Справа № 754/9334/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2023 року Деснянський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді - Лісовської О.В.

за участю секретаря - Грей О.П.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні заяву представника відповідачки ОСОБА_2 про відвід судді Лісовської О.В. у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до відповідачки ОСОБА_4 про поділ майна подружжя.

У підготовчому засіданні представник відповідачки подав заяву відповідачки про відвід судді Лісовській О.В., зазначивши, що відповідну письмову заяву відповідачкою було направлено до суду через електронний суд.

Заява відповідачки мотивована тим, що суддею було прийнято ухвалу про витребування доказів у даній справі з порушенням норм процесуального законодавства, оскільки розгляд клопотання відбувся без присутності сторони відповідача. Крім того, суддею призначаються судові засідання із незначним інтервалом для обмеження можливості відповідачки зібрати докази і підготувати необхідні процесуальні документи по справі. Також суд не здійснює належним чином повідомлення відповідачки про дату судового засідання. Наведені дії судді свідчать про її упередженість щодо відповідачки та намагання створити перешкоди для належної участі відповідача у судових засіданнях по даній цивільній справі. Також відповідачкою було подано серію скарг на неправомірні дії судді, у зв`язку з чим відповідачка вважає, що через подання скарг суддя у подальшому може бути ще більш упередженою при розгляді даної цивільної справи. На підставі викладеного відповідачка просить відвести суддю Лісовську О.В. від розгляду даної цивільної справи.

Представник позивача у підготовчому засіданні заперечував проти задоволення заяви про відвід судді, зважаючи на її безпідставність.

Зваживши доводи заяви, вислухавши думку учасників справи, суд приходить до наступного висновку.

Як вбачається з письмових матеріалів справи, позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до відповідачки ОСОБА_4 про поділ майна подружжя.

Статтею 36 ЦПК України визначено підстави для відводу (самовідводу) судді, а саме: він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених частиною 1 статті 37 цього Кодексу, а саме: суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої інстанції, не може брати участі в розгляді цієї самої справи в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а так само у новому розгляді справи судом першої інстанції після скасування рішення суду або ухвали про закриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Однак, під час розгляду заяви наведені представником відповідача та відповідачкою підстави для відводу судді не знайшли свого підтвердження, не відповідають дійсності, суддею при розгляді справи дотримуються вимоги діючого процесуального законодавства.

Щодо посилань відповідачки на незначні інтервали у судових засіданнях, то слід зазначити, що дотримання строків розгляду цивільної справи є обов`язком судді, а не правом, а тому дані твердження не можуть свідчити про порушення суддею норм процесуального законодавства, а навпаки свідчать про їх дотримання.

Стаття 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини гарантує кожному право на справедливий суд. Відповідно до п. 1 зазначеної статті кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 09 листопада 2006 року по справі «Білуха проти України» зазначено, що відповідно до усталеної практики Суду наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (рішення ЄСПЛ у справі «Ветштайн проти Швейцарії», пункт 43).

У відповідності з практикою Європейського суду з прав людини наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод повинна визначатись суб`єктивними та об`єктивними критеріями.

Відповідно до статті 15 Кодексу суддівської етики неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Згідно положень Кодексу суддівської етики, суддя повинен взяти самовідвід від участі в будь-якому процесі, коли для нього неможливе винесення неупередженого рішення у справі або коли сторонньому спостерігачеві може видатись, що суддя не здатен винести неупередженого рішення.

Неупередженість є необхідною умовою належного виконання суддею своїх обов`язків, яка виявляється у змісті судових рішень та під час судового процесу і суддя має дбати про те, щоб його поведінка сприяла збереженню і поглибленню переконання суспільства у неупередженості судді при здійсненні ним своїх професійних обов`язків.

Обґрунтований самовідвід свідчить про сумлінне виконання суддею своїх обов`язків. Обґрунтування самовідводу не може піддаватися сумніву.

Пунктом 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів (схвалені резолюцією 2006/23 від 27 липня 2006 року) визначено, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього є неможливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості.

Відповідно до статті 8 Загальної Декларації прав людини, кожна людина має право на ефективне поновлення у правах компетентними національними судами в разі порушення її основних прав, наданих їй Конституцією або законом.

Частиною першою статті шостої Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків.

Згідно пункту 12 висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету Європи «Про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів» - незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів.

Так, при винесенні судових рішень у відношенні сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, тобто вільними від любих зв`язків, упередженості, які впливають або можуть сприйматися як такі, що можуть впливати на здатність судді приймати незалежне рішення. Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси визначеної сторони в якому-небудь спорі. Судова влада повинна користуватись довірою не тільки з боку сторін в конкретному розгляді, але й з боку суспільства в цілому. І суддя повинен бути не тільки реально вільним від будь-якого невідповідного зв`язку, упередженості або впливу, але він повинен бути вільним від цього і в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

Слід зазначити, що вказані вище принципи дотримуються суддею, у тому числі і при розгляді даної цивільної справи, жодних порушень діючого процесуального законодавства допущено не було, розгляд клопотання представника позивача було здійснено у строки та у порядку, визначеному цивільно-процесуальним законодавством, строки розгляду справи дотримуються з урахуванням вимог діючого законодавства, а тому доводи відповідача та представника відповідача, наведені у заяві про відвід, є надуманими та такими, що не відповідають дійсним обставинам, а тому у задоволенні заяви слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 33, 36, 37, 40 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви відповідачки, поданої представником відповідачки ОСОБА_2 , про відвід судді Лісовської О.В. - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлений 30 серпня 2023 року.

Суддя О.В.Лісовська