Справа № 473/4342/23
РІШЕННЯ

іменем України

"29" серпня 2023 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючої судді Лузан Л.В., за участю секретаря судових засідань Кріпак Н.Г., заявниці ОСОБА_1 , представника заявниці адвоката Усікова О.В., заінтересованої особи ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вознесенську Миколаївської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису,

ВСТАНОВИВ:

в серпні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про видачу обмежувального припису.

В обґрунтування вказаної заяви зазначено, що заявниця з 06 серпня 1988 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , який рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 16 вересня 2022 року було розірвано.

Також, рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 26 вересня 2022 року стосовно ОСОБА_2 видано обмежувальний припис, згідно якого було встановлено заходи тимчасового обмеження прав останнього в вигляді заборони перебувати в місці проживання ОСОБА_1 , вести листування, телефонні переговори, контактувати через інші засоби зв`язку особисто та через третіх осіб. Строк дії обмежувального припису три місяці.

Після закінчення дії обмежувального припису стосунки у сторін покращились, останні почали проживати разом. Однак, ОСОБА_2 продовжує кривдити ОСОБА_1 тапісля чергового прояву агресії з його боку, що мало місце 28 липня 2023 року, заявниці довелося звернутися до Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області з приводу протиправних дій відносно себе з боку останнього. За даним фактом щодо ОСОБА_2 був складений протокол про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.173-2 КпАП України, винесений терміновий заборонений припис. Згідно постанови Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 16 серпня 2023 року ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 не почуває себе в безпеці, ОСОБА_2 вчиняє фізичний та психологічний тиск відносно заявниці, а тому вона, як жертва насильства, просила застосувати відносно неї захист, передбачений Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», а саме видати відносно ОСОБА_2 обмежувальний припис строком на шість місяців, заборонивши останньому перебувати в місці її проживання та у будь-який спосіб контактувати з нею.

В судовому засіданні заявниця ОСОБА_1 та її представник адвокат Усіков О.В. заяву підтримали, просили про її задоволення.

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечував проти встановлення такого заходу тимчасового обмеження як заборона перебувати в місці спільного проживання з заявницею як необґрунтованого (винною в конфліктних ситуаціях, які виникали між ним та заявницею, є остання).

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

З 06 серпня 1988 року ОСОБА_1 перебувала з ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 16 вересня 2022 року було розірвано.

Згідно рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 26 вересня 2022 року стосовно ОСОБА_2 видано обмежувальний припис, яким було встановлено заходи тимчасового обмеження прав останнього у вигляді заборони перебувати у місці проживання ОСОБА_1 , вести листування, телефонні переговори, контактувати через інші засоби зв`язку особисто та через третіх осіб.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що постановою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 16 серпня 2023 року притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 173-2 КпАП України, винесений терміновий заборонений припис.

Так, основним нормативно-правовим актом, яким регулюються спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Відповідно до ст.350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Згідно з п.п. 3, 14, 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Відповідно до п.2 ч 1 ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить, зокрема, обмежувальний припис стосовно кривдника.

За п. 7 ч. 1ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Згідно ч. 3 ст. 26 цього Закону рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

У п. 9 ч. 1 ст. 1 вказаного Закону передбачено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

У постанові Верховного Суду від 05 вересня 2019 року в справі № 756/3859/19 зроблено висновок про те, що обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи, а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.

У Постанові Верховного суду від 27 листопада 2019 року в справі № 753/23624/18 міститься правовий висновок щодо обставин, які підлягають установленню судом, для видачі обмежувального припису.

"… Протидія насильству у сім`ї є одним із важливих напрямів суспільного розвитку. Вона розглядається не лише як соціальна проблема, а, насамперед, як проблема захисту прав людини і, перш за все, прав жінок. При здійсненні насильства у сім`ї відбувається порушенням прав і свобод конкретної людини, що вимагає втручання з боку держави і суспільства. Невжиття своєчасних обмежувальних заходів щодо кривдника може призвести в подальшому до завдання шкоди здоров`ю потерпілої від насильства у сім`ї. Суди під час вирішення такої заяви мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження одного з батьків у реалізації своїх прав відносно дітей у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви іншого з батьків. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають установлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві".

При цьому, встановлення обмежувального припису є превентивним способом захисту потерпілих від домашнього насильства.

В постанові Верховного Суду від 28 квітня 2020 року у справі № 754/11171/19 вказано, що тимчасове обмеження права власності кривдника чи права користування житлом з метою забезпечення безпеки постраждалої особи при видачі обмежувального припису у порядку, визначеному Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", є легітимним заходом втручання у права та свободи особи.

Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що заявниця ОСОБА_1 довела належними, допустимими, достовірними, а в їх сукупності і достатніми доказами свої вимоги, а саме щодо наявності обґрунтованих ризиків вірогідного продовження чи повторного вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства.

Проте, враховуючи відсутність у ОСОБА_2 іншого місця проживання, суд вважає необхідним встановити строк обмежень у три місяці.

В силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265, 350-6, 350-8 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису, задовольнити частково.

Видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Курськ Баганського району Новосибірської області, громадянина України, місце проживання: АДРЕСА_1 , на строк три місяці, яким визначити тимчасові обмеження його прав, а саме:

- заборонити ОСОБА_2 перебувати в місці проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м. Вознесенська Миколаївської області, за адресою: АДРЕСА_1 ;

- заборонити ОСОБА_2 вести листування, телефонні переговори, контактувати через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженкою м. Вознесенська Миколаївської області.

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, віднести на рахунок держави.

Копії рішення суду вручаються учасникам справи, які були присутні у судовому засіданні, негайно після проголошення такого рішення. Учасникам справи, які не були присутні у судовому засіданні, копія рішення суду надсилається рекомендованим листом з повідомленням про вручення негайно, але не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення.

Про видачу обмежувального припису не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомити уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також районні державні адміністрації та виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад за місцем проживання (перебування) заявника.

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з його проголошення.

Суддя Л.В.Лузан