Справа № 354/345/18
Провадження № 2/354/43/23
У Х В А Л А

24 серпня 2023 року м. Яремче

Яремчанський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Ваврійчук Т.Л.,

за участю секретаря судового засідання Римарук-Штим`як М.І.

представника позивача за первісним позовом

та відповідача за зустрічним позовом адвоката Оліградського М.В.

представника відповідачів за первісним позовом

та позивача за зустрічним позовом адвоката Гуменюка Б.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Яремче питання про прийняття до розгляду заяви про зміну предмету позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення, скасування свідоцтва про право власності та визнання права власності та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору підряду з будівництва від 20.04.2007 року, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 ,-

в с т а н о в и в:

У провадженні Яремчанського міського суду перебуває справа за вказаними позовами.

Ухвалою суду від 19.09.2022 року підготовче провадження у даній справі закрито та призначено її до судового розгляду по суті.

20.04.2023 року через підсистему «Електронний суд» від представника позивача за первісним позовом ОСОБА_1 адвоката Оліградського М.В. надійшла заява про зміну предмету позову, відповідно до якої позовні вимоги за первісним позовом викладено у наступній редакції: 1) встановити юридичний факт, що ОСОБА_1 спільно із її чоловіком ОСОБА_5 за власні кошти на земельній ділянці площею 0,2300 га кадастровий номер :13:008:0042, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та належить відповідачу ОСОБА_2 збудовано нежитлову будівлю(кафе) номер АДРЕСА_2 ; будинок(котедж), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та здійснено реконструкцію(перебудову) житлового будинку АДРЕСА_1 ; 2) стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 65500,00 доларів США, що були витрачені на будівництво кафе з котеджем та реконструкцію старого житлового будинку, що знаходяться на земельній ділянці ОСОБА_2 по АДРЕСА_1 та розвиток бізнесу. В обґрунтування неможливості подання даної заяви до закриття підготовчого провадження долучено медичні виписки, якими підтверджується, що у період з 16.09 по 24.09.2022 року, з 11.11 по 21.11.2022 року та в подальшому з 27.02 по 08.03.2023 року представник ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 адвокат Оліградський М.В. заявив клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку на подання заяви про зміну предмету позову та просив прийняти дану заяву до розгляду. Зазначив, що підготовче провадження у даній справі було закрито у відсутності позивача за первісним позовом та її представника і він намагався у телефонному порядку повідомити суд про своє перебування на лікуванні, що підтверджується долученими до заяви про зміну предмету позову доказами. Подання заяви про зміну предмету позову обґрунтовується тим, що відповідно до існуючої судової практики належним способом захисту прав позивача у вказаній категорії спорів є стягнення компенсації вартості понесених витрат, а не визнання за позивачем права власності на майно, що у разі розгляду судом позову за вимогами, викладеними у заяві ОСОБА_1 про збільшення позовних вимог матиме своїм наслідком відмову у задоволенні позову.

Представник відповідачів за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом-адвокат Гуменюк Б.С. у судовому засіданні вказав, що з приводу вирішення заявленого клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку та прийняття заяви позивача за первісним позовом про зміну предмету позову покладається на розсуд суду.

Заслухавши думку представників сторін, дослідивши подану заяву про зміну предмету позову, проаналізувавши заявлене клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку та його мотиви, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1,3 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1,3 ст.182 ЦПК України, при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань. Заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом. У випадках, коли цим Кодексом такий порядок не встановлено - він встановлюється судом.

У відповідності до ч. 3 ст. 49 Цивільного процесуального кодексу України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.

Строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом (частини 1 статті 120 ЦПК).

Статтею 126 ЦПК України передбачено, що право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

За приписами ч.ч.1,2, 6 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу.

Суд може відновити пропущений процесуальний строк лише у виняткових випадках, тобто причини відновлення таких строків повинні бути не просто поважними, але й мати такий характер, не зважати на який було би несправедливим і таким, що суперечить загальним засадам законодавства.

Для поновлення процесуального строку суд має встановити відповідні обставини, задля чого заявник має довести суду їх наявність та непереборність, у зв`язку з тим, що фактично норма про можливість поновлення процесуальних строків є, по суті, пільгою, яка може застосовуватись як виняток із загального правила, оскільки в іншому випадку нівелюється значення чіткого визначення законодавцем кожного з процесуальних строків.

Поважними визнаються такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальних дій та підтвердженні належними доказами. При цьому Цивільний процесуальний кодекс України не пов`язує право суду відновити пропущений процесуальний строк лише з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку, тобто у кожному випадку суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює доводи, наведені на обґрунтування клопотання про його відновлення, та робить мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

У постанові Верховного Суду від 12.01.2022 року у справі №234/11607/20 викладено висновок про те, що «при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод».

Підготовче провадження у даній справі було закрито судом 19.09.2022 року у відсутності позивача за первісним позовом та її представника. Разом з тим, як вбачається із долучених до заяви про зміну предмету позову доказів, у період з 16.09 по 24.09.2022 року представник ОСОБА_1 адвокат Оліградський М.В. перебував на стаціонарному лікуванні, що свідчить про поважність його неявки у вказане судове засідання та дає суду підстави для поновлення пропущеного процесуального строку на подання заяви про зміну предмету позову.

При цьому суд також враховує те, що вказана заява про зміну предмету позову подана до початку судового розгляду по суті, а відповідно до існуючої судової практики обрання позивачем неналежного та неефективного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови в позові, а тому неправомірним є обмеження позивача у праві на зміну предмету позову, у разі коли первісно заявлені позовні вимоги, на переконання сторони спору, не відповідають належному способу захисту порушеного права, що може мати своїм наслідком відмову у позові.

При вирішенні питання про прийняття заяви позивача за первісним позовом суд враховує наступне.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.175 ЦПК України, позовна заява повинна містити серед іншого зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.

Згідно ч.4 ст.175 ЦПК України якщо позовна заява подається особою, звільненою від сплати судового збору відповідно до закону, у ній зазначаються підстави звільнення позивача від сплати судового збору.

Відповідно до ч.4 ст.177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

При цьому, п.п.1.1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що ставка судового збору за подання до суду фізичною особою або фізичною особою-підприємцем позовної заяви майнового характеру складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною другою ст.6 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що у разі якщо розмір позовних вимог збільшено або пред`явлено нові позовні вимоги, недоплачену суму судового збору необхідно сплатити до звернення до суду з відповідною заявою.

Згідно ч.3 ст.6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Відповідно до ч.1 ст.6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовів, ціна яких визначається в іноземній валюті, судовий збір сплачується у гривнях з урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України на день сплати.

Згідно ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» з 1 січня 2023 року прожитковий мінімум для працездатних осіб встановлено у розмірі 2684 гривні.

Як встановлено судом, при зверненні до суду із первісним позовом ОСОБА_1 сплатила судовий збір у розмірі 704,80 грн., встановлений законом для позовних вимог немайнового характеру.

26.06.2019 року ОСОБА_1 подала заяву про збільшення позовних вимог відповідно до якої доповнила раніше заявлені позовні вимоги новою вимогою про встановлення юридичного факту, що позивачем спільно із її чоловіком ОСОБА_5 за власні кошти на земельній ділянці площею 0,2300 га кадастровий номер :13:008:0042, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та належить відповідачу ОСОБА_2 збудовано нежитлову будівлю(кафе) номер АДРЕСА_2 ; житловий будинок(котедж) АДРЕСА_1 та здійснено реконструкцію(перебудову) житлового будинку АДРЕСА_1 , а також за власні кошти придбано все рухоме майно(меблі, побутова техніка та інше), яке знаходиться у вказаних приміщеннях, а також замінила раніше заявлену вимогу про скасування права власності відповідача на спірне майно- вимогою про скасування свідоцтва про право власності серії НОМЕР_1 від 01.03.2010 року про реєстрацію за ОСОБА_6 права власності на нежитлову будівлю (кафе), що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 ; скасування свідоцтва про право власності серії НОМЕР_2 від 07.08.2008 року про реєстрацію за ОСОБА_6 права власності на житловий будинок(котедж) АДРЕСА_1 .

До вказаної заяви про збільшення розміру позовних вимог долучено квитанцію про сплату судового збору у розмірі 768,40 грн. Разом з тим зазначена заява не містила визначення ціни позову.

У заяві про зміну предмету позову від 20.04.2023 року позивачем за первісним позовом замінено раніше заявлені позовні вимоги про визнання за нею права власності на нерухоме та рухоме майно та скасування права власності ОСОБА_2 на спірне майно, новою позовною вимогою про стягнення з відповідача вартості вказаного майна у розмірі 65500,00 доларів США.

Таким чином, позивачем за первісним позовом у заяві про зміну предмету позову на відміну від первісної позовної заяви та заяви про збільшення позовних вимог визначено ціну позову, а заявлена вимога про стягнення з відповідача вартості спірного майна є самостійною вимогою майнового характеру та відповідно окремим об`єктом справляння судового збору, водночас, до поданої заяви про зміну предмету позову не долучено оригінал платіжного документу про сплату судового збору за заявлену майнову вимогу у визначеному законом розмірі, виходячи зі ставки судового збору, встановленої на момент подання даної заяви із урахуванням того, що первісні позовні вимоги не були оплачені судовим збором та не подано доказів на підтвердження наявності пільг щодо сплати судового збору чи відповідного клопотання про звільнення від його сплати, а тому вказана заява не відповідає вимогам ст.ст.175,177 ЦПК України.

За вказаних обставин, суд приходить до висновку, що заяву ОСОБА_1 про зміну предмету позову від 20.04.2023 року слід залишити без руху, надавши позивачу за первісним позовом строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення вищевказаних недоліків, а саме:

-долучення оригіналу платіжного документу про сплату судового збору: - у розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1073,60 грн.) і не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (13420 грн.) за заявлену майнову вимогу.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 175, 177, 185 Цивільного процесуального кодексу України,-

п о с т а н о в и в:

Клопотання представника позивача за первісним позовом ОСОБА_1 адвоката Оліградського Мирослава Васильовича про поновлення пропущеного процесуального строку на подання заяви про зміну предмету позову-задовольнити.

Заяву ОСОБА_1 про зміну предмету позову від 20 квітня 2023 року у цивільній справі №354/345/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення, скасування свідоцтва про право власності та визнання права власності та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору підряду з будівництва від 20.04.2007 року, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 залишити без руху та надати позивачу за первісним позовом ОСОБА_1 строк для усунення виявлених недоліків та сплати судового збору, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення їй ухвали про залишення заяви про зміну предмету позову без руху.

Повідомити позивача за первісним позовом про необхідність усунення недоліків шляхом направлення їй копії даної ухвали та роз`яснити, що у разі не виправлення недоліків до вказаного терміну заява вважатиметься неподаною та буде повернута.

Копію ухвали направити учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Повна ухвала суду складена 29 серпня 2023 року.

Головуючий суддя: Т. Л. Ваврійчук