Справа № 585/1701/23
Номер провадження 2/585/507/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2023 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого судді - Євтюшенкової В.І.,

з участю секретаря судового засідання - Ковган О. В.

розглянув у залі судових засідань у порядку загального позовного провадження

справу № 2/585/1701/23/, провадження №2/585/507/23.

Позивач: ОСОБА_1 ,

Відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

третя особа Українська універсальна біржа,

предмет позову: визнання права власності на нерухоме майно.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

До суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Українська універсальна біржа, про визнання права власності на нерухоме майно.

В обґрунтування позову посилається на те, що 26.12.2000 Українською універсальною біржею було зареєстровано Договір купівлі продажу, реєстраційний №НР-171, квартири за АДРЕСА_1 , який укладено між ОСОБА_3 , який діяв від свого імені та від імені свого неповнолітнього сина (Продавець) та ним, ОСОБА_1 (Покупець). Правочин обома сторонами повністю виконаний, відповідачі звільнили квартиру, передали йому ключі, знялись з реєстрації, заперечень, зауважень не було. Він ( ОСОБА_1 ) використовує квартиру для постійного проживання, сплачує комунальні платежі, утримує її в належному стані. На час укладення договору в грудні 2000 року ні він, ні відповідачі не знали , що правочин у відповідності до ст. 47 ЦК України в ред.. 1963 року підлягає нотаріальному посвідченню, оскільки на той час також був чинним Закон України «Про товарну біржу», відповідно ст. 15 якого правочини, зареєстровані на біржі, подальшому нотаріальному посвідченню не підлягають. На даний час він має намір провести державну реєстрацію належної йому квартири, але отримав відповідь про те, що він має звернутись до суду. Тому просить в судовому порядку визнати за ним право власності на придбане 26.12.2000 року майно та визнати договір купівлі-продажу цього нерухомого майна - дійсним.

Інші учасники процесу позиції щодо позовних вимог не висловили.

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.

01.05.2023 судом відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження з призначення підготовчого засідання (а.с.23).

25.07.2023 судом закінчено підготовче провадження по справі, цивільну справу призначено до судового розгляду по суті (а.с.45).

Позивач подав клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав (а.с.54).

Відповідачі про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином (шляхом публікації оголошення на офіційному сайті «Судова влада України», до суду не з`явились (а.с.55, 56).

Третя особа явку представника в судове засідання не забезпечила, про час і місце розгляду справи повідомлена, причини неявки суду не відомі (а.с.51).

Інші процесуальні дії передбачені п.3 ч.3 ст. 265 ЦПК України судом не застосовувались.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

26.12.2000 ОСОБА_3 , який діє від свого імені та від імені свого неповнолітнього сина ОСОБА_2 (Продавець) та ОСОБА_1 (Покупець) уклали договір купівлі-продажу №Н-171, посвідчений Українською універсальною біржею, предметом якого стала квартира АДРЕСА_1 . Указане нерухоме майно на підставі договору зареєстроване за ОСОБА_1 в Роменському МБТІ, про що записано в Реєстрову книгу №71 за реєстр №594 (а.с.7).

За вих. №3310/05-10 від 16.12.2022 управлінням адміністративних послуг РМР ОСОБА_1 надано відповідь про те, що у відповідності до цивільного законодавства України, яке діяло на момент укладання договору купівлі-продажу, посвідчення згадуваного договору мало бути нотаріальним. Провести державну реєстрацію права власності на квартиру у зв`язку з цим управління не проводить. Рекомендовано звернутись до суду (а.с.8).

Технічний паспорт на спірне нерухоме майно виготовлено станом на 03.03.2023, замовником є ОСОБА_1 , квартира складається з коридору, трьох житлових кімнат, кухні, санвузлу та балкону (а.с.9-12).

Згідно з архівною інвентарною справою станом на 01.01.2013 трикімнатна квартира АДРЕСА_2 загальною площею 55,8 кв.м, жилою площею 43,1 кв.м. зареєстрована в реєстровій книзі №71, реєстровий номер 594 за ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу, зареєстрованого на Українській біржі 26.12.2000 реєстровий номер №НР-171 (а.с.13).

ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.14 зворот).

Вартість указаного нерухомого майна станом на 23.03.2023 становить 370000 (а.с.16).

З указаного вбачається, що між сторонами виникли правовідносини з приводу визнання права власності на нерухоме майно, які регулюються нормами ЦК України, ЦК УРСР в редакції 1963 року.

Норми права, застосовані судом:

У відповідності до статті 5 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи.

Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно з пунктом 4 Прикінцевих і перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року (далі - ЦК України), що набрав чинності 01 січня 2004 року, цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.

Оскільки спірний договір купівлі-продажу укладений та зареєстрований на на Українській універсальній біржі 26.12.2000, то при вирішенні спору підлягають застосуванню положення Цивільного кодексу Української РСР 1963 року (далі - ЦК Української РСР), Закон України «Про власність», Закон України «Про товарну біржу».

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 41 Конституції України передбачено право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Приписами ст. 224 ЦК УРСР встановлено, що за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

За змістом ч. 1 ст. 227 ЦК УРСР, чинного на час виникнення спірних правовідносин, договір купівлі-продажу будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (ст. 47 цього Кодексу).

Статтею 47 ЦК УРСР була передбачена обов`язковість нотаріальної форми угоди і наслідки недотримання такої форми.

Частиною 2 цієї статті встановлено, що у разі, якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, яка потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, що виконала угоду, визнати угоду дійсною.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`являти позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Мотиви суду.

Суд оцінив докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, давши їм оцінку в цілому, так і кожному окремо, вважає, що існують підстави для задоволення позову.

Судом встановлено, що 26.12.2000 ОСОБА_3 , який діє від свого імені та від імені свого неповнолітнього сина ОСОБА_2 (Продавець) та ОСОБА_1 (Покупець) уклали договір купівлі-продажу №Н-171, посвідчений Українською універсальною біржею, предметом якого стала квартира АДРЕСА_1 . Указане нерухоме майно на підставі договору зареєстроване за ОСОБА_1 в Роменського МБТІ, про що записано в Реєстрову книгу №71 за реєстр №594 (а.с.7).

У п. 6.5 даного Договору зазначено, що на підставі ст. 15 Закону України від 10 грудня 1991 року «Про товарну біржу» договір не підлягає нотаріальному посвідченню.

Статтею 15 Закону України « Про товарну біржу » № 1954-12 від 10.12.1991 (в редакції чинній на той час) передбачалось, що угоди, зареєстровані на біржі, не підлягали нотаріальному посвідченню.

При укладанні договору купівлі-продажу від 31.10.20019 сторони керувались ч. 2 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», а тому вважали, що договір купівлі-продажу будинку укладено згідно вимог чинного на той час законодавства.

Але цей Закон вступив у протиріччя з діючою на час укладення договору купівлі-продажу нормою цивільного законодавства - ч. 1 ст. 227 Цивільного Кодексу України (в редакції 1963 року), яка вимагала нотаріальної форми посвідчення договорів купівлі-продажу житлового будинку (стаття 47 ЦК України в редакції 1963 року).

Як свідчать матеріали справи, указаний договір купівлі-продажу житлового будинку був підписаний сторонами правочину - продавцем ОСОБА_3 від свого імені та в інтересах сина ОСОБА_2 та покупцем ОСОБА_1 і зареєстрований на Українській універсальній біржі. Сторони договору при його укладенні на біржі досягли згоди по усім суттєвим умовам.

При цьому продавець будинку засвідчив своїм підписом, що відчужувана ним нерухомість на момент укладення угоди не продана, не подарована, не заставлена, в спорі та під забороною не перебуває (п. 6.1 Договору).

Відповідно до п. 2.5 цього Договору правовстановлюючим документом на житловий будинок у продавця було Свідоцтво про право на спадщину, видане Роменською районною держадміністрацією 22.09.1999 та зареєстрованого в Роменському МБТІ 22.09.1999 за р. .№ 253.

Отже, вказаний договір купівлі-продажу укладено сторонами під час дії Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, ст. 227 якого передбачено нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу житлового будинку, якщо хоча б однією з сторін є громадянин.

При цьому, в укладеному договорі купівлі-продажу сторони повністю обумовили усі істотні умови у тексті біржового договору, всі зобов`язання за договором купівлі-продажу нерухомого майна ними виконані у повному обсязі. Також факт купівлі-продажу будинку і виконання умов укладеного договору ніким не оскаржено і ніким не оспорюється. Відповідачі до суду не з`явились, заперечень не висловили.

Таким чином, оскільки договір купівлі-продажу квартири укладений сторонами і посвідчений на Українській універсальній біржі за № НР-171 відповідав волі сторін, умови договору ними виконані в повному обсязі, договір пройшов відповідну державну реєстрацію, суд вважає, що є підстави для визнання його дійсним.

Отже, позивач на законних підставах набув право власності на придбане майно, але не має можливості розпоряджатися ним на власний розсуд з причин, що не залежать від нього, в зв`язку з чим суд вважає, що його право власності підлягає захисту відповідно до ст. 16 ЦК України, а тому позов про визнання договору купівлі-продажу житлового будинку дійсним та визнання права власності на нерухоме майно є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Судові витрати слід залишити за позивачем, оскільки вимоги про їх відшкодування він не заявляє.

Судом також застосовані інші норми процесуального права, а саме: ст.ст. 5, 12, 13, 76-81, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України.

Суд вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Українська універсальна біржа, про визнання договору дійсним та визнання права власності на нерухоме майно, задовольнити.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , реєстровий № НР-171, укладений 26.12.2000 року на Українській універсальній біржі між ОСОБА_3 від свого імені та від імені його неповнолітнього сина ОСОБА_2 та в подальшому зареєстрований 11.01.2001 року Роменським міжміським бюро технічної інвентаризації у реєстровій книзі № 71 реєстр № 594.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Позивач: ОСОБА_1 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_4 .

Відповідач: ОСОБА_3 , адреса: АДРЕСА_4 .

Третя особа: ТОВ «Українська універсальна біржа», місцезнаходження: вул.. Шевченка, 52 м. Полтава, 36007.

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ В. І. Євтюшенкова