Провадження № 2/537/909/2023
Справа № 537/2897/23
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.08.2023 Крюківський районний суд міста Кременчука Полтавської області в складі: головуючого судді Дядечко І.І., за участі секретаря судового засідання Стродубцевої-Бавровської Д.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці Полтавської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «УМ ФАКТОРИНГ», за участю третіх осіб приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сазонової Олени Миколаївни, старшого державного виконавця Крюківського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Короткової Марини Григорівни, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

установив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, за підписом свого представника адвоката Ковальчука О.М., згідно вимог якого просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу №18547 від 22.11.2021 щодо звернення стягнення заборгованості в розмірі 15 290 грн з ОСОБА_1 на користь ТОВ «УМ ФАКТОРИНГ» та стягнути з відповідача витрати на надання правничої допомоги в сумі 5 000,00 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що 22.11.2021 приватним нотаріусом Київського міського ноторіального округу Сазановою О.М. було вчинено виконавчий напис №18547 щодо звернення стягнення заборгованості в розмірі 15 290 грн з ОСОБА_1 на користь ТОВ «УМ ФАКТОРИНГ». Єдиний кредитний договір на споживчі цілі, який укладав позивач був укладений з ТОВ «Лінеура Україна» 16.04.2021. Даний договір укладався в простій формі. Крім того відповідачем під час оформлення виконавчого напису не надано жодного належного та допустимого доказу того факту, що позивачем були отримані грошові кошти, існує безспірна заборгованість, у тому числі і повідомлення боржника про необхідність сплати вказаної заборгованості. Натомість з невідомих причин, без будь-якого повідомлення приватним нотаріусом Сазоновою О.М. була вчинена нотаріальна дія - виконавчий напис, за яким підлягає безумовному стягненню з ОСОБА_1 на користь ТОВ «УМ ФАКТОРИНГ» заборгованість в сумі 15 290 грн. Про факт наявності виконавчого напису позивач дізнався лише у 2023 році з постанови державного виконавця ВП № 68046905 від 06.01.2022, яка на його адресу не надсилалася. Крім того, постановою державного виконавця ВП № 68046905 від 06.01.2022 накладено арешт на кошти ОСОБА_1 .. Виконавчий напис № 18547 від 22.11.2021, вчинений приватним нотаріусом Київського МНО Сазоновою О.М., є протиправним та підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню з моменту вчинення оскільки його вчинено приватним нотаріусом з грубими порушеннями порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами і як наслідок, неправомірне виконавче провадження щодо виконання вказаного виконавчого напису.

Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 25.07.2023 відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином.

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Ковальчук О.М. в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву, згідно якої просить справу розглядати без його участі та участі позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Представник відповідача ТОВ «УМ ФАКТОРИНГ» в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, направив до суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання оскаржуваного виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню ТОВ «УМ ФАКТОРИНГ» визнає. Також визнає позов щодо вимог зі стягнення з відповідача судового збору. Щодо інших витрат заперечує, як таких що не доведені належними доказами.

Третя особа приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сазонова О.М. судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлена згідно чинного законодавства, пояснення щодо позову до суду не надходили.

Третя особа старший державний виконавець Крюківського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Короткова М.Г. судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином, пояснення щодо позову до суду не надходили. Виконуючим обов`язки началдьника Крюківського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції С. Комарівцевим подано до суду заяву, відповідно до якої останній просить провести судове засідання без представника відділу та при ухваленні рішення покладається на розсуд суду.

Враховуючи думку сторін викладену в заявах, суд вважає за необхідне провести розгляд даної справи та ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів у відсутність сторін.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося.

Згідно ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Оскільки відповідач визнав позов і таке визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, то суд підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову не вбачає та вважає за необхідне ухвалити рішення про задоволення позову, оскільки для того наявні законні підстави.

Розглянувши справу, безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд встановив такі обставини та дійшов таких висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно дост. 55 Конституції України права і свободи людини громадянина захищаються судом та відповідно до вимог чинного цивільного процесуального законодавства України кожній особі гарантується право звернення безпосередньо до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

За вимогами ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Як встановлено судом, 16 квітня 2021 року між ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» та ОСОБА_1 укладено договір №1807737 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, відповідно до якого, останньому надано кредит у розмірі 5 000 грн, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,90% в день, на строк 12 днів.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 526, 610, 611, 625 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). В разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

22 листопада 2021 року приватним нотаріусом Київського міського ноторіального округу Сазоновою О.М., вчинено виконавчий напис за реєстровим номером 18547, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «УМ Факторинг» заборгованості за кредитним договором №1807737 від 16.04.2021, укладеного з ТОВ «Лінеура Україна», право вимоги за яким перейшло до ТОВ «УМ Факторинг» на підставі договору факторингу №1 від 20.10.2021 та реєстру прав вимог №1 від 20.10.2021, відступлені ТОВ «УМ Факторин» (код за ЄРДПОУ 40274286), за період з 16.04.2021 по 20.10.2021 в розмірі 14 690 грн, в тому числі: прострочена заборгованість за тілом кредиту 5 000 грн, проценти за користуцвання кредитом 9 690 грн.

За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плати із Стягувача, в розмір 600 грн 00 коп., які підлягають стягненню з Боржника на користь Стягувача.

Загальна сума, яка підлягає стягненню з Боржника на користь Стягувача становить 15 290 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі зазначеного виконавчого напису, старшим державним виконавцем виконавчого округу Полтавської області Коротковою М.Г. 06.01.2022 відкрито виконавче провадження №68046905 з примусового виконання виконавчого напису №18547, виданого 22.11.2021 приватним нотаріусом Київського міського ноторіального округу Сазоновою О.М. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «УМ ФАКТОРИНГ» заборгованості заборгованість в розмірі 14 690 грн та постановою від 06.01.2022 накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

При цьому, відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 39 Закону України «Про нотаріат» порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України.

Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (надалі Порядок).

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про нотаріат», нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та п.п. 1.1, 1.2 п.1 Глави 16 розділу ІІ Порядку, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено певні умови вчинення виконавчих написів. Так, зокрема нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо, зокрема, подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів.

Нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною - стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Така правова позиція суду відповідає висновкам, викладеним Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно з ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на те, що він не погоджується із заборгованістю, щодо якої виданий виконавчий напис нотаріуса, а тому наявна заборгованість не є безспірною і не може вважатися обґрунтованою.

В матеріалах справи відсутні відомості, які дають можливість встановити, чи дійсно відповідач ТОВ «УМ Факторинг», є правонаступником усіх прав та обов`язків ТОВ "Лінеура Україна", зокрема за Договором №1807737, укладеним 16 квітня 2021 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА»та ОСОБА_1 , та чи дійсно на момент вчинення приватним нотаріусом Київського міського ноторіального округу Сазоновою О.М. виконавчого напису, зареєстрованого в реєстрі за 18547, боржник ОСОБА_1 мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, а відповідачем ТОВ «УМ Факторинг» до суду таких доказів надано не було.

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у кредитора (підпункт 2.2 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку). За змістом підпункту 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку, вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка боржника на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану у договорі адресу.

Відповідно до підпункту 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу.

В матеріалах справи відсутні відомості про направлення ТОВ «УМ Факторинг» боржнику ОСОБА_1 письмової вимоги про погашення заборгованості за кредитним договором №1807737 від 16.04.2021, а відповідачем ТОВ «УМ Факторинг» до суду таких доказів надано не було.

Крім того, як вбачається із оспорюваного виконавчого напису, при вчиненні виконавчого напису приватний нотаріус керувався п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 29.06.1999 №1172.

Між тим, як зазначено вище, згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та п.п. 1.1, 1.2 п.1 Глави 16 розділу ІІ Порядку, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі «Перелік»).

Постановою Кабінету Міністрів №622 від 26.11.2014 Перелік доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» та до нього включені кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями (пункт 2 Переліку).

Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 визнано незаконною та не чинною постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», в тому числі в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин».

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року у справі №826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року залишено без змін.

Згідно п. 16 Порядку скасування рішення про державну реєстрацію нормативно-правових актів, занесених до державного реєстру, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 31.07.2000 № 32/5, нормативно-правовий акт, рішення про державну реєстрацію якого скасовано, не є чинним з дня його виключення з державного реєстру, крім випадків визнання нормативно-правових актів нечинними судом.

Згідно з ч. 1 ст. 325 КАС України постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття. Таким чином, постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 набрала законної сили цього ж дня 22 лютого 2017 року, отже і постанова Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» також втратила чинність з цього дня.

Таким чином, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватного нотаріуса, стосувався лише нотаріально посвідчених договорів і не міг застосовуватись до договору, укладеного між позивачем та банком у простій письмовій формі.

Отже, вчинивши 22.11.2021 спірний виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №18547, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «УМ Факторинг» заборгованості за кредитним договором №1807737 від 16.04.2021, укладеного з ТОВ «Лінеура Україна», право вимоги за яким перейшло до ТОВ «УМ Факторинг» на підставі договору факторингу №1 від 20.10.2021 та реєстру прав вимог №1 від 20.10.2021, відступлені ТОВ «УМ Факторин» (код за ЄРДПОУ 40274286), за період з 16.04.2021 по 20.10.2021 в розмірі 14 690 грн, в тому числі: прострочена заборгованість за тілом кредиту 5 000 грн, проценти за користуцвання кредитом 9 690 грн., за вчинення виконавчого напису в розмірі - 600 грн, а всього загальною сумою 15 290 грн приватним нотаріусом Київського міського ноторіального округу Сазоновою О.М. не дотримано встановленої процедури вчинення таких написів, що потягло порушення законних прав позивача.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що вказаний виконавчий напис вчинено нотаріусом з порушенням приписів Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, а тому позовні вимоги про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконаннює законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд приходить до наступного.

Статтею 133ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до приписів ст.141 ЦПК України судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладається на відповідача у разі задоволення позову.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Як вбачається з матеріалів справи, 11.07.2023 між позивачем ОСОБА_1 та адвокатом Ковальчуком О.М. укладено договір №23/07-01 про надання правничої (правової) допомоги.

Згідно п.3 п.п.3.1 Договору сторони погодили, що розмір гонорару Адвоката за надання правової (правничої) допомоги Клієнту, дорівнює 2 000 грн за одну годину роботи адвоката. Кінцева сума гонорару визначається в акті наданих послуг в залежності від кількості наданих послуг.

Згідно з наданим Актом №1 від 17.07.2023 наданих послуг по договору про надання правничої (правової) допомоги №23/07-01 від 11.07.2023, адвокатом Ковальчуком О.М., відповідно до Договору про надання правничої (правової) допомоги №23/07-01 від 11.07.2023, ОСОБА_2 надані послуги на загальну суму 5 000 грн, а саме усна консультація з вивченням документів (попередня) тривалістю 0,5 год. 1000 грн, підготовка позовної заяви тривалістю 2 год. 4 000 грн, які були прийняті та сплачені позивачем, відповідно до розрахункової квитанції для готівкових розрахунків №1 від 17.07.2023.

Відповідно до ст. 30 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

За правилами ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Наданими позивачем доказами підтверджено факт понесення витрат на професійну правничу допомогу, а також розумність та співмірність таких витрат.

Як роз`яснено в п. 47 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 № 10, право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16.11.2000 № 13-рп/2000; Рішення від 30.09.2009 № 23-рп/2009; Рішення від 11.07.2013 № 6-рп/2013).

Враховуючи вищевикладене, характер спірних правовідносин, ступінь складності справи, час витрачений адвокатом на надання правничої допомоги, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені витрати з оплати професійної правничої допомоги в сумі 5 000 грн.

Згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки позов підлягає задоволенню, позивач звільнений від оплати судового збору відповідно до ст. 22 ЗУ «Про захист прав споживачів», відповідачем до початку розгляду справи по суті визнано позов, то з відповідача на користь держави необхідно стягнути 50 відсотків судового збору, який підлягав сплаті позивачем при поданні позову, а саме 536,80 грн.

Керуючись статтями 5, 10, 13, 19, 76, 77, 81, 133, 137, 141, 263, 264, 265 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «УМ ФАКТОРИНГ», за участю третіх осіб приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сазонової Олени Миколаївни, старшого державного виконавця Крюківського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Короткової Марини Григорівни, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 22 листопада 2021 року приватним нотаріусом Київського міського ноторіального округу Сазоновою Оленою Миколаївню, зареєстрований в реєстрі за №18547, про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальність «УМ Факторинг» (ідентифікаційний код юридичної особи 40274286, місцезнаходження: 04060, місто Київ, вулиця Ризька, будинок 73-Г, офіс 7/1) заборгованості за кредитним договором №1807737 від 16.04.2021, що укладений з Товариством з обмеженою відповідальність «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», право вимоги за яким перейшло до Товариства з обмеженою відповідальність «УМ Факторинг» (код за ЄРДПОУ 40274286) на підставі договору факторингу №1 від 20.10.2021 та реєстру прав вимог №1 від 20.10.2021, за період з 16.04.2021 по 20.10.2021 в розмірі 14 690 грн 00 коп. (чотирнадцять тисяч шістсот дев`яносто грн. 00 коп.), в тому числі: прострочена заборгованість за тілом кредиту в розмірі 5 000 грн 00 коп. (п`ять тисяч грн. 00 коп.), штраф та пеня - 0 грн (нуль грн), проценти за користування кредитом 9 690 грн 00 коп. (дев`ять тисяч шістсот дев`яносто грн. 00 коп.) та 600 грн 00 коп. ( шістсот грн 00 коп.) за вчинення виконавчого напису, а всього загальною сумою 15 290 грн 00 коп. (п`ятнадцять тисяч двісті дев`яносто грн. 00 коп.).

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальність «УМ Факторинг» (, місцезнаходження: 04060, місто Київ, вулиця Ризька, будинок 73-Г, офіс 7/1) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) 5 000 грн 00 коп. (п`ять тисяч грн 00 коп.) витрат на професійну правничу допомогу.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальність «УМ Факторинг» (, місцезнаходження: 04060, місто Київ, вулиця Ризька, будинок 73-Г, офіс 7/1) на користь держави 536 грн 80 коп. (п`ятсот тридцять шість грн 80 коп.) судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення суду складено 28.08.2023.

Суддя І.І.Дядечко