Провадження № 2/761/7291/2023
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(Заочне)

28.08.2023 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі

головуючого судді Матвєєвої Ю.О.

з участю секретаря Каніковського Б.А.

розглянувши за правилами спрощеного провадження без повідомлення учасників цивільну справу за позовом АТ «Страхова компанія «Інго» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

АТ «Страхова компанія «Інго» звернулося до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача відшкодування завданої майнової шкоди у розмірі 110020,00 грн., та стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 2684,00 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що автомобіль «Chrysler PT Cruiser» д/н НОМЕР_1 був застрахований в АТ «СК «ІНГО» згідно полісу № ЕР/148507420.

25.05.2020 року на мосту ім.. Патона в сторону бул. Дружби Народів в м. Києві відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля під керуванням ОСОБА_1 та автомобілем «KIA RIO» під керуванням ОСОБА_2 , що належить ОСОБА_3 .

Постановою судді Печерського районного суду м. Києва від 26.07.2021 року ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

У відповідно до умов договору страхування АТ «Страхова компанія «Інго» на підставі страхового акту №2651613 здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 110020,00 грн. шляхом перерахування безготівкових коштів на рахунок ОСОБА_3 що підтверджується платіжним дорученням № 11684 від 21.07.2020 р.

Виплативши страхове відшкодування відповідно до умов договору добровільного страхування, АТ «Страхова компанія «Інго» набув права зворотньої вимоги до страховика винної особи у сумі виплаченого страхового відшкодування, але у межах фактичних затрат із вирахуванням франшизи.

Оскільки відповідач повинен сплатити АТ «Страхова компанія «Інго» різницю між фактичним розміром шкоди, яка була заподіяна внаслідок дій винуватця ДТП, позивач просить стягнути з відповідача 110020,00 грн. та 2 684 грн. судового збору.

На виконання ч. 6 ст. 187 ЦПК України, 11.05.2023 року судом було зроблено запит до органу реєстрації місця перебування та місця проживання відповідача щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

Ухвалою від 15.05.2023 р. відкрито провадження у даній справі, розгляд якої вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та призначено судове засідання.

Ухвалою суду від 05.07.2023 року змінено порядок розгляду справи на спрощене позовне провадження з повідомленням сторін.

Представник позивача до судового засідання не з`явився, але надав до суду заяву про розгляд справи без їхньої участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, не заперечую проти винесення заочного рішення.

Відповідач про розгляд справи повідомлений належним чином, про що свідчить направлення останньому копій позовної заяви з додатками та ухвали суду рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення на зазначену в позовній заяві адресу, проте, конверт повернувся на адресу суду з відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання».

Як визначено у ч. ч. 1, 2, 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Положення частини першої цієї статті застосовуються також у разі відсутності заяви про зміну номерів телефонів і факсів, адреси електронної пошти, які учасник судового процесу повідомив суду. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Отже, оскільки копії позовної заяви з додатками та ухвали суду були направлені відповідачу на зазначену в позовній заяві адресу місця реєстрації останнього, проте, конверт повернувся із відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання», а відповідач про зміну адреси суд не повідомляв, то суд вважає, що ухвала суду відповідачу вручена.

Крім того, на офіційному веб-сайті Шевченківського районного суду міста Києва було розміщено оголошення про виклик у судове засідання відповідача.

Враховуючи те, що відповідач у встановлений строк відзив на позовну заяву не надав, суд вирішує справу за наявними матеріалами у відповідності ч.8 ст. 178 ЦПК України.

Враховуючи те, що сторони в судове засідання не з`явились, суд, керуючись ч.2 ст.247 ЦПК України, розглянув справу без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, керуючись вимогами ст.ст.130, 280 ЦПК України вважає за можливим заслухати справу у відсутності відповідачів та постановити заочне рішення.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

19 березня 2020 року рішенням Загальних зборів акціонерів було прийняте рішення про зміну назви ПрАТ "АСК "ІНГО Україна" на Акціонерне товариство "Страхова компанія "ІНГО".

Судом встановлено, що автомобіль «Chrysler PT Cruiser» д/н НОМЕР_1 був застрахований в АТ «СК «ІНГО» згідно полісу № ЕР/148507420.

25.05.2020 року на мосту ім.. Патона в сторону бул. Дружби Народів в м. Києві відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля «Chrysler PT Cruiser» д/н НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та автомобілем «KIA RIO» д/н НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , що належить ОСОБА_3 .

Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

У результаті цієї дорожньо-транспортної пригоди був пошкоджений автомобіль «KIA RIO» д/н НОМЕР_2 , що належить на праві власності ОСОБА_3 .

Розмір матеріального збитку підтверджується звітом № 2550651 від 06.09.2020 року та становить 110020,00 грн. (сума матеріального збитку по звіту 140020,00 грн., мінус 30000,00 грн. вартість залишків).

03 липня 2020 року потерпілий звернувся до АТ «Страхова компанія «Інго» з заявою про подію, що має ознаки страхового випадку.

На підставі заяви потерпілого АТ «Страхова компанія «Інго» склало страховий акт №2651613 від 16.07.2020 року, відповідно до якого розмір страхового відшкодування склав 110020,00 грн.

На підставі страхового акту №2651613 від 16.07.2020 року АТ «Страхова компанія «Інго» прийнято рішення про визнання цієї події страховим випадком та виплату страхового відшкодування за договором в розмірі 110020,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 11684 від 21.07.2020 р.

Згідно зі ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Частиною 2 ст. 1187 ЦК України встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

За умовами ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Згідно підпункту "а" пункту 38.1.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Як визначено у ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Належних, достатніх та допустимих доказів, в розумінні ст. ст. 76, 77, 78 ЦПК України, на підтвердження відшкодування понесених позивачем витрат відповідач не надав.

З огляду на наведене, позовна заява АТ «Страхова компанія «Інго» підлягає задоволенню.

З урахуванням задоволення позову та на підставі статті 141 ЦПК України, стягненню з відповідача підлягає судовий збір в сумі 2 684,00 гривень.

Керуючись ст. 27 Закону України «Про страхування», статтями 1187, 1191 ЦК України, статтями 3, 4, 5, 12, 13, 76-81, 141, 206, 259, 263-265, 268, 273,280-282 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов АТ «Страхова компанія «Інго» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «Страхова компанія «Інго» () виплачене страхове відшкодування в сумі 110020,00 грн.

Стягнути з Стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «Страхова компанія «Інго» () судовий розмір у розмірі 2684,00 грн.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку він може подати протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Ю.О. Матвєєва

28 серпня 2023 року