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі для подання відзиву на позов та п`ятиденний строк на подачу заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 01.02.2023 було вручено позивачу 01.02.2023, що підтверджується розпискою (а.с. 8).

Згідно з ч. 4 ст. 19 ЦПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду: 1) малозначних справ; 2) справ, що виникають з трудових відносин; 3) справ про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд; 4) справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

У ч. 6 ст. 19 ЦПК України зазначено, що для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) справи про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства); 4) справи про розірвання шлюбу; 5) справи про захист прав споживачів, ціна позову в яких не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: 1) малозначні справи; 2) що виникають з трудових відносин; 3) про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд.

У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін; 3) обраний позивачем спосіб захисту; 4) категорію та складність справи; 5) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; 6) кількість сторін та інших учасників справи; 7) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 8) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

За змістом ч. 4 ст. 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

Питання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі (частина перша статті 277 ЦПК України).

Апеляційний суд дійшов переконання, що суд першої інстанції дотримався наведених норм процесуального права, оскільки в ухвалі про відкриття провадження зробив висновок про те, що справа, у якій предметом позову є розірвання договору електропостачання, підпадає під ознаки малозначної справи та підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Суд першої інстанції правильно врахував, що зазначений спір не входить до переліку спорів, які не можуть бути розглянуті в порядку спрощеного позовного провадження.

Подібні висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 10 лютого 2020 року у справі № 705/1279/18, від 24 червня 2021 року у справі № 552/1030/20.

Отже, ОСОБА_1 було вручено ухвалу про відкриття провадження, тобто відомо про визначений судом порядок розгляду справи.

11.04.2023 відповідачем Уманських енергетичних мереж ПАТ «Черкасиобленерго» подано до суду клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з тим, що дану справу не належить розглядати в порядку цивільного судочинства.

Відзив відповідачем Уманських енергетичних мереж ПАТ «Черкасиобленерго» подано суду не було.

Разом з тим, апеляційний суд зауважує, що ст. 183 ЦПК України, яка регламентує загальні вимоги до форми та змісту письмової заяви, клопотання, заперечення, не містить вимог щодо надсилання клопотань іншим учасникам справи (провадження) за винятком заяви, скарги, клопотання чи заперечення, які подаються на стадії виконання судового рішення, в тому числі в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень.

Щодо залучення до участі в справі ПАТ «Черкасиобленерго» слід зазначити наступне.

За приписами ч. 6 ст. 367 ЦПК України в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Стаття 374 ЦПК України визначає повноваження суду апеляційної інстанції.

Даючи аналіз наведеним нормам процесуального законодавства, колегія суддів зазначає, що особа, яка залучається до участі у справі у процесуальному статусі відповідача, має процесуальні права та процесуальні обов`язки, визначені ЦПК України. Залучення ж такої особи на стадії апеляційного розгляду справи позбавляє залученого відповідача можливості користуватися своїми процесуальними правами, гарантованими ЦПК України в суді першої інстанції, що є порушенням принципу рівності сторін.

Таким чином, в силу наведених вище приписів процесуального законодавства суд апеляційної інстанції, переглядаючи рішення суду першої інстанції в порядку апеляційного провадження, позбавлений можливості, в межах наданих йому ЦПК України процесуальних повноважень, здійснювати залучення співвідповідачів.

Враховуючи вищевикладене в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про залучення співвідповідача необхідно відмовити.

Інших вагомих, достовірних та достатніх доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, апеляційна скарга не містить.

Європейський суд з прав людини вказав, що наявність безсторонності відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного. Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення у справі «Білуха проти України», N 33949/02, § 49-52, від 09 листопада 2006 року).

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За вказаних обставин, колегія суддів приходить до висновку про залишення рішення суду без змін, а скарги без задоволення.

Щодо вимог апеляційної скарги про стягнення судового збору, то слід зазначити, що позов та апеляційна скарга задоволенню не підлягають, отже підстави для розподілу судових витрат у відповідності до ст. 141 ЦПК України відсутні.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 30 червня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Текст постанови складено 31 серпня 2023 року.

Головуючий Л. І. Василенко

Судді: В. Г. Бородійчук

О. В. Карпенко