Справа № 758/7910/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 липня 2023 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючої судді Будзан Л.Д.,

присяжних Шакуна О.М., Марченка О.В.,

секретаря судового засідання Якимчук В.О.,

прокурора Павліченко В.О.,

представників заявника лікарів-психіатрів Бабич М.І., Терентьєвої Л.С.,

заінтересованої особи ОСОБА_1 ,

особи, відносно якої вирішується питання ОСОБА_2 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в приміщенні суду в порядку окремого провадження в режимі відеоконференцзв`язку цивільну справу за заявою Комунального некомерційного підприємства «Клінічна лікарня «Психіатрія», заінтересована особа ОСОБА_1 , особа відносно якої вирішується питання ОСОБА_2 , про госпіталізацію особи до психіатричного закладу у примусовому порядку, -

В С Т А Н О В И В:

11.07.2023 на адресу Подільського районного суду м. Києва надійшла заява КНП «Клінічна лікарня «Психіатрія» про госпіталізацію ОСОБА_2 до психіатричного закладу в примусовому порядку.

Подана заява обгрунтована тим, що 09.07.2023 о 15 год 00 хв. До КНП «Клінічна лікарня «Психіатрія» госпіталізовано ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за направленням спеціалізованої психіатричної бригади, на підставі агресивної та неадекватної поведінки, обумовленої галюцинаторно-параноїдною симптоматикою. Зі слив пацієнтки, її сестри та згідно наявної медичної документації страждає ДЦП з дитинства, інвалід II групи безстроково. Батьки померли, опікується сестрою. Психічний стан вперше змінився в лютому 2022 року, гостро на фоні воєнних дій в країні. Стала тривожною, підозрілою, по-маячному трактувала відношення оточуючих. Постійно перевіряла документи у всіх, з недовірою ставилась до рідних, заявляла, що «все навколо заміновано, всім загрожує небезпека». Стан наростав, стала неадекватною в поведінці. КШД була госпіталізована в стаціонар для надання невідкладно допомоги. Проходила стаціонарне лікування з 04.03.2022 року по 25.03.2022 року. Діагноз: Гострий поліморфний психотичний стан без симптомів шизофренії. Параноїдний синдром. Була виписана з покращенням, виїхала закордон. Приймала підтримуюче лікування. Стан залишався стабільним. 3 часом повернулась в Україну, була соціально адаптованою, працювала. Стан змінився протягом тижня, тривожна, напружена, підозріла, порушився сон, боїться залишатись вдома наодинці. В день госпіталізації знаходилась на тренінгу для незрячих, де поводила себе неадекватно. Голосно кричала, кликала на допомогу, не реагувала на звертання до неї, відмовлялась покидати приміщення учбового закладу, пояснюючи це тим, що «не було сигналу відбою і вона повинна його дочекатись» (об`єктивно в цей день тривога не була об`явлена), заявляла, що «за дверима хтось стоїть», «чатує небезпека», намагалась вистрибнути з вікна. Була викликана ЕШМД, госпіталізована в стаціонар.

Психічний стан: Орієнтована всебічно. Контакт недостатньо продуктивний. Скаржиться на те «що не чує звернену мову, тому що є проблеми зі слухом». Просить розмовляти з нею голосно, через деякий час заявляє, що «всі на неї кричать, вона, то чує мову, то не чує». По маячному трактує обставини, що склалися. Заявляє, що «мене оглядала якась спеціалізована бригада, яка приїжджає на виклики в випадках ядерної небезпеки», продовжує стверджувати, що «сигналу відбою ядерної небезпеки не було і мені треба чекати його в безпечному місці, вдома я це робити не можу, тут на цьому ліжку надійно». Раптово встає, лягає на підлогу посеред палати, відмовляється підійматись, заявляє, що «буду лежати весь час на підлозі, я нічого не порушую, це правило двох стін». Тривалий час лежить на підлозі з заплющеними очима, періодично недолуго сміється, не реагує на звернену мову. При намаганні медичного персоналу підняти її - чинить опір, заявляє, що над нею спричиняють насилля. Замахується своїм ціпком на медичну сестру. Відмовляється розмовляти з рідною сестрою по телефону: «я не впевнена, що ви телефонуєте саме їй, я не знаю звідки у вас її номер, я не відчуваю, що я в безпеці». Звинувачує медичний персонал в пропажі її особистих речей, при пред`явленні їх відмовляється їх оглядати «постійно щось підлаштовують, наче якийсь треш навколо». Емоційно неадекватна. Амбівалентна. Амбітендентна. Мислення паралогічне, з асоціативними розривами. Критика відсутня. Категорично відмовляється від обстеження та стаціонарного лікування. Повідомляє, що «я буду лежати на цьому ліжку до того часу поки не прийму рішення про обстеження, мені безпечніше знаходитись в лікарні чим де інде, мені загрожує небезпека, але я не надаю згоди на обстеження та лікування». Відмовляється від їжі

10.07.2023 року о 14:00 оглянута ЛКК в складі голови ЛКК Лебедева Д.С., зав. від. № 3 Терентьєвої Л. С. , лікаря-психіатра Бабич М.І. у зв`язку з відмовою від стаціонарного лікування.

Згідно з заключенням ЛКК, комісія дійшла висновку, що пацієнтка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , страждає на тяжкий психічний розлад: Гострий шизофреноподібний розлад. Галюцинаторно-параноїдний синдром. F-23.0.

Враховуючи викладені обставини, у зв`язку із наявністю тяжкого психічного розладу, категоричною відмовою пацієнтки від добровільного стаціонарного лікування, враховуючи те, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 вчиняє та виявляє наміри вчинити дії, що утворюють безпосередню небезпеку для неї та оточуючих, неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність, остання потребує примусової госпіталізації у психіатричний стаціонар, у зв`язку із чим, просить суд надати дозвіл на примусову госпіталізацію ОСОБА_2 до медичного закладу.

В судовому засіданні, лікар-психіатр Бабич М.І. підтримала у повному обсязі викладені в заяві вимоги, в обґрунтування яких зазначила, що ОСОБА_2 є безпорадною та не може самостійно задовольняти свої основні життєві потреби, наразі перебуває в критичному стані та потребує нагляду лікарів. Завідуюча відділенням № 3 КНП «Клінічна лікарня «Психіатрія» Терентьєва Л. С. підтвердила обставини, викладені лікарем-психіатром та додала, що на даний час ОСОБА_2 відмовляється покинути лікарню, оскільки вважає це єдиним безпечним місце, проте відмовляється від лікування, яке їй вкрай потрібне за наявними симптомами психічного захворювання.

Прокурор в судовому засіданні подану заяву просила задовольнити, вказала, що за наявними матеріалами, долученими до заяви підтверджується необхідність госпіталізації ОСОБА_2 до психіатричного закладу у примусовому порядку, що відповідає вимогам ЗУ «Про психіатричну допомогу».

Особа, щодо якої розглядається питання про примусову госпіталізацію ОСОБА_2 , чіткої думки щодо госпіталізації не висловила.

Заінтересована особа ОСОБА_1 , яка є зведеною сестрою ОСОБА_2 , просила заяву задовольнити, вказала, що такі дії є необхідними на даний час, оскільки після першого лікування останньої у березні 2022 року, її стан значно покращився. При цьому, пояснила, що ОСОБА_2 страждає на ДЦП з дитинства, є інвалідом II групи безстроково, проживає сама у квартирі, тому через психічний розлад на даний час не зможе самостійно подбати про себе та самостійно пролікуватися.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши думки та пояснення учасників процесу, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав.

В силу вимог ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність.

Судом встановлено, що 09.07.2023 ОСОБА_2 госпіталізовано до КНП «Клінічна лікарня «Психіатрія» за направленням спеціалізованої медичної бригади, у зв`язку із агресивною та неадекватною поведінкою, обумовленою галюцинаторно-параноїдною симптоматикою.

Відповідно до ч. 6 ст. 284 Цивільного кодексу України, надання фізичній особі психіатричної допомоги здійснюється відповідно до закону.

Частиною 2 ст. 27 Закону України «Про психіатричну допомогу» передбачено, що виключно компетенцією лікаря-психіатра або комісії лікарів-психіатрів є встановлення діагнозу психічного розладу, прийняття рішення про необхідність надання психіатричної допомоги в примусовому порядку або надання висновку для розгляду питання, пов`язаного з наданням психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Згідно з ст. 16 ЗУ «Про психіатричну допомогу», особа, яку було госпіталізовано до психіатричного закладу за рішенням лікаря-психіатра на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону, підлягає обов`язковому протягом 24 годин з часу госпіталізації огляду комісією лікарів-психіатрів психіатричного закладу для прийняття рішення про доцільність госпіталізації. У випадку, коли госпіталізація визнається недоцільною і особа не висловлює бажання залишитися в психіатричному закладі, ця особа підлягає негайній виписці. У випадках, коли госпіталізація особи до психіатричного закладу в примусовому порядку визнається доцільною, представник психіатричного закладу, в якому перебуває особа, протягом 24 годин направляє до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про госпіталізацію особи до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону. До заяви, в якій повинні бути викладені підстави госпіталізації особи до психіатричного закладу в примусовому порядку, передбачені статтею 14 цього Закону, додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обґрунтування про необхідність такої госпіталізації.

Висновком комісії лікарів-психіатрів від 10.07.2023 встановлено, що у зв`язку із відмовою пацієнтки від стаціонарного лікування, враховуючи те, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виявляє наміри вчинити такі дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї та оточуючих та неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність, остання потребує госпіталізації до КНП «Клінічна лікарня «Психіатрія» у м. Києві в примусовому порядку. Попередній діагноз: Гострий шизофреноподібний розлад. Галюцинаторно-параноїдний синдром. F-22.0.

Згідно Рішення Конституційного Суду України від 01.06.2016 року № 2-рп/2016 судовий контроль за госпіталізацією недієздатної особи до психіатричного закладу в порядку, передбаченому статтею 13 Закону України «Про психіатричну допомогу», є необхідною гарантією захисту прав і свобод, закріплених, зокрема, статтями 29,55 Основного Закону України. Суд після незалежного і неупередженого розгляду питання щодо госпіталізації недієздатної особи до психіатричного закладу має ухвалити рішення стосовно правомірності обмеження конституційного права такої особи на свободу та особисту недоторканість.

Статтею 5 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод визначено право людини на свободу, однак п."е" цієї статті передбачає затримання психічнохворих, зокрема для надання необхідної їм допомоги.

Враховуючи, що особа виявляє ознаки тяжкого психічного розладу, суд вважає за необхідне госпіталізувати її в психіатричний заклад в примусовому порядку, оскільки вбачаються підстави, передбачені ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» для її госпіталізації до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди.

Керуючись ст. ст. 2, 19, 259, 265, 270, 352, 354 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву Комунального некомерційного підприємства «Клінічна лікарня «Психіатрія», заінтересована особа ОСОБА_1 , особа відносно якої вирішується питання ОСОБА_2 , про госпіталізацію особи до психіатричного закладу у примусовому порядку - задовольнити.

Надати дозвіл на примусову госпіталізацію ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до Комунального некомерційного підприємства «Клінічна лікарня «Психіатрія».

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи, віднести на рахунок держави.

Рішення суду допустити до негайного виконання.

Учасники справи:

заявник: Комунальне некомерційне підприємство «Клінічна лікарня «Психіатрія», місцезнаходження - місто Київ, вулиця Кирилівська, будинок № 103, ;

заінтересована особа: ОСОБА_1 .

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Строк апеляційного оскарження може бути поновлено у відповідності до ч. 2 ст. 354 Цивільного процесуального кодексу України. Оскарження рішення суду не зупиняє його виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Повний текст рішення складено 13.07.2023.

Суддя Леся БУДЗАН

Присяжні Олександр Шакун

Олег Марченко