Справа № 201/7382/23
Провадження № 2-о/201/241/2023
РІШЕННЯ

Іменем України

24 серпня 2023 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді Наумової О.С.,

за участю секретаря судового засідання Моренко Д.Г.,

за участю заявника представника заявника Клименко Н.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Камеко Тетяна Павлівна) про встановлення факту постійного проживання на час відкриття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

23.06.2023р. ОСОБА_1 через свого представника адвоката Клименко Н.Л. (діє на підставі ордеру від 22.06.2023р. а.с. 18) звернулася до суду із позовною заявою, в якій третьою особою визначила приватного нотаріуса Дніпровського МНО Камеко Т.П., про встановлення факта постійного проживання на час відкриття спадщини (а.с. 2 5).

Ухвалою судді від 28.06.2023р. відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження (а.с. 22).

Підготовче засідання по справі закрите 10.08.2023 та справа призначена до судового розгляду по суті (а.с. 63).

В обґрунтування позовної заяви посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла сестра заявника позивача, ОСОБА_3 . Після її смерті відкрилася спадщина на усе належне їй майно - квартиру АДРЕСА_1 . У зв`язку з поганим станом здоров`я та похилим віком, ОСОБА_3 за життя потребувала стороннього догляду, у зв`язку з чим, починаючи з січня 2020 року з нею постійно проживала та доглядала її сестра - позивачка ОСОБА_1 . Інших близьких родичів ОСОБА_3 не мала. ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем, що прийняв спадщину після смерті ОСОБА_3 .

Приватним нотаріусом Дніпровського МНО Камеко Т.П. відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , оскільки згідно довідки №14/5-3149 від 21.03.2023р., ОСОБА_3 зареєстрована за адресою: квартира АДРЕСА_1 та разом з нею на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ніхто не був зареєстрований. ОСОБА_1 пропущений 6-місячний строк для прийняття спадщини та не подано докази спільного проживання разом зі спадкодавцем на час смерті останньої. Крім того, нотаріусом повідомлено про наявність заповіту, складеного за життя ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яким вона заповідала усе належне їй майно ОСОБА_2 . Проте, ОСОБА_2 не проживав разом зі спадкодавцем, не здійснював за нею догляд, та із заявою про прийняття спадщини у встановлений законом 6- місячний строк не звертався.

На підставі викладеного, просила встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 разом із спадкодавцем ОСОБА_3 на час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: квартира АДРЕСА_1 .

Представник позивачки адвокат Клименко Н.Л. в судовому засіданні позов підтримала. Після допиту свідків та дослідження матеріалів справи надала заяву, в якій просили продовжити розгляд справи без її участі та без фіксації технічними засобами, вимоги позовної заяви задовольнити (а.с. 42).

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання надав заяву, у якій проти позовних вимог не заперечував, просив справу розглядати без його участі (а.с. 36).

Третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Камеко Т.П. в судове засідання надала заяву, у якій просила справу розглядати без її участі, надала на вимогу суду матеріали спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_3 (а.с. 37, 38).

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до таких висновків.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст. 4 ЦПК України).

Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст. 13 ЦПК України).

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 (а.с. 39).

Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно, зокрема, квартиру АДРЕСА_1 .

Після смерті ОСОБА_3 відкрита спадкова справа за заявою ОСОБА_2 від 10.03.2023р. (а.с. 39).

Постановами приватного нотаріуса Дніпровського МНО Камеко Т.П. від 06.04.2023р. відмовлено ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , оскільки згідно довідки №14/5-3149 від 21.03.2023р., виданої Відділом обліку проживання фізичних осіб Управління у сфері державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, ОСОБА_3 зареєстрована за адресою: квартира АДРЕСА_1 та разом з нею на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ніхто не був зареєстрований. Також ОСОБА_1 пропущений 6-місячний строк для прийняття спадщини, який у судовому порядку не продовжено (а.с. 59, 60).

Також з матеріалів спадкової справи встановлено, що ОСОБА_4 склала заповіт 15.12.2015 року, яким заповідала усе належне їй майно ОСОБА_2 .

Разом із тим, як встановлено, ОСОБА_2 відмовленоу видачі свідоцтва про право на спадщину у порядку спадкування. Останній, як видно з постанови нотаріуса, не звернувся до суду із заявою про надання додаткового строку на прийняття спадщини. При цьому, не заперечував проти позову про встановлення факту спільного проживання позивачкою із спадкодавцю на момент смерті (відкриття спадщини), про що надав суду заяву.

Родинний зв`язок між ОСОБА_3 і ОСОБА_1 як між рідними сестрами по матері підтверджується свідоцтва про їх народження, свідоцтвами про шлюб кожної та зміну прізвищ внаслідок їх укладення (а.с. 13, 14).

Як вказує позивачка, у зв`язку з поганим станом здоров`я та похилим віком, ОСОБА_3 за життя потребувала стороннього догляду, у зв`язку з чим, починаючи з січня 2020 року з нею постійно проживала та доглядала її сестра - позивачка ОСОБА_1 . Інших близьких родичів ОСОБА_3 не мала. Отже, ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем, що прийняв спадщину після смерті ОСОБА_3 .

Факт спільного проживання на момент смерті підтвердили й допитані у судовому засідання свідки.

Так, свідок ОСОБА_5 надала свідчення про те, що вона є подругою померлої ОСОБА_3 з січня 2020 року. Після того, як ОСОБА_3 захворіла, то з січня 2020 року з нею постійно проживала та доглядала її сестра - ОСОБА_1 .

Свідок ОСОБА_6 надав свідчення про те, що ОСОБА_3 приходиться родичкою його колишньої дружини. ОСОБА_1 проживала із ОСОБА_3 з кінця 2019 року по АДРЕСА_2 , доглядала за нею. ОСОБА_1 здійснювала поховання ОСОБА_3 .

Свідок ОСОБА_7 надав свідчення про те, що він є сусідом ОСОБА_1 , членом правління ОСББ по буд. АДРЕСА_2 . З кінця 2019 року по АДРЕСА_2 проживала ОСОБА_1 , яка доглядала за ОСОБА_3 .

Так, свідок ОСОБА_8 надала свідчення про те, що знайома обох сестер ОСОБА_1 і ОСОБА_3 , які проживали разом приблизно з початку 2020 року. ОСОБА_1 доглядала за ОСОБА_3 і здійснювала її поховання.

Згідно вимог ст.ст. 1269-1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину за законом чи за заповітом, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори по місцю відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини до 6 місяців з дня смерті спадкодавця. Якщо заява про прийняття спадщини спадкоємцем, який бажає спадкувати, не була вчасно подана, то за позовом спадкоємця, який не подав, у встановлений законом строк заяви про прийняття спадщини, з поважної причини, останній має змогу у судовому порядку враховуючи положення ст. 1270 ЦК України, надавши суду всі необхідні та достатні докази встановити додатковий строк для прийняття спадщини, або в суді встановити факт проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який на час відкриття спадщини проживав із спадкодавцем вважається таким, що прийняв спадщину, якщо у визначений законом строк не відмовився від її прийняття у встановленому законом порядку.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1222 ЦК України встановлено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Позивачка ОСОБА_1 є спадкоємцем за законом другої черги після смерті ОСОБА_3 , однак матиме можливість оформити свої права на спадкове майно у нотаріальному порядку після встановлення факту родинних відносин між ними.

Крім того, позивачка є спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 ,яким пропущений строк на прийняття спадщини визначений ст. 1269 ЦК України. Вона постійно проживала зі спадкодавцем на момент її смерті, однак позбавлена можливості оформити свої спадкові права на спадщину, оскільки хоча на момент смерті фактично постійно проживала за місцем проживання спадкодавця: АДРЕСА_3 , проте була зареєстрована за іншою адресою: АДРЕСА_4 , а тому не може документально довести нотаріусу факт свого постійного спільного проживання зі спадкодавцем на день її смерті за однією адресою.

З огляду на викладене, суд вважає за можливе встановити факт постійного проживання заявника разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Доказами постійного проживання разом зі спадкодавцем згідно вимог п.п. 3.22 п. 3 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5 є: - відмітка у паспорті спадкоємця про реєстрацію його місця проживання із спадкодавцем; - довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем.

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

З огляду на положення наведеної норми Закону, Верховний Суд у справі № 404/2163/16-ц від 04.07.2018р. виклав свою позицію, згідно якої: відсутність реєстрації місця проживання спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця не є доказом того, що він не проживав із спадкодавцем, вказавши, що відсутність реєстрації місця проживання спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця не є доказом того, що він не проживав із спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо передбачені частиною третьою статті 1268 ЦК України обставини підтверджуються іншими належними і допустимими доказами.

Як зазначено у ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що місце перебування особи - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини.

Таким чином особа, яка проживала разом із спадкодавцем на час його смерті без місця реєстрації має право у судовому порядку встановити факт постійного проживання із спадкодавцем на момент його смерті.

Аналогічна правова позиція викладена у Постановах Верховного Суду України від 21.02.2018р. по цивільній справі №317/2329/15-ц та від 28.02.2018р. по цивільній справі № 633/344/16-ц.

З огляду на викладене, заявник вимушений звернутися до суду із заявою (позовом) про встановлення факту родинних відносин та факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.

Аналогічна позиція викладена у п. 9 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013р. № 24-753/0/4-13. Так, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, факту прийняття спадщини.

Згідно вимог п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

Абзацом 2 вказаного пункту Постанови визначено, що наведений у ст. 273 ЦПК (на даний час ст. 315 ЦПК) перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення, наприклад, факти визнання батьківства щодо дітей, які народилися до 1 жовтня 1968 року; батьківства; реєстрації батьківства; факти прийняття спадщини, встановлення місця відкриття спадщини та фактів володіння будівлею на праві приватної власності.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у листі Верховного Суду України від 01.01.2012р. «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 1235 ЦК України, якою встановлено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин, а також ст. 1262 ЦК України, якою визначено, що у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері, позивачка ОСОБА_1 є на даний час єдиним спадкоємцем як за заповітом, померлої ОСОБА_3 ,інші спадкоємці, які могли б прийняти спадщину після смерті останнього, відсутні.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008р. № 7, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

За правилами п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника.

Від встановлення факту родинних відносин та факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, залежить виникнення спадкових прав заявника та можливість їх подальшої реалізації, однак такі факти можуть бути встановлені виключно в судовому порядку, у зв`язку з чим заявник і звернувся до суду.

Спадщину після смерті ОСОБА_3 позивачка прийняла своєчасно, шляхом фактичного постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини і не заявила про відмову від неї, а також підтверджені родинні відносин між позивачкою і спадкодавицею.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень ст.ст. 76, 77, 78, 80, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому досліджені наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, аналізуючи надані заявником докази, приймаючи до уваги їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, враховуючи правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, та беручи до уваги ту обставину, що заявник позбавлений можливості у досудовому порядку вирішити заявлене питання, а встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини має для заявника юридичне значення і необхідне для прийняття спадщини та отримання свідоцтва про право на спадщину, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення.

На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмір 1073,60 грн. (а.с. 1), що є мінімальною ставкою судового збору у 2023 році за позовними вимогами немайнового характеру, менше якої не сплачується.

На підставі вище наведеного, керуючись ст. ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76-81, 82, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Камеко Тетяна Павлівна) про встановлення факту постійного проживання на час відкриття спадщини задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 разом зі спадкодавицею ОСОБА_3 станом на 05 листопада 2021 року на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_3 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1073,60 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 30 серпня 2023 року.

Суддя О.С. Наумова