ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5145/23 Справа № 199/102/22 Суддя у 1-й інстанції - Якименко Л.Г. Суддя у 2-й інстанції - Новікова Г. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2023 року

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії:

судді-доповідача Новікової Г.В.

суддів: Гапонова А.В., Никифоряка Л.П.,

розглянувши у письмовому провадженні без виклику сторін в м. Дніпро апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Омега фактор» -адвоката Єрохіна О.П. на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 лютого 2023 року у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Омега фактор» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення 3% річних та інфляційних витрат,-

В С Т А Н О В И В:

11 січня 2022 року ТОВ «Фінансова компанія «Омега фактор» звернулося до суду з зазначеним позовом.

В обґрунтування посилалося на те, що 03.10. 2007 року Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» (правонаступник Відкритого акціонерного товариства комерційний банк «Надра») та ОСОБА_1 уклали договір кредитування комерційного автотранспорту №8/2007/980-КА14/43, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит в сумі 250 000 грн. з виплатою процентної ставки 19 % річних, з терміном погашення до 02.10.2012 року, для придбання автомобіля марки Богдан А091, 2003 року випуску.

Для забезпечення своєчасного повернення кредиту між ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_2 був укладений договір поруки б/н від 03.10.2007 року.

ОСОБА_1 порушив вимоги кредитного договору, у зв?язку з чим станом на 07.11.2011 року утворилася заборгованість у розмірі 433350,09 грн., у тому числі: 235 669,98 грн. - заборгованість за сумою кредиту; 148981,24 грн. - заборгованість за процентами; 33 511,30 грн. - пеня; 15 187,57 грн. - штраф.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 18.10.2012 року солідарно стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» заборгованість за кредитним договором в сумі 433 350 ,09 грн. та 1820 грн. судових витрат, а всього 435170 ,09 грн..

04.03.2020 року між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Омега Фактор» укладено Договір GL2N79737 про відступлення прав вимоги, посвідчений 04.03.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Разумовською М.А., за реєстровим №147, відповідно до якого ТОВ «ФК «Омега Фактор» набуло всіх прав кредитора за кредитним операціями, переданими їй згідно з додатком №1 до договору №GL2N79737 про відступлення права вимоги від 04.03.2020 року.

Серед інших прав, зазначеним вище договором передано від ПАТ "КБ "Надра" до ТОВ "ФК "Омега Фактор" права кредитора за кредитним договором №8/2007/980-КА14/43 від 03.10.2007 року, який був укладений із ОСОБА_1 та договором поруки від 03.10.2007, який було укладено з ОСОБА_2 .

Таким чином, ТОВ «ФК "Омега Фактор" набуло всіх прав кредитора по відношенню до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .

Згідно з додатком №1 до договору №GL2N79737 про відступлення права вимоги від 04.03.2020 року заборгованість за договором «Кредитування комерційного автотранспорту» №8/2007/980-KA14/43 від 03.10.2007 року станом на 04.03. 2020 року склала 770 357,77 грн., у тому числі: сума заборгованості за основним зобов`язанням: 235669,98 грн.; сума заборгованості за нарахованими процентами: 534687,79 грн..

Позивач посилається на те, що з моменту ухвалення рішення суду (18.10.2012 року) до моменту відступлення прав вимоги (на 04.03.2020 року) заборгованість за кредитним договором не погашена, а навпаки збільшилася.

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 05.04.2021 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Омега Фактор" про заміну сторони у виконавчому провадженні та поновлення пропущеного строку для пред`явлення до виконання виконавчого документа, - задоволено частково та замінено у виконавчому провадженні з виконання рішення суду по справі №401/5191/12 стягувача Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра», як вибулу сторону, на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Омега Фактор", як такого, що набув усі права та обов`язки стягувача згідно з договором GL2N79737 про відступлення прав вимоги, посвідченого 04.03.2020 року. В іншій частині заявлених вимог відмовлено.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено право кредитора на отримання боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобов`язання, а також 3% річних від простроченої суми та оплату цих сум. За розрахунками позивача сума 3% річних за період з 14.12.2018 року по 14.12.2021 року становить 39201,07 гривень; інфляційні збитки становлять 88900,77 гривень.

Просив стягнути із відповідачів вказану суму, а також витрати по сплаті судового збору.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 лютого 2023 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ТОВ «Фінансова компанія «Омега фактор» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про задоволення позовних вимог. Вважає, що судом першої інстанції не прийнято до уваги, що наявність заборгованості відповідачів підтверджується рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 18.10.2012 року, яким солідарно стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» заборгованість за кредитним договором в сумі 433 350,09 грн.. З моменту ухвалення рішення та до моменту відступлення прав вимоги заборгованість за кредитним договором лише виросла, що підтверджується додатком до договору про відступлення прав. Відповідачем жодним чином не спростовано розмір заборгованості, заявлений позивачем. Факт наявності заборгованості відповідачем не заперечується, а навпаки підтверджується шляхом подання заяви про застосування строку позовної давності.

Крім того, згідно з інформацією з АСВП єдине виконавче провадження, за яким стягувачем був ПАТ «КБ «Надра» та яке було відкрите 08.06.2015 року закрито. На виконавчих листах відсутні відмітки про часткове або повне виконання рішення суду, що є беззаперечним доказом невиконання рішення суду.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу залишити без задоволення. Вважає, що суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що позивачем не надано належних доказів про те, що судове рішення на теперішній час не виконано. Немає доказів, що такий тривалий термін порушення грошового зобов`язання був допущений з вини боржника.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно із ч. 3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

У ч.1 ст. 369 ЦПК України зазначено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Зважаючи, що по даній справі ціна позову становить 128101,84 грн., тобто менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб і справа не відноситься до справи, яка не підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розгляд апеляційної скарги здійснюється без повідомлення сторін.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги відповідно до статті 367 ЦПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не надано жодних належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів того, що рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 18.10.2012 року по справі №401/5191/12 на теперішній час відповідачами не виконано та заборгованість за кредитним договором №8/2007/980-КА14/43 від 03.10.2007 року в повному обсязі не погашена.

Крім цього, відсутні підтвердження, що позивачем, або первісним стягувачем, вчинялися будь-які дії щодо пред`явлення виконавчого листа, виданого на виконання рішенням Амур-Нижньодніпровський районний суд м.Дніпропетровська від 18.10.2012 року до виконання. Відсутні дані, що боржник мав у передбаченому законом порядку можливість виконати судове рішення у добровільному порядку і не виконав його у такий спосіб. Немає доказів, що такий тривалий термін порушення грошового зобов`язання був допущений з вини боржника.

Проте такий висновок не відповідає встановленим обставинам та нормам матеріального та процесуального права.

Відповідно до статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 06 лютого 2018 року у справі No 278/1679/13-ц та від 6 лютого 2019 року у справі No 361/2105/16-ц.

Судом першої інстанції встановлено, що 03.10.2007 року Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» (правонаступник Відкритого акціонерного товариства комерційний банк «Надра») та ОСОБА_1 уклали договір кредитування комерційного автотранспорту №8/2007/980-КА14/43, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит в сумі 250 000 грн. з виплатою процентної ставки 19% річних, з терміном погашення до 02.10.2012 року, для придбання автомобіля марки Богдан А091, 2003 року випуску.

Для забезпечення своєчасного повернення кредиту 03.10.2007 року між ПАТ «КБ «НАДРА» та ОСОБА_2 укладено договір поруки.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 18.10.2012 року солідарно стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» заборгованість за кредитним договором в сумі 433 350,09 грн. та 1820 грн. судових витрат, а всього 435 170,09 грн. .

04.03.2020 року між ПАТ «Комерційний банк «Надра» та ТОВ «Фінансова компанія «Омега Фактор» укладено договір GL2N79737 про відступлення прав вимоги, посвідчений 04.03.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Разумовською М.А., за реєстровим №147, відповідно до якого ТОВ «ФК «Омега Фактор» набуло всіх прав кредитора за кредитним операціями, переданими їй згідно з додатком №1 до договору №GL2N79737 про відступлення права вимоги від 04.03.2020 року.

Серед інших прав, зазначеним вище договором передано від ПАТ «КБ «Надра» до ТОВ «ФК «Омега Фактор» права кредитора за кредитним договором №8/2007/980-КА14/43 від 03.10.2007 року, який був укладений з ОСОБА_1 та договором поруки від 03.10.2007 року, який було укладено з ОСОБА_2 .

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 05.04.2021 року заяву ТОВ «Фінансова компанія «Омега Фактор» про заміну сторони у виконавчому провадженні та поновлення пропущеного строку для пред`явлення до виконання виконавчого документа задоволено частково та замінено у виконавчому провадженні з виконання рішення суду по справі №401/5191/12 стягувача ПАТ «Комерційний банк «Надра», як вибулу сторону, на його правонаступника ТОВ «Фінансова компанія «Омега Фактор», як такого, що набув усіх прав та обов`язків стягувача, згідно з договором GL2N79737 про відступлення прав вимоги, посвідченого 04.03.2020 року. В іншій частині заявлених вимог відмовлено.

За розрахунками позивача сума 3% річних за період із 14.12.2018 року по 14.12.2021 року становить 39201,07 грн; інфляційні збитки становлять 88900,77 грн..

Предметом позову у цій справі є стягнення на підставі статті 625 ЦК України 3 % річних та інфляційних втрат, нарахованих за період з 14.12.2018 року по 14.12.2021 року за невиконання грошового зобов`язання за кредитним договором,

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях , що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Ці висновки узгоджуються з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стаття 625 розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги п`ятої ЦК України та визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання. Приписи розділу І книги п`ятої ЦК України поширюють свою дію на всі види грошових зобов`язань, у тому числі як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги п`ятої ЦК України), так і на недоговірні зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги п`ятої цього Кодексу).

При цьому у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Ці висновки узгоджуються з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, висловленими у постановах від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц та від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц, від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 та від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що обов`язок боржника сплатити грошові кошти на користь кредитора не виконаний.

Відповідачі мають грошове зобов`язання перед позивачем за кредитним договором , що підтверджується рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 18.10.2012 року про стягнення з відповідачів на користь ПАТ «Комерційний банк «Надра» заборгованості в сумі 435 170,09 грн. .

З огляду на те, що відповідачі порушили вказане грошове зобов`язання, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення відповідно до статті 625 ЦК України.

Суд першої інстанції не врахував зазначені положення закону.

Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми. Подібні правові висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц , від 13 листопада 2019 року у справі № 922/3095/18, від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18 , від 4 лютого 2020 року у справі № 912/1120/16.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В силу положень статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Судом першої інстанції встановлено, що у відповідачів виникло грошове зобов`язання перед позивачем, що підтверджується договором кредитування комерційного автотранспорту №8/2007/980-КА14/4303.10.2007 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Комерційний банк «Надра» , відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит в сумі 250 000 грн. з виплатою процентної ставки 19% річних, з терміном погашення до 02.10.2012 року, для придбання автомобіля марки Богдан А091, 2003 року випуску, та рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 18.10.2012 року, яким солідарно стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Комерційний банк «Надра» заборгованість за кредитним договором станом на 07.11.2011 року в сумі 433 350,09 грн. та 1820 грн. судових витрат , а всього 435 170,09 грн..

Сума отриманих грошових коштів за договором кредиту відповідачем не повернута позивачеві. Тобто відповідачі прострочили своє грошове зобов`язання з повернення боргу, стягнутого судовим рішенням.

Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, від 04 червня 2019 року у справі № 916/190/18.

У постанові Верховного Суду від 26.10.2018 у справі № 922/4099/17 зазначено, що до правових наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених ст. 625 ЦК, застосовується загальний строк позовної давності тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК). Тобто за статтею 625 ЦК стягують за останніх три роки

Таким чином згідно зі статтею 625 Цивільного кодексу України стягнення 3% річних та інфляційних витрат можливе до моменту фактичного виконання зобов`язання та обмежується останніми 3 роками, які передували подачі позову.

З огляду на те, що відповідачі порушили грошове зобов`язання з повернення отриманих грошових коштів за договором кредиту,у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення інфляційних втрат і трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України.

Порядок індексації грошових коштів для цілей застосування статті 625 ЦК України визначається із застосуванням індексу споживчих цін (індексу інфляції) за офіційними даними Державного комітету статистики України у відповідний місяць прострочення боржника як результат множення грошового доходу на величину приросту споживчих цін за певний період, поділену на 100 відсотків (абзац п`ятий пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення»).

Із зазначеним позовом позивач звернувся до суду 11 січня 2022 року, просив стягнути 3% річних в сумі 39201,07 грн. та інфляційні збитки в сумі 88900,77 грн. за період з 14.12.2018 року по 14.12.2021 року, тобто в межах строку позовної давності.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 18.10.2012 року визначено заборгованість ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перед ПАТ «Комерційний банк «Надра» в загальній сумі 435 170,09 грн.. Докази того, що зазначений борг сплачено, в матеріалах справи відсутні.

Таким чином 3% річних від зазначеної суми боргу за період з 14.12.2018 року по 14.12.2021 року становить 39201,07 грн..

За період з 14.12.2018 року по 14.12.2021 року сукупний індекс інфляції становить120,429%.

Інфляційні втрати за вказаний період становлять 88900,77 грн. ((435 170,09 грн х 120,429% ) -435 170,09 ). За встановлених обставин позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Оскільки рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 18.10.2012 року стягнуто з відповідачів заборгованість солідарно, то і при застосуванні ст.625 ЦК України підлягає солідарне стягнення інфляційних втрат на суму боргу.

Доводи про те, що позивачем не надано доказів того, що рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 18.10.2012 року по справі №401/5191/12 на теперішній час відповідачами не виконано та заборгованість за кредитним договором №8/2007/980-КА14/43 від 03.10.2007 року в повному обсязі не погашена, що виключає відповідальність відповідачів за ст..625 ЦК України, не можуть бути прийнятими до уваги. Заперечуючи проти позову, відповідачі не спростували обставини, викладені в позовній заяві, в спростування позовних вимог не надали доказів, які б підтверджували сплату боргу. ОСОБА_2 у своїх запереченнях навпаки просила застосувати строки позовної давності, які можуть бути застосованими лише при обґрунтованості позовних вимог та наявності боргу.

Посилання на те, що відсутні підтвердження, що позивачем, або первісним стягувачем, вчинялися будь-які дії щодо пред`явлення виконавчого листа, виданого на виконання рішенням Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська від 18.10.2012 року до виконання є безпідставним, оскільки вирішується питання не про повернення боргу, а питання відповідальності за прострочення грошового зобов`язання.

Проценти, встановлені статтею 625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності неналежного виконання грошового зобов`язання. Доказів того, що відповідачі приймали заходи до повернення коштів, а позивач відмовлявся їх отримати, матеріали справи не містять і відповідачі на них не посилаються.

Відповідно до статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За встановлених обставин при ухваленні судового рішення судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального та процесуального права, щопризвело до неправильного вирішення справи, а тому є підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції, то є підстави для зміни розподілу судових витрат.

Позивачем при зверненні до суду першої інстанції з позовом сплачено судовий збір в сумі 2270 грн. та при зверненні з апеляційною скаргою сплачено 3721,50 грн, що підтверджено відповідними банківськими документами, та які слід стягнути з відповідачів.

Відповідно до частини 3 статі 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, ціна позову у яких не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Так як ціна позову складає 128101,84 грн, що менше двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то судове рішення не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 368, 369, 376, 382,384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Омега фактор» -адвоката Єрохіна О.П. задовольнити.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 лютого 2023 року скасувати.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Омега фактор» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення 3% річних та інфляційних витрат задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) солідарно на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Омега фактор» (код ) інфляційні витрати в сумі 88900,77 грн. та 3% річних в сумі 39201,07 грн. за період з 14.12.2018 року по 14.12.2021 року відповідно до ст.625 ЦК України, а всього 128101,84 грн. (сто двадцять вісім тисяч сто одну) грн. 84 коп..

Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Омега фактор» судовий збір в сумі по 2995,75 грн. з кожного.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді: