Справа № 521/9816/23
Провадження №2/521/3004/23
15 червня 2023 року місто Одеса
Малиновський районний суд міста Одеси в складі:
головуючий суддя Плавич І.В.,
секретар судового засідання Петренко Д.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,-
У провадженні суду знаходиться на розгляді цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів.
Обґрунтовуючи пред`явлений позов та підстави звернення до суду, позивач посилалась на ті обставини, що 26 червня 2010 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_1 , виданого відділом РАЦС Київського районного управління юстиції у м. Донецьку Донецької області.
У період шлюбу у сторін народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_2 .
Сімейні відносини сторін зіпсувалися. Постійні непорозуміння, образи, сварки та різні погляди на життя призвели до неможливості сумісного проживання. З лютого 2022 року сторони проживають окремо одне від одного, що унеможливлює збереження родини.
Між сторонами втрачений духовний взаємозв`язок та відсутні почуття взаємної любові, шлюбні відносини між ними фактично припинено, шлюб носить формальний характер.
Сторони спільного господарства не ведуть, окремо харчуються, мають окремий бюджет.
Компромісів та згоди сторонами знайти не вдається вже дуже тривалий час, а тому подальше сімейне життя та збереження родини неможливе.
Позивачка з дитиною проживають разом, добровільно відповідач допомогу на утримання дитини не надає, фактично не приймає участі в її вихованні та розвитку.
Відповідач офіційно не працює, джерела доходу позивачці не відомі.
Спори про розподіл спільного сумісного майна подружжя відсутні.
У зв`язку із викладеними обставинами, позивач звернулась до суду з даним позовом про розірвання шлюбу та стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у розмірі частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно з дати подання позовної заяви та до досягнення дитиною повноліття.
Позивача в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи сповіщена належним чином та своєчасно.
Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 26 червня 2010 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_1 , виданого відділом РАЦС Київського районного управління юстиції у м. Донецьку Донецької області.
У період шлюбу у сторін народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_2 .
Як зазначає позивач, донька проживає разом із матір`ю.
Утім, позивач просить суд розірвати шлюб, посилаючись на те, що на теперішній час між подружжям припинені шлюбні відносини, спільного господарства сторони не ведуть, шлюб носить формальний характер.
У силу ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. Сім`я є природним і основним осередком суспільства і має право на захист з боку суспільства та держави.
Як регламентує ст. 1 ч. 2 СК України, регулювання сімейних відносин здійснюється цим Кодексом з метою: зміцнення сім`ї як соціального інституту і як союзу конкретних осіб; утвердження почуття обов`язку перед батьками, дітьми та іншими членами сім`ї; побудови сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки; забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку.
При цьому згідно ст. 24 ч.1 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Відповідно до ст. 110 ч.1 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.
Згідно із ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Ураховуючи вищенаведене, суд вважає, що заявлені позовні вимоги щодо розірвання шлюбу підлягають задоволенню, тому що примирення, подальше сумісне життя подружжя та збереження сім`ї і шлюбу неможливе, суперечить інтересам сторін.
Стосовно заявлених позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, судом звернуто увагу на наступне.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Статтею ст. 51 Конституції України гарантовано, а ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України.
Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до повноліття.
За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).
Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу.
Наведені норми імперативно закріплюють обов`язок обох батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття.
На підставі ч.ч. 1, 2 ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
З матеріалів справи вбачається, що сторони перебували у шлюбі з 26.06.2010 року і мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом з матір`ю.
Відповідач ОСОБА_2 є особою працездатного віку, крім доньки, інших утриманців немає.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.
Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Суду доведено можливість відповідача сплачувати аліменти в розмірі по частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача.
Згідно ч. 1 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.
Зважаючи на те, що відповідач є фізично здоровою та працездатною особою, інших утриманців, крім доньки у відповідача немає, суд приходить до висновку про задоволення позову про стягнення з відповідача на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , по частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно та до досягнення дитиною повноліття.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільняються від судового збору позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи, звільнення позивача від сплати судового збору за вимогу про стягнення аліментів, з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1073,60 грн. на користь держави.
Щодо суми судових витрат, яка складається зі сплати судового збору за вимогу про розірвання шлюбу, яка сплачена позивачем, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1073,60 грн.
Керуючись ст. 10, 11, 12, 13, 19, 76, 81, 133, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 280, п. 8, 15.5 розділу ХІІІ ЦПК України, суд,-
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів задовольнити.
Шлюб, укладений між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований 26 червня 2010 року відділом реєстрації тактів цивільного стану Київського районного управління юстиції у м. Донецьку Донецької області (актовий запис 266) розірвати.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої ОСОБА_3 у розмірі частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, з 17.04.2023 року (дня пред`явлення позову до суду) та до досягнення дитиною повноліття.
Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми за один місяць.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1073, 60 грн.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 1073,60 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повні відомості про учасників справи згідно ст. 265 ч.5 п.4 ЦПК України:
Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_2 .
Суддя: І.В. Плавич