Дата документу 26.07.2023Справа № 645/3063/19
Провадження № 4-с/554/20/2023
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 липня 2023 року м. Полтава

Октябрський районний суд м. Полтави у складі: головуючого судді Бугрія В.М., за участю секретаря судових засідань Янушкевіч К.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві скаргу представника боржника ОСОБА_1 адвоката Гулієва Іса Муса огли на дії державного виконавця, заінтересовані особи: ОСОБА_2 , державний виконавець Холодногірсько-Новобаварського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Кошелєва Олена Сергіївна, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат в інтересах боржника ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця, в якій просив поновити строк на подання скарги, визнати дії державного виконавця Холодногірсько-Новобаварського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Кошелєвої О.С. про опис та арешт майна (коштів) боржника від 30.11.2021р. неправомірними. Постанову державного виконавця Холодногірсько-Новобаварського відділу державної виконавчої служби y місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Кошелєвої О.С. про опис та арешт майна (коштів) боржника від 30.11.2021р. скасувати. Вилучене майно повернути власнику ФОП ОСОБА_3 .

Представник скаржника в судове засідання не з`явився, надав заяву з проханням проводити розгляд справи у його відсутність, вимоги підтримав, просив задовольнити.

Стягувач в судове засідання не з`явився.

Державний виконавець в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про день час та місце слухання справи, матеріали виконавчого провадження не надав.

Суд, дослідивши письмові докази вважає, що скарга підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є боржником на підставі виконавчого листа Фрунзенського районного суду м.Харкова № 645/3063/19 від 25.08.2020р. про стягнення з неї на користь ОСОБА_2 боргу у розмірі 199371,83грн. Стягнення боргу проводиться Холодногірсько-Новобаварським відділом державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків). 30.09.2020 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №63165681. До недавнього часу ОСОБА_1 не було відомо про відкриття виконавчого провадження № 63165681. 21.09.2021 виконавче провадження №63165681 передано з Основянсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) до Холодногірсько-Новобаварського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків). Жодних постанов про відкриття та про накладення арешту на майно боржника, ОСОБА_1 не надходило. З цього виконавчого провадження жодних документів на адресу ОСОБА_1 , не надходило. Боржник здійснює підприємницьку діяльність, при цьому орендує магазин за адресою: АДРЕСА_1 . Приміщення магазину за адресою: АДРЕСА_1 , належить іншій особі, яка жодного відношення до виконавчого провадження не має. Боржник ОСОБА_1 є особою похилого віку, якій 65 років, яка є інвалідом 2-ї групи довічно, та є пенсіонером. Через пандемію коронавірусу підприємницька діяльність ОСОБА_1 не дозволяє заробляти гроші, а тільки вистачає на оренду приміщення, комунальні послуги, на ліки собі і доньці, яка важко хворіє, та на продукти. Заощаджень немає. Так, з метою, якось прокормити себе та допомогти доньці з лікуванням, боржник уклала договір поставки товару від 30.06.2021, згідно якого ФОП ОСОБА_3 поставляє товар ФОП ОСОБА_1 , для реалізації. Згідно умов цього договору майно є власністю ФОП ОСОБА_3 до моменту його продажу (реалізації). Тобто майже весь товар, що перебуває в приміщенні магазину за адресою: АДРЕСА_1 , не є власністю боржника, а є власністю іншої особи, а саме ОСОБА_3 . 30.11.2021 державний виконавець Холодногірсько-Новобаварського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Кошелєва Олена Сергіївна незаконно, без вмотивованого рішення суду на примусове проникнення до іншого володіння фізичної особи, проникла до приміщення магазину, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , де здійснила опис майна, яке ОСОБА_1 не належить, про що складено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника від 30.11.2021. Приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 не належить, а є власністю іншої особи. Боржник ОСОБА_1 (тимчасовий користувач) або власник зазначеного приміщення, не надавали дозволу державному виконавцю Кошелєвій О.С. проникати до приміщення вказаного магазину. Такі дії державного виконавця Кошелєвої Олени Сергіївни, є незаконними, так як державний виконавець незаконно проникла до приміщення зазначеного магазину без вмотивованого рішення суду на примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи, тобто з порушенням вимог ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження». Відповідно до п. 4 ч.3 ст.18 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець здійснення виконавчого провадження має право: за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи.

17.12.2021 представник боржника - адвокат Гулієв І.М. ознайомився з усіма матеріалами виконавчого провадження, але в матеріалах виконавчого провадження № 63165681, рішення суду про дозвіл на примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи, не виявилось, тому проникнення державним виконавцем до зазначеного приміщення відбулось з порушенням чинного законодавства. Жодного документу 30.11.2021 боржнику, в зв`язку з описом та арештом майна, не надавалось, через що останній до 17.12.2021 не було відомо, що саме було вилучено 30.11.2021 та на підставі яких документів. У постанові про опис та арешт майна боржника від 30.11.2021 не зазначено місце її складання та час початку і закінчення, повні анкетні дані (число, місяць рік народження) та адреси понятих не зазначені, її копія боржнику ОСОБА_1 не надавалась. Майно, 30.11.2021 незаконно вилучено та передано директору ДП ХФ «Сетам».

Згідно ч.1 ст. 56 ЗУ «Про виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

При цьому, державним виконавцем, в порушення Законодавства, без підтвердження належності майна до боржника, здійснено опис та арешт такого майна іншої особи, що суперечить чинному Законодавству. Слід зазначити, що одразу на місці боржник заявляла, що це не її майно, однак державний виконавець, виходячи за рамки своїх повноважень, здійснила опис та арешт такого майна.

Стаття 28 ЗУ «Про виконавче провадження» - надсилання документів виконавчого провадження, копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур?єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Холодногірсько-Новобаварським відділом державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) жодних документів на руки або на адресу боржника не надавалось та не направлялось. Верховний суд (постанова від 27.01.2021 у справі № 569/13154/20) зазначив, що відповідно до положень статті 447 ЦІК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Відповідно до частини першої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно з частиною четвертою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» скарга у виконавчому провадженні подається виключно у письмовій формі та мас містити: найменування органу державної виконавчої служби, до якого вона подається; повне найменування (прізвище, ім?я та по батькові) стягувача та боржника, їхні місця проживання чи перебування (для фізичних осіб) або місцезнаходження (для юридичних осіб), а також найменування (прізвище, ім?я та по батькові) представника сторони виконавчого провадження, якщо скарга подається представником; реквізити виконавчого документа (вид документа, найменування органу, що його видав, день видачі та номер документа, його резолютивна частина); зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності та посилання на порушену норму закону; викладення обставин, якими скаржник обґрунтовує свої вимоги; підпис скаржника або його представника із зазначенням дня подання скарги.

Статтею 74 Закону України «Про виконавче провадження» закріплено, що боржник має право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби виключно в судовому порядку. Згідно з приписом ч.1 ст. 448, п.1 ч.1 ст. 449 Цивільного процесуального кодексу України така скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції, у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод. Частиною 5 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» встановлений такий же строк й для оскарження рішень та дій виконавця. Відповідно до ч. 2 ст. 449 Цивільного процесуального кодексу України, якщо строк для подання скарги був пропущений з поважних причин, то суд може його поновити. ЦПК України не містить вичерпного переліку підстав, які відносяться до поважних і є підставою для поновлення пропущеного процесуального строку. Щодо строків на звернення до суду: 17.12.2021 представником боржника отримано доступ до матеріалів ВП та здійснено ознайомлення з матеріалами, з цього часу необхідно рахувати 10-ти денний строк, так як до цього жодних документів у боржника не було щодо опису та арешту майна, яке відбувалось 30.11.2021. Тобто скарга подається у 10-ти денний строк.

17 березня 2020 року Верховна Рада України прийняла Закон України №530-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)», відповідно до якого було внесено зміни у ч. 2 ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні»(Відомості Верховної Ради України (BBP), 1998, № 13, ст. 52), а саме: після слів "введення комендантської години," доповнено словами "карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України,». Тобто, на державному рівні визначено віднесення карантину до форс-мажорних обставин (обставин нереборної сили). Також відсутність будь-яких документів на підставі чого можливо було звернутись до суду та введення карантину не дало змоги в 10-ти денний строк звернутись до суду, а тільки після отримання 17.12.2021 представником боржника документів з виконавчого провадження дало змогу отримати документи з виконавчого провадження, тому 10-ти денний строк на звернення до суду необхідно відраховувати з 17.12.2021. Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі - Суд) як джерело права. "Пункт 1 статті 6 § 1 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом щодо будь-яких його цивільних прав та обов?язків. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати до суду позов з цивільно-правових питань. Стаття 6 Конвенції встановлює процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі при розгляді цивільного позову в національному суді, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону. Відповідно до усталеної практики Суду право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть шкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою. Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми та їх застосування не повинні перешкоджати учасникам провадження використовувати доступні засоби захисту (рішення у справі "Мельник проти України" від 28.03.2006 № 23436/03).

У пункті 41 Рішення від 03.04.2008 року "Пономарьов проти України" Суд вказав, що "правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків

для оскарження виправдовують втручання у принцип es judicata, особливо як у цій справі, коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків". При цьому, необхідною передумовою здійснення стороною права на одержання є обізнаність зі змістом рішення (ухвали та постановою державного виконавця, що дає можливість заявнику викласти свої вимоги та зазначити підстави).

Не виконання державним виконавцем вимог ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», фактично позбавило боржника можливості подати скаргу в межах строку, визначеного ч.1 ст. 449 Цивільного процесуального кодексу, ч. 5 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження». За таких умов причини пропуску строку подання скарги обумовлені об?єктивними перепонами в реалізації права на судове оскарження, а тому такі причини пропуску є поважними. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечення.

Відповідно до статті 447 Цивільного процесуального кодексу України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи

свободи.

В силу частини 2 статті 451 Цивільного процесуального кодексу України, у разі встановлення обгрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов?язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Відповідно до роз?яснень, які містяться в п. 14 Постанови пленуму Вишого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07.02.2014, ураховуючи, що провадження стосовно виконання судових рішень є завершальною й невід?ємною частиною (стадією) судового провадження в конкретній справі, в якій провадження за скаргою не відкривається, а за подання позовної заяви сплачено відповідний судовий збір, ні розд. VII ЦПК, ні законом «Про судовий збір» від 8.07.2011 (ч. 1 ст. 3) не передбачено необхідності сплати судового збору за подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи ДВС, то за подання скарги судовий збір не сплачується.

Крім того, необхідно зазначити, що боржник ОСОБА_5 є інвалідом 2-1 групи, тобто вона звільнена від сплати судового збору. Крім того, суд не може вирішити поставлене у скарзі питання щодо повернення майна ФОП ОСОБА_3 , оскільки вона не була стороною у справі та не є учасником виконавчого провадження.

У відповідності до ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно ст.13 ч.1 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Проаналізувавши у сукупності наведені вище положення Закону та матеріали суд приходить до висновку, що державним виконавцем порушено права стягувача (скаржника), а тому наявна неправомірна бездіяльність державного виконавця.

Таким чином, суд вважає, що вимоги скарги є обґрунтованими, а тому скарга підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.1,10,11,15,24,26,28,39,63,74 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст.4,5,259,260,447-453 ЦПК України, суд

,-

ухвалив:

Скаргу представника боржника ОСОБА_1 адвоката Гулієва Іса Муса огли на дії державного виконавця, заінтересовані особи: ОСОБА_2 , державний виконавець Холодногірсько-Новобаварського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Кошелєва Олена Сергіївна задовольнити.

Визнати поважними причини пропущення строків подачі скарги на дії державного виконавця та поновити строк для подачі даної скарги.

Визнати дії державного виконавця Холодногірсько-Новобаварського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Кошелєвої О.С. про опис та арешт майна (коштів) боржника від 30.11.2021р. неправомірними. Постанову державного виконавця Холодногірсько-Новобаварського відділу державної виконавчої служби y місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Кошелєвої О.С. про опис та арешт майна (коштів) боржника від 30.11.2021р. скасувати.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасником справи до або через відповідний суд.

Суддя В.М.Бугрій