Провадження № 6/357/88/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 серпня 2023 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Кошель Б. І. ,

при секретарі Нізовій А. Р.,

за участі боржника - ОСОБА_1 ,

представника боржника - ОСОБА_2 ,

представника стягувача - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №6 м. Біла Церква заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню по цивільній справі 357/12664/19 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про розподіл майна набутого за час шлюбу, -

В С Т А Н О В И В :

04 серпня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з заявою про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню.

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 посилається на те, що в провадженні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області перебувала справа за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про розподіл майна набутого за час шлюбу.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23.05.2022 р. вказаний позов було задоволено частково, а саме стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 в рахунок компенсації вартості 1/2 частини автомобіля марки «MERSEDES- BENZ» S 350 L, 2004 року випуску, VIN кузов НОМЕР_1 , в розмірі 107 660,00 грн. та судові витрати по справі у розмірі 3 728,26 грн.

Постановою Київського апеляційного суду від 18.01.2023 р. рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23.05.2022 р. в частині визначення розміру судових витрат було змінено, а саме зменшено їх розмір з 3 728,26 грн. до 1 868,46 грн. Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23.05.2022 р. в частині задоволення позовних вимог залишено без змін.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23.05.2022 р. набрало законної сили 18.01.2023 р.

На виконання вказаного рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23.05.2022 р. було видано виконавчий лист від 28.07.2023 р. на суму 107 660,00 грн. і виконавчий лист від 28.07.2023 р. на суму 1 868,46 грн.

Таким чином, загальна сума заборгованості ОСОБА_1 перед ОСОБА_4 згідно рішення суду становить 109 528,46 гри.

21 лютого 2017 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 було розірвано.

Після розірвання шлюбу залишилися непогашеними частина кредиту та позика, які отримувалися ОСОБА_1 підчас перебування у шлюбі.

Згідно кредитного договору № 86 від 08.04.2008 р., ним було отримано кредит в ПАТ Ощадбанк» в сумі 125 000 грн. Станом на 21.02.2017 р. (дату розлучення) залишок заборгованості по кредиту становив 15 590 грн., яку ОСОБА_1 погасив особисто вже після розлучення. Таким чином, 50% погашеної заборгованості становить 7 795,00 грн.

Згідно розписки від 05.10.2016 р., заявником було отримано позику у ОСОБА_5 в сумі 10 000,00 дол. США. Вказані кошти були позичені для покупки автомобіля «MERCEDES- BENZ» S 350 L 2004 року випуску.

Відповідно вказаної розписки ОСОБА_1 позичив у ОСОБА_5 10 000,00 дол. США, що станом на 05.10.2016 р. становить 258 600,00 грн. для покупки автомобіля MERCEDES-BENZ» S 350 L 2004 року випуску та зобов`язувався їх повернути частинами до 31.12.2017 р. Крім того, в розписки зазначено, що в раз неповернення позичених коштів (повністю або частково) до 31.12.2017 р. він зобов`язується в рахунок погашення заборгованості передати ОСОБА_5 у власність автомобіль «MERCEDES- BENZ» S 350 L 2004 року.

Станом на 21.02.2017 р. (дату розлучення) залишок заборгованості по позики становив 10 000,00 дол. США., яку він погасив особисто вже після розлучення.

Так, частину позичених коштів, а саме 2 000,00 дол. США, ОСОБА_1 особисто повернув ОСОБА_5 вже після розлучення, що підтверджується розписками від 10.03.2017 р. та від 12.12.2017 р.

А в подальшому, в рахунок погашення заборгованості 01.05.2019 року ОСОБА_1 передав ОСОБА_5 автомобіль «MERCEDES-BENZ» S 350 L 2004 року випуску. Вказаний автомобіль було перереєстровано на нового власника 03.05.2019 року, що підтверджується копією довідки Регіонального сервісного центру МВС в Київський області від 30.01.2020 року.

В зв`язку з цим, заборгованість згідно розписки була повністю погашена, а саме частково коштами в сумі 2 000,00 дол. США та автомобілем «MERCEDES-BENZ» S 350 L 2004 року випуску, що підтверджується копією розписки від 01.05.2019 р.

Таким чином, 50% погашеної ОСОБА_1 заборгованості становить 5 000,00 дол. США, що станом на 09.06.2023 р. згідно офіційного курсу НБУ становить 182 800,00 грн. (5 000,00 дол. США X 36,56 грн.).

Загальна сума заборгованості ОСОБА_4 перед ОСОБА_1 становить 190 595,00 грн.

В зв`язку з цим, ОСОБА_1 направив на адресу ОСОБА_4 лист - вимогу про сплату заборгованості від 16.06.2023 р. в якому просив оплатити заборгованість в сумі 190 595,00 грн. на протязі семи днів після отримання даного листа-вимоги.

Вказаний лист - вимогу ОСОБА_4 отримала 22.06.2023 року, але до цього часу відповідь не надала і заборгованість в сумі 190 595,00 грн. не оплатила.

Оскільки ОСОБА_4 на протязі семи днів після отримання листа - вимоги заборгованість не оплатила то у неї виникла прострочка зі сплати заборгованості в сумі 190 595,00 грн.

В зв`язку з тим, що ОСОБА_4 та ОСОБА_1 мали одне до одного зустрічні однорідні вимоги, строк виконання яких настав, заявником було здійснено зарахування зустрічних однорідних вимог шляхом направлення на адресу ОСОБА_4 заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог № б/н від 17.07.2023 р. Вказану заяву про зарахування зустрічних однорідних вимог ОСОБА_4 отримала 25.07.2023 року.

Таким чином, зобов`язання ОСОБА_1 перед ОСОБА_4 по рішенню Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23.05.2022 р. у справі № 357/12664/19 у сумі 109 528,46 грн. грн. він вважає припиненими, а відповідно і дана заборгованість відсутня.

Враховуючи викладене, Боржник просив суд: визнати виконавчий лист Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28.07.2023 р. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 основного боргу в сумі 107 660,00 грн. таким, що не підлягає виконанню; визнати виконавчий лист Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28.07.2023 р. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 судових витрат в сумі 1 868,46 грн. таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою суду від 07 серпня 2023 року заяву прийнято до розгляду та призначено судовий розгляд заяви на 14.08.2023 року.(а.с.6, том 3)

14 серпня 2023 року в судовому засіданні клопотання представника стягувача було задоволено та відкладено розгляд справи до 21.08.2023 року.

В судовому засіданні 21.08.2023 року боржник та представник, кожний окремо, підтримали вимоги, надали пояснення аналогічні викладеним в заяві та просили визнати виконавчі листи такими, що не підлягають виконанню.

Представник стягувача в судовому засіданні 21.08.2023 року заперечувала щодо вимог викладених в заяві про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню, просила відмовити у задоволенні заяви.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України).

Судом встановлено, що рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23.05.2022 року позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про розподіл майна набутого за час шлюбу, задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 в рахунок компенсації вартості 1/2 частини автомобіля марки «MERSEDES-BENZ» S 350 L, 2004 року випуску, VIN кузов НОМЕР_1 в розмірі 107 660 грн. 00 коп. та судові витрати по справі у розмірі 3 728 грн. 26 коп. (а.с.89-99, том 2)

Постановою Київського апеляційного суду від 18.01.2023 р. апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23.05.2022 р. в частині визначення розміру судових витрат було змінено, а саме зменшено їх розмір з 3 728,26 грн. до 1 868,46 грн. Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23.05.2022 р. в частині задоволених позовних вимог залишено без змін. (а.с.194-197, том 2)

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23.05.2022 року набрало законної сили 18.01.2023 року.

На виконання вказаного рішення судом були видані виконавчі листи, які отримані представником позивача адвокатом Любченко Н.Ю. 31.07.2023 року.

Обґрунтовуючи заяву боржник посилається на те, що після розірвання шлюбу залишилися непогашеними частина кредиту та позика, які отримувалися ОСОБА_1 та ОСОБА_4 підчас перебування у шлюбі.

Згідно кредитного договору № 86 від 08.04.2008 р., ОСОБА_1 отримав кредит в ПАТ Ощадбанк» в сумі 125 000 грн. (а.с.226-229, том 2)

Відповідно до довідки №715 від 07.12.2021 року виданої ТВБВ №10026/0877 філії-Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк», ОСОБА_1 за кредитним договором №86 від 08.04.2008 року було сплачено з 01.01.2017 р. по 31.12.2017 р.: кредит -12504,00 грн., відсотки за користування кредитом -1561,36 грн.; з 01.01.2018 р. по 05.04.2018 р.: кредит 4128,00 грн., відсотки за користування кредитом 88,81 грн. Кредит погашено в повному обсязі 05.04.2018 р. (а.с 233, том 2)

Згідно розписки від 05.10.2016 р ОСОБА_1 позичив у ОСОБА_5 10 000,00 дол. США, що станом на 05.10.2016 р. становить 258 600,00 грн. для покупки автомобіля MERCEDES-BENZ» S 350 L 2004 року випуску та зобов`язувався їх повернути частинами до 31.12.2017 р. В разі неповернення позичених коштів (повністю або частково) до 31.12.2017 р. ОСОБА_1 зобов`язуюся в рахунок погашення заборгованості передати ОСОБА_5 у власність автомобіль «MERCEDES- BENZ» S 350 L 2004 року.(а.с.246)

ОСОБА_1 повернув ОСОБА_5 частину позичених коштів в сумі 2000 дол. США, що підтверджується розписками від 10.03.2017 р. та від 12.12.2017 р.(а.с.249-250)

Згідно розписки від 01.05.2019 р., ОСОБА_1 передав ОСОБА_5 в рахунок погашення заборгованості автомобіль «MERCEDES-BENZ» S 350 L 2004 року випуску. (а.с. 251, том 2)

Відповідно до відповіді Територіального сервісного центру №3242 від 14.12.2021 року автомобіль «MERCEDES-BENZ» S 350 L, номерний знак НОМЕР_2 зареєстрований 03.05.2019 року на ім`я ОСОБА_6 . (а.с.253, том 2)

16.06.2023 року ОСОБА_1 направив лист-вимогу про сплату заборгованості в розмірі 190595,00 грн. ОСОБА_4 . (а.с.254-258, том 2)

17.07.2023 року ОСОБА_1 направив заяву про зарахування зустрічних однорідних вимог ОСОБА_4 .(а.с. 259-260, 265-266, том 2).

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

Так, за правовою природою припинення зобов`язання зарахуванням зустрічної вимогице одностороння угода, яка оформляється заявою однієї із сторін, згідно з вимогами статті 601 ЦК України.

Однак, якщо ця угода суперечить вимогам чинного законодавства та інша сторона не погоджується з проведенням такого зарахування, то сторона має право звернутись за захистом своїх охоронюваних законом прав з позовом до суду про визнання її недійсною, з урахування ч. 1 та п. 2 ч. 2 ст. 16 ЦК України.

Відповідно дост. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однією сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами.

Відповідно до статті 601ЦК України зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги.

Отже, вимоги, які можуть підлягати зарахуванню, мають відповідати таким умовам: 1) бути зустрічними (кредитор за одним зобов`язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов`язанням є кредитором за другим); 2) бути однорідними (зараховуватися можуть вимоги про передачу речей одного роду, у зв`язку з чим зарахування як спосіб припинення зазвичай застосовується до зобов`язань по передачі родових речей, зокрема, грошей). Правило про однорідність вимог розповсюджується на їх правову природу, але не стосується підстави виникнення такої вимоги. Отже, допускається зарахування однорідних вимог, які випливають з різних підстав (різних договорів тощо); 3) строк виконання таких вимог настав, не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги.

Наслідком здійснення такого правочину є припинення як обов`язку заявника перед адресатом, так і обов`язку адресата перед заявником з моменту здійснення заяви про зарахування, що зумовлює необхідність визначення заявником тих вимог до нього, які відповідають вказаним вище умовам.

Спеціального порядку та форми здійснення відповідної заяви як одностороннього правочину не передбачено законодавством; за загальними правилами про правочини (наслідки недодержання його письмової форми) відповідну заяву про зарахування на адресу іншої сторони як односторонній правочин слід вважати зробленою та такою, що спричинила відповідні цивільно-правові наслідки, в момент усної заяви однієї зі сторін на адресу іншої сторони чи в момент вручення однією стороною іншій стороні повідомлення, що містить письмове волевиявлення на припинення зустрічних вимог зарахуванням. Моментом припинення зобов`язань сторін у такому разі є момент вчинення заяви про зарахування у визначеному порядку.

Зарахування зустрічних однорідних вимог як односторонній правочин є волевиявленням суб`єкта правочину, спрямованим на настання певних правових наслідків у межах двосторонніх правовідносин. Інститут заліку покликаний оптимізувати діяльність двох взаємозобов`язаних, хоч і за різними підставами, осіб. Ця оптимізація полягає в усуненні зустрічного переміщення однорідних цінностей, які складають предмети взаємних зобов`язань, зменшує ризик сторін, який виникає при здійсненні виконання, а також їх витрати, пов`язані з виконанням.

Таким чином, зарахування можливе за наявності таких умов: зустрічність вимог, тобто сторони беруть участь у двох зобов`язаннях, і при цьому кредитор в одному зобов`язанні є боржником в іншому зобов`язанні; однорідність вимог (гроші, однорідні речі), строк виконання яких настав.

Припинення зобов`язання зарахуванням зустрічної вимоги є односторонньою угодою, яка оформляється заявою однією з сторін. Зарахування, проведене за заявою однієї сторони, діє з моменту, коли є у наявності всі умови для зарахування.

Судом встановлено, що докази оскарження позивачем вимоги про зарахування зустрічних вимог, зазначених у заяві боржника від 17.07.2023 року у матеріалах справи відсутні.

Водночас, важливою умовою для здійснення зарахування зустрічних вимог є безспірність вимог, які зараховуються, а саме відсутність спору щодо змісту, умов виконання та розміру зобов`язань.

Отже, наявність вказаної у заяві боржника про зарахування зустрічних вимог заборгованості перед ним стягувача у розмірі 190595,00 грн. вочевидь не є безспірною.

Натомість обов`язок ОСОБА_1 перед ОСОБА_4 , що виник за рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 3.05.2022 р., на теперішній час не оспорюється. Рішення суду набрало законної сили.

Разом із цим умовою, за наявності якої можливе припинення зобов`язання зарахуванням, є прозорість вимог, тобто коли між сторонами немає спору відносно характеру зобов`язання, його змісту, умов виконання.

Частиною другою статті 432 ЦПК України передбачено, що суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

З огляду на зміст вказаної норми, Верховний Суд надав роз`яснення у тексті своєї постанови від 16 січня 2018 року у справі справа № 755/15479/14-ц, що доцільно вирізнити підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, у дві групи: матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання) та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Сферою регулювання ст. 6 Конвенції є також виконання судового рішення. Зокрема Європейський суд з прав людини зазначає, що п. 1 ст. 6 Конвенції («Право на справедливий суд») гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує право на доступ до суду, тобто право подати до суду позов з цивільно-правових питань. Однак, це право було б ілюзорним, якби правова система договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 Конвенції детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію.

Виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

В рішенні Європейського суду «Горнсбі проти Греції» від 10.03.1997 (п. 40) зазначено, що для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «суду».

Відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Беручи до уваги вимоги закону щодо обов`язковості виконання рішення суду, ухваленого іменем України, з метою дотримання принципу верховенства права щодо юридичної визначеності, а відповідно і обов`язкового виконання рішення суду за яким досягнуто юридичної визначеності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Доводи заявника, які на його думку є підставою для визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню не спростовують тих обставин, що даний виконавчий документ видано судом з дотриманням вимог Закону України «Про виконавче провадження», підстави, визначені частиною другою статті 432 ЦПК України заявником не доведені.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Серявін та інші проти України", заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.2, 13,61, 78, 258-261,263,432 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню по цивільній справі 357/12664/19 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про розподіл майна набутого за час шлюбу відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційної інстанції безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена в день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст ухвали виготовлено 25.08.2023 року.

Суддя Б. І. Кошель