ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

25 серпня 2023 року

м. Харків

справа № 645/1046/23

провадження № 22-ц/818/1329/23

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого Пилипчук Н.П.,

суддів Тичкової О.Ю., Мальованого Ю.М.,

учасники справи:

позивач: Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Харківміськгаз»,

відповідач: ОСОБА_1 ,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Харківміськгаз» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 09 травня 2023 року, ухвалене суддею Шарко О.П., -

В С Т А Н О В И В :

У березні 2023 року Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Харківміськгаз» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обгрунтування позову зазначає, що АТ «Оператор газорозподільної системи «Харківміськгаз», є Оператором газорозподільної системи. Згідно з умовами Типового договору Оператор ГРМ - AT «Харківміськгаз» зобов`язується надати споживачу послугу з розподілу природного газу, а останній зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим Договором. Плата за доставку природного газу має здійснюватися всіма споживачами, яким надано технічну можливість в будь-який час використовувати газ для задоволення своїх потреб. Припинення або обмеження розподілу (споживання) природного газу не звільняє споживача від зобов`язання оплати вартості послуг за договором розподілу природного газу. Житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , обладнано газовими приладами (пристроями) на ім`я відповідача ОСОБА_1 , відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 . AT «Харківміськгаз» належним чином виконує свої зобов`язання по забезпеченню можливості цілодобового доступу до газорозподільної системи та передачу належних споживачу об`ємів (обсягів) природного газу. Відповідно п.6.6. Типового договору розподілу природного газу, оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим Договором здійснюється споживачем, який є побутовим, до 20 числа (включно) місяця, в якому надаються послуги з розподілу природного газу, на підставі рахунка Оператора ГРМ. Фактом приєднання ОСОБА_1 до умов даного договору є фактичне приєднання до газорозподільної системи оператора ГРМ щомісячне споживання певних обємів природного газу за адресою споживача по особовому рахунку № НОМЕР_1 . При цьому ОСОБА_1 не виконує взяті на себе зобов`язання та за період з 21 березня 2020 року по 20 січня 2023 року допустила заборгованість у розмірі 3687 грн. 88 коп., яку просить стягнути з відповідача.

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 09 травня 2023 року позов АТ «Оператор газорозподільної системи «Харківміськгаз» - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Оператор газорозподільної системи» «Харківміськгаз» заборгованість в сумі 3 687,88грн., а також судовий збір у розмірі 2 684грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

В апеляційній скарзі зазначає, що вона не є споживачем послуг, які надає позивач, адже не є власником домоволодіння розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , будь-якого договору щодо газопостачання з позивачем вона не укладала, особовий рахунок № НОМЕР_2 їй не належить. Крім того, на даний час має стату внутршіньо-переміщеної осоюи та проживає за адресю: АДРЕСА_2 . Що стосується наданого позивачем розрахунку заборгованості, то він є неналежним та недопустимим доказом.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 19 червня 2023 року відповідно до вимог ч.1 ст.369 ЦПК України розгляд справи призначено без повідомлення (виклику) учасників справи.

Колегія суддів, вислухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив із доведеності та обгрунтованості позовних вимог.

Проте, погодитися з таким висновком суду колегія суддів не може, виходячи з наступного.

Згідно з ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Справедливість судового рішення вимагає, аби такі рішення достатньою мірою висвітлювали мотиви, на яких вони ґрунтуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення і мають оцінюватись у світлі обставин кожної справи. Національні суди, обираючи аргументи та приймаючи докази, мають обов`язок обґрунтувати свою діяльність шляхом наведення підстав для такого рішення. Таким чином, суди мають дослідити основні доводи (аргументи) сторін та з особливою прискіпливістю й ретельністю - змагальні документ, що стосуються прав та свобод, гарантованих Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 19 квітня 1993 року у справі «Краска проти Швейцарії» встановлено: «Ефективність справедливого розгляду досягається тоді, коли сторони процесу мають право представити перед судом ті аргументи, які вони вважать важливими для справи. При цьому такі аргументи мають бути «почуті», тобто ретельно розглянуті судом. Іншими словами, суд має обов`язок провести ретельний розгляд подань, аргументів та доказів, поданих сторонами».

Правові засади функціонування ринку природного газу України, заснованого на принципах вільної конкуренції, належного захисту прав споживачів та безпеки постачання природного газу, а також здатного до інтеграції з ринками природного газу держав - сторін Енергетичного Співтовариства, у тому числі шляхом створення регіональних ринків природного газу визначається Законом України «Про ринок природного газу».

У статті 1 цього Закону наведено перелік визначень, зокрема:

газорозподільна система - технологічний комплекс, що складається з організаційно і технологічно пов`язаних між собою об`єктів, призначених для розподілу природного газу від газорозподільних станцій безпосередньо споживачам;

постачальник природного газу (далі - постачальник) - суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із постачання природного газу;

постачання природного газу - господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і полягає в реалізації природного газу безпосередньо споживачам на підставі укладених з ними договорів;

розподіл природного газу - господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і пов`язана з переміщенням природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки споживачам, але що не включає постачання природного газу;

оператор газорозподільної системи - суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із розподілу природного газу газорозподільною системою на користь третіх осіб (замовників).

АТ «ОГС «Харківгаз», як Оператор ГРМ відповідно до пунктів 2-3 Глави 2 Розділу І Кодексу газорозподільних систем виконує функції розподілу природного газу, забезпечення комерційного обліку природного газу, формування добових, декадних, місячних, квартальних та річних показників фактичного об`єму та обсягу передачі (розподілу, споживання) природного газу тощо.

Згідно з вимогами гл.3 розділу ІV Кодексу газорозподільних систем розподіл природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором (НКРЕКП) та оприлюднюється в установленому порядку.

Договір розподілу природного газу є публічним та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного Кодексу України за формою Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП №2498 від 30 вересня 2015 року, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 року за № 1384/27829.

Фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка Оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу (п.7 гл.3 р.VI).

Побутовий споживач споживач, що є фізичною особою та придбаває природний газ з метою використання для власних побутових потреб, у тому числі для приготування їжі, підігріву води та опалення своїх житлових приміщень, що не включає професійну та комерційну діяльність (п.4 гл.1 р.I).

Відповідно до пункту 1.2 Типового договору умови цього Договору однакові для всіх споживачів України та розроблені відповідно до Закону України «Про ринок природного газу»і Кодексу ГРМ.

Згідно з умовами Типового договору Оператор ГРМ - AT «Харківміськгаз» - зобов`язується надати Споживачу послугу з розподілу природного газу, а останній зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим Договором.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки визначені Законом України «Про житлово-комунальні послуги» (надалі Закон).

Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги (п.6 ч.1 ст.1 Закону).

Пунктом 5 частини 1 статті 1 Закону зазначено, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг

Згідно п.2 ч.1 ст.5 Закону до житлово-комунальних послуг належать, в тому числі комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Згідно частини 1 статті 9 Закону споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

У частині 1 статті 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 360 ЦК України передбачено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

З викладеного вбачається, що саме на власника квартири (будинку, житлового приміщення) покладено обов`язок з утримання житла, в т.ч. сплачувати комунальні послуги.

Матеріали справи свідчать, що житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , обладнано газовим лічильником. За вказаної адресою відкрито особовий рахунок № НОМЕР_2 .

Разом з тим, матеріали справи не містять та відповідачем не надано доказів того, на якій відповідній правовій підставі (праві власності, праві користування) належить відповідачу зазначене нерухоме майно, оскільки саме на власника покладено тягар щодо утримання нерухомого майна, в тому числі оплати комунальних послуг.

Згідно відповіді №196858 від 24 серпня 2023 рок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно інформацію за боржником ОСОБА_1 не знайдено.

Інформація щодо реєстрації відповідача у спірний період за зазначеною адресою відсутня, що підтверджується довідками про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 25 жовтня 2021 року та від 23 березня 2023 року.

Із наданого розрахунку заборгованості також не вбачається на чиє ім`я було відкрито особовий рахунок № НОМЕР_2 .

Відповідачем надано довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, згідно якої ОСОБА_1 з 02 травня 2022 року фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 . В зазначеній довідці міститься адреса попереднього зареєстованого місця проживання відповідача: АДРЕСА_1 . Разом з тим, з якого часу відповідач була зареєстрованою за цією адресою зазначена довідка не містить. Паспортні дані відповідача із відміткою про реєстрацію відповідача в матеріалах справи також відсутні.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Статтею 76 ЦПК України визначено,що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими та електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Враховуючи те, що позивачем не було доведено факту належності відповідачу нерухомого майна за адерсою: АДРЕСА_1 , колегія суддів вважає, що відсутні правові підстави для задоволення позову, а саме стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за розподіл природного газу в сумі 3 687,88грн.

Згідно п.п.1,4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Частиною 13 ст.141 ЦПК України встановлено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.2, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 09 травня 2023 року скасувати.

Позов Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Харківміськгаз» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості залишити без задоволення.

Стягнути з Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Харківміськгаз» на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 4 030грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку тільки в випадках передбачених частиною 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 25 серпня 2023 року.

Головуючий Н.П. Пилипчук

Судді Ю.М. Мальований

О.Ю. Тичкова