АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2023 року

м. Чернівці

справа № 715/2814/21

провадження 822/731/23

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кулянди М.І.,

суддів: Одинака О.О., Перепелюк І.Б.,

учасники справи:

позивач Моторно (транспортне) страхове бюро України,

відповідач ОСОБА_1 ,

третя особа Акціонерне товариство «Страхова група «ТАС»

апеляційна скарга Моторно (транспортного) страхового бюро України на рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 17 липня 2023 року,

головуючий в суді першої інстанції суддя Цуренко В.А.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

В листопаді 2021 року Моторно (транспортне) страхове бюро України (далі -МТСБУ) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу.

Позов мотивовано тим, що 31 січня 2017 року на території Румунії відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Schmite» з реєстраційним номером «MS76TOT» та транспортного засобу марки «Renault» з реєстраційним номером « НОМЕР_1 », яким керувала ОСОБА_1 . Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень.

Винним у дорожньо-транспортній пригоді було визнано ОСОБА_1 , яка керувала транспортним засобом «Renault» з реєстраційним номером « НОМЕР_1 ». Згідно довідки компетентних органів, ОСОБА_1 пред`явила на місці дорожньо-транспортної пригоди страховий сертифікат «Зелена картка UA 079/12360946, оформлений на бланку АТ «СГ «ТАС». Згідно відповіді АТ «СГ «ТАС», бланк страхового сертифікату «Зелена картка» UA 079/ НОМЕР_2 є підробленим.

10 травня 2018 року на адресу МТСБУ надійшла гарантійна вимога від Румунського транспортного страхового бюро про відшкодування витрат, на підставі Процедурних правил про сплату відшкодування за пошкодження транспортного засобу «Schmite» з реєстраційним номером «MS76TOT».

06 червня 2018 року МТСБУ здійснило виплату Румунському транспортному страховому бюро у розмірі 2 732 євро за пошкодження транспортного засобу «Schmite» з реєстраційним номером «MS76TOT». Розмір витрат МТСБУ, станом на 06 червня 2018 року, в національній валюті складає 83 428 гривень 11 коп.

Просить суд, ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь МТСБУ завдану шкоду, в порядку регресу, в розмірі 83428 гривень 11 коп. та вирішити питання про стягнення судових витрат.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 17 липня 2023 року в задоволенні позову МТСБУ до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу відмовлено.

Рішення суд мотивовано тим, що позивачем не надано належних і допустимих доказів на підтвердження того, що відповідачка ОСОБА_1 спричинила дорожньо-транспортну пригоду 31 січня 2017 року.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі Моторно (транспортне) страхове бюро України просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апелянт посилається на те, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, суд неповно встановив обставини, які мають значення для справи, не правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального права.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що ОСОБА_1 є власницею транспортного засобу «Renault Magnum», державний номерний знак « НОМЕР_3 » та напівпричіпу бортового тентованого марки «Schwarz Muller», державний номерний знак « НОМЕР_1 », які перебували на момент дорожньо-транспортної пригоди у сцепці, а тому відповідно до вимог чинного законодавства, у разі якщо МТСБУ здійснило виплату страхового відшкодування за власника або користувача, зареєстрованого в Україні транспортного засобу, який використав за кордоном підроблений сертифікат Зелена карта, то такі витрати мають бути компенсовані Моторно- (транспортному) страховому бюро України у повному обсязі.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги - безпідставними.

Мотивувальна частина

Обставини справи, встановлені судом

31 січня 2017 року на території Румунії відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Schmite» з реєстраційним номером «MS76TOT» та транспортного засобу марки «Renault» з реєстраційним номером « НОМЕР_1 ». Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень.

10 травня 2018 року на адресу МТСБУ надійшла гарантійна вимога від Румунського транспортного страхового бюро про відшкодування витрат, на підставі Процедурних правил про сплату відшкодування за пошкодження транспортного засобу «Schmite» з реєстраційним номером «MS76TOT».

Відповідно до наказу №5304 від 01 червня 2018 року про компенсацію витрат, пов`язаних з врегулюванням претензії Бюро Румунії, МТСБУ здійснило регламентну виплату Бюро Румунії в розмірі 2 732 євро, що підтверджується платіжним дорученням.

Відповідно до свідоцтва серії НОМЕР_4 у власності ОСОБА_1 перебуває транспортний засіб марки «Renault Magnum», державний реєстраційний номер якого « НОМЕР_5 ». Також у власності ОСОБА_1 перебуває напівпричіп бортовий тентований, марки «Schwarzmuller», державний реєстраційний номер якого « НОМЕР_1 », що підтверджується свідоцтвом серії НОМЕР_6 .

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Положення статті 1187 ЦК України «Відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» є спеціальними й передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність у разі завдання шкоди джерелом підвищеної небезпеки, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності.

Частинами другою, п`ятою статті 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Судам, при розгляді позовів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, слід враховувати вимоги статей 1166, 1187 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала; обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Отже, особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки (крім випадку відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки - стаття 1188 ЦК України), є те, що володілець такого джерела зобов`язаний відшкодувати завдану шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду, як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки.

На відміну від загального порядку та умов відшкодування шкоди безпосередньо встановленого ЦК України (стаття 1166), умовами відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки (стаття 1187 ЦК України), є: (1) протиправність поведінки заподіювача шкоди, (2) наявність цієї шкоди у потерпілого і (3) причинного зв`язку між ними.

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон).

Статтею 10 Закону передбачено, що одним з видів договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є договір міжнародного обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Договори міжнародного страхування діють на території країн, зазначених у таких договорах. Договори міжнародного страхування, які діють на території країн-членів міжнародної системи автомобільного страхування «Зелена картка», посвідчуються відповідним уніфікованим сертифікатом «Зелена картка», що визнається і діє в цих країнах.

За приписами статті 17 Закону страховики зобов`язані укладати договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (внутрішній договір страхування, міжнародний договір страхування, міжнародний договір «Зелена картка») відповідно до цього Закону та чинного законодавства України. Міжнародний договір «Зелена картка» може укладатися на строк 15 днів, 1 місяць, 2 місяці, 3 місяці, 4 місяці, 5 місяців, 6 місяців, 7 місяців, 8 місяців, 9 місяців, 10 місяців, 11 місяців або один рік. Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є документом, технічний опис, зразки, порядок замовлення, організації постачання якого затверджуються Уповноваженим органом за поданням МТСБУ. МТСБУ може встановлювати єдині умови перестрахування договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, які є обов`язковими для членів МТСБУ.

Згідно з пунктом 40.1 статті 40 Закону МТСБУ є гарантом відшкодування шкоди на території країн-членів міжнародної системи автомобільного страхування «Зелена картка», заподіяної власниками та/або користувачами транспортних засобів, якщо такі власники та/або користувачі надали іноземним компетентним органам страховий сертифікат «Зелена картка», виданий від імені страховиків - членів МТСБУ.

Відповідно до абзацу "б" пункту 41.2 статті 41 МТСБУ за рахунок коштів фонду страхових гарантій відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння власниками транспортних засобів, якщо такі власники надали відповідним уповноваженим органам інших країн страховий сертифікат «Зелена картка», виданий від імені страховиків - членів МТСБУ, та за умови, що такий страховик не відшкодував шкоду.

Зобов`язання членів міжнародної системи автомобільного страхування «Зелена карта» регулюються нормативними актами цієї системи, у тому числі Процедурними правилами, ухваленими Генеральною асамблеєю на острові Крит 30.05.2002 (з урахуванням змін, внесених у місті Лісабоні 29.05.2008; далі - Процедурні правила).

За приписами статті 9 Процедурних правил будь-яка «Зелена картка», пред`явлена у країні щодо території якої вона може діяти, і яка сприймається як така, що видана з дозволу Бюро, має бути гарантована таким бюро, навіть якщо така картка є фальшивою, неправочинною або зміненою у незаконний спосіб.

Відповідно до підпункту "б" пункту 3.3 Положення про централізований страховий резервний фонд страхових гарантій, затвердженого Президією МТСБУ (протокол від 07.08.2014 N 320/2014) (далі - Положення про страховий фонд) Бюро за рахунок коштів фонду страхових гарантій відшкодовує шкоду на умовах, встановлених Законом, зокрема, у разі заподіяння шкоди власниками транспортних засобів, якщо такі власники надали відповідним уповноваженим органам інших країн страховий сертифікат «Зелена картка», виданий від імені страховика - повного члена Бюро (в тому числі фальшивий, неправочинний або змінений у незаконний спосіб), та за умови, що такий страховик не відшкодував шкоду.

Відповідно до ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Згідно з пунктом 40.2 статті 40 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі якщо МТСБУ відповідно до правил міжнародної системи автомобільного страхування «Зелена картка» було здійснене відшкодування шкоди за страховика - члена об`єднання або за власника та/або користувача зареєстрованого в Україні транспортного засобу, який використовував за кордоном підроблений або змінений у незаконний спосіб страховий сертифікат «Зелена картка» та спричинив дорожньо-транспортну пригоду, відповідні витрати МТСБУ та регламентні виплати з фонду страхових гарантій мають бути компенсовані такими особами МТСБУ в повному обсязі.

Отже, цим Законом встановлено порядок стягнення коштів, виплачених МТСБУ на відшкодування шкоди заподіяної потерпілій у ДТП особі, а саме: в порядку регресу, якщо така шкода спричинена власником транспортного засобу, який використовував за кордоном підроблений сертифікат «Зелена картка» та спричинив дорожньо-транспортну пригоду.

На обґрунтування своїх позовних вимог МТСБУ посилалося на те, що ОСОБА_1 є власницею транспортного засобу, винною у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 31 січня 2017 року, на території Румунії, на місці скоєння дорожньо-транспортної пригоди пред`явила підроблений страховий сертифікат «Зелена картка», оформлений на бланку Приватного акціонерного товариства «СК «ТАС». 06 червня 2018 року позивач здійснив виплату страхового відшкодування на рахунок Бюро Румунії в розмірі 2732 євро.

Апеляційний суд зазначає, що документ, який зазначено як « ОСОБА_2 » (а.с.7) - це документ, на якому містяться як друкований текст, так внесено і рукописні дані не українською мовою. Перекладу такого документу не надано.

У частині першій статті 10 Конституції України встановлено, що державною мовою в Україні є українська мова.

У Рішеннях Конституційного Суду України від 14 грудня 1999 року № 10-рп/99 та від 14 липня 2021 року № 1-р/2021 зазначено, що українська мова як державна є обов`язковим засобом спілкування на всій території України при здійсненні повноважень органами державної влади та органами місцевого самоврядування (мова актів, роботи, діловодства, документації тощо), а також в інших публічних сферах суспільного життя, які визначаються законом.

Також ч. 5 ст. 10, п. 4 ч. 1 ст. 92 Основного Закону України регламентовано, що застосування мов в Україні гарантується Конституцією України та визначається виключно законами України.

При цьому за змістом ст. 12 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року № 1402-VIII судочинство і діловодство в судах України проводяться державною мовою.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної» від 25 квітня 2019 року № 2704-VIII єдиною державною (офіційною) мовою в Україні є українська мова, а у ч. 6 ст. 13 цього Закону вказано, що органи державної влади, органи влади Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації державної і комунальної форм власності беруть до розгляду документи, складені державною мовою, крім випадків, визначених законом. Частинами 1, 2 ст. 14 передбачено, що у судах України судочинство провадиться, а діловодство здійснюється державною мовою. У судовому процесі може застосовуватися інша мова, ніж державна, у порядку, визначеному процесуальними кодексами України та Законом України «Про судоустрій і статус суддів».

Частиною першою статті 9 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство в судах провадиться державною мовою.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, письмовими доказами. Відповідно до ч. 1 ст 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Частиною першою статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 81, ч. 1 ст. 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом); докази подаються сторонами та іншими учасниками справи безпосередньо до суду. Відповідно до ч. 5 ст 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

За змістом вказаних статей, з врахування положень щодо мови цивільного судочинства, позивач зобов?язаний подати до суду письмові докази, які повинні бути зрозумілі суду - документи, складені українською мовою або перекладені на державну мову.

Застосування положень статті 75 ЦПК України щодо залучення перекладача стосується випадків усного спілкування учасника судового процесу та перекладу процесуальних документів, які вручаються сторонам. Процесуальним законодавством не передбачено залучення перекладача для перекладу саме суду документів, наданих стороною на підтвердження своїх вимог або заперечень та складені не державною мовою.

З огляду на зазначене, письмові докази, що складені на іноземній мові, повинні мати належним чином здійснений переклад державною (українською) мовою, обов`язок надання якого покладається на сторону, котра надає та посилається на відповідний доказ.

Безпідставними є доводи апеляційної скарги про те, що до позовної заяви було додано всі належні докази того, що відповідачка повинна відшкодувати шкоду МТСБУ, оскільки «Європротокол», який надано до позовної заяви не є належним доказом у справі, так як належним чином не здійснено перекладу державною (українською) мовою.

Встановивши відсутність перекладу на українську мову письмового документа «Європротокол», апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги, які зводяться до того, що саме в такому письмовому документі, складеному румунською мовою, містяться дані про те, що саме з вини ОСОБА_1 , спричинено дорожньо-транспортну пригоду, а також те, що ОСОБА_1 використовувала за кордоном підроблений страховий сертифікат «Зелена картка» - є безпідставними.

Також апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що серед наданих позивачем письмових доказів, до матеріалів справи не додано належних і допустимих доказів, на підтвердження того, що 31 січня 2017 року сталася дорожньо-транспортна пригода, між якими транспортними засобами та водіями (учасниками ДТП), що відповідачка ОСОБА_1 спричинила таку дорожньо-транспортну пригоду, не доведено факт заподіяння матеріальної шкоди власнику транспортного засобу з реєстраційним номером МS76ТОТ.

У вимозі (претензії) Асоціації румунських страхових компаній моторне страхове бюро відсутні будь-які відомості про транспортний засіб, водій якого є винним у вчинення ДТП, що сталася 31 січня 2017 року, хто саме є відповідальним за спричинення ДТП, хто є потерпілою особою, про власника пошкодженого транспортного засобу, який саме транспортний засіб зазнав пошкоджень внаслідок ДТП.

Таких відомостей не містять й інші докази додані до позовної заяви, в яких відсутня інформація щодо причетності ОСОБА_1 до обставин, на які посилався позивач.

Також позивачем не надано до справи копії страхового сертифікату «Зелена карта».

Позивачем не надано доказів щодо пошкоджень транспортного засобу потерпілого та доказів щодо суми відновлювального ремонту, розміру завданих збитків.

Таким чином до матеріалів справи МТСБУ не додано належного, передбаченого цивільним процесуальним законом, доказу, який містить інформацію, що саме відповідачка допустила порушення правил дорожнього руху на території Румунії та, відповідно, зобов?язана компенсувати МТСБУ виплачену суму страхового відшкодування.

Наведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до незгоди з висновком суду першої інстанції щодо встановлення обставин справи та тлумачення норм матеріального й процесуального права на свій розсуд, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом першої інстанції.

Будь-яких інших доводів та доказів на їх підтвердження, що є правовою підставою для скасування або зміни рішення суду першої інстанції, апелянтом надано не було, у зв`язку з чим, апеляційний суд не вбачає правових підстав для зміни або скасування рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи наведене вище, рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Моторно (транспортного) страхового бюро України залишити без задоволення.

Рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 17 липня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий М.І. Кулянда

Судді: О.О. Одинак

І.Б. Перепелюк