Справа № 191/956/23
Провадження № 4-с/201/29/2023
УХВАЛА

Іменем України

21 серпня 2023 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Наумової О.С.,

за участю секретаря судового засідання Моренко Д.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 (заінтересовані особи державний виконавець Синельниківського відділу державної виконавчої служби у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Курбатова Марина Сергіївна, ОСОБА_2 ) на дії та бездіяльність державного виконавця, про зобов`язання врахувати квитанції про сплату грошових коштів як сплату аліментів, зобов`язання вилучити запис з реєстру боржників,

ВСТАНОВИВ:

09.03.2023р. ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська зі скаргою на бездіяльність державного виконавця, про зобов`язання врахувати квитанції про сплату грошових коштів як сплату аліментів, зобов`язання вилучити запис з реєстру боржників (а.с. 1-3 т. 1).

Ухвалою судді від 27.04.2023р. скаргу прийнято до судового розгляду, залучено до участі у справі в якості заінтересованої особи стягувача ОСОБА_2 (а.с. 35, 36 т. 1).

Ухвалою судді від 12.06.2023р. витребувано у Синельниківського ВДВС належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження ВП № 68698716, ВП № 68699586 щодо примусового виконання виконавчого листа № 201/10530/21, виданого Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська (а.с. 151 т.2), які надійшли до суду 04.07.2023р. (а.с. 1 118 т. 2).

В обґрунтування скарги заявник послався на те, що рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14.12.2021р. у справі № 201/10530/21 стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на. користь матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі частини всіх видів доходів щомісячно та про стягнення з мене аліментів на користь дружини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі по 1/4 частини всіх видів доходів щомісячно до досягнення донькою ОСОБА_4 трьох років, починаючи стягнення з 13.10.2021р.

Виконавчий лист виданий 17.01.2022р.

Державним виконавцем Синельниківського ВДВС Курбатовою М.С. 23.06.2022р. видана постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Постанову направлено для виконання на адресу АТ КБ «Приватбанк» за місцем роботи боржника.

Згідно звіту про здійснені відрахування та виплати AT КБ «Приватбанк» відносно ОСОБА_1 за постановою від 23.06.2022р. відрахування розпочалися з серпня 2022 року по жовтень 2022 року. У зв`язку з тим, що виконавчий лист ще не надійшов на адресу роботи AT КБ «Приватбанк» для виконання, щоб не було заборгованості по сплаті аліментів на доньку ОСОБА_4 і дружину, заявник самостійно перераховував грошові кошти на картку НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_2 .

Після звільнення 14.11.2022р. з AT КБ «Приватбанк» заявник був безробітний до 15.12.2022р, а з 15.12.2022р. почав працювати в Укрпошті. Тож за жовтень - грудень 2022 року знову самостійно перераховував кошти на ту ж картку ОСОБА_2 .

Разом з тим, згідно розрахунку заборгованості від 03.11.2022р. за заявником наявна заборгованість в сумі 74 936,90 грн., а від 17.02.2023р. в сумі 97817,50 грн., яка виникла у зв`язку з тривалим розглядом справи про стягнення аліментів, направлення державним виконавцем постанови і направлення її для виконання до місця роботи, відмові у зарахуванні самостійно перерахованих коштів. Вина заявника у виникненні заборгованості відсутня.

Ще до початку відрахування грошових коштів у виконавчому провадження, заявник добровільно виплачував грошові кошти щомісячно, у період з 16.11.2021р. по 19.10.2022р. та 21.01.2023с. сплатив 103618,15 грн.

Розрахунки заборгованості державний виконавець здійснила без урахування наявних у матеріалах квитанцій про самостійну сплату заявником аліментів, хоча він звертався до державного виконавця щодо зарахування сплачених грошових коштів на картку НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_2 , усно і письмово, але державним виконавцем спочатку повідомлено, шо ці грошові кошти зараховані, потім письмово повідомила, що підставою неврахування наданих квитанцій стала відсутність на платіжних документах призначення платежу «аліменти», хоча у 9-ти квитанціях є призначення «для дочки».

Заявник перераховував кошти саме в якості аліментів, оскільки не був зобов`язаний перераховувати інших коштів. Кошти в якості аліментів перераховувалися в більшості випадків через мобільні додатки «Приват 24» з карткового рахунку НОМЕР_2 на картковий рахунок НОМЕР_1 . Під час переведення коштів із карткового рахунку у вказаних мобільних додатках не передбачено можливості вказувати призначення платежу «аліменти».

Між ним і стягувачем ОСОБА_2 відсутні будь-які інші зобов`язання, окрім сплати аліментів. Ці грошові перекази мали регулярний характер, здійснювалися після ухвалення рішення і до пред`явлення виконавчого листа до виконання.

На підставі викладеного, просив визнати дії державного виконавця незаконними, зобов`язати Синельниківський ВДВС врахувати надані заявником квитанції про сплату грошових коштів за період з 16.11.2021р. по 19.10.2022р. та за 21.01.2023р. на загальну суму 103618, 15 грн., як сплату аліментів відповідно до виконавчого листа № 201/10530/23, зобов`язати Синельниківський ВДВС вилучити запис про внесення заявника до Єдиного реєстру боржників.

Заявник ОСОБА_1 та заінтересована особа ОСОБА_2 в судове засідання надали заяви, якими підтримали власні позиції по справі, просили справу слухати без їх участі.

Заінтересована особа - державний виконавець Синельниківського відділу державної виконавчої служби у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Курбатова М.С. , в судове засідання не з`явися, про дату, місце і час розгляду справи була повідомлена належними чином, надала для розгляду матеріали виконавчого провадження.

Дослідивши матеріали справи, виконавчого провадження, суд встановив такі факти та відповідні ним правовідносини.

З матеріалів скарги установлено, що рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14.12.2021р. у справі № 201/10530/21 стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на. користь матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі частини всіх видів доходів щомісячно та про стягнення з мене аліментів на користь дружини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі по 1/4 частини всіх видів доходів щомісячно до досягнення донькою трьох років, починаючи стягнення з 13.10.2021р.

На виконання рішення був виданий виконавчий лист (а.с. 23 т. 2).

04.02.2022р. ОСОБА_2 звернулася до Синельниківського ВДВС із заявою про примусове виконання рішення суду, у якій вказала, що її банківський рахунок в AT КБ «Приватбанк» відкритий на дівоче прізвище « ОСОБА_5 », просить державного виконавця перераховувати грошові кошти на банківський рахунок, відкритий на ОСОБА_6 . Боржник ОСОБА_1 працює в AT КБ «Приватбанк» та отримує заробітну плату.

Також вказала реквізити для стягнені з боржника коштів: одержувач - ОСОБА_7 , ідентифікаційний номер одержувача НОМЕР_3 , банк AT КБ «ПриватБанк», р/р одержувача НОМЕР_4 , IBAN НОМЕР_5 , МФО банку 305299, код ЄДРПОУ банку 14360570 (а.с. 21, 22 т. 2).

Постановою державного виконавця Синельниківського ВДВС від 17.02.2022р. відкрито виконавче провадження (а.с. 107 т. 2).

Відповідно до п.п. 2, 3, 4 розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012р. № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 № 2832/5), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02.04.2012р. за № 489/20802, виконавець протягом десяти днів з дня відкриття виконавчого провадження здійснює заходи для отримання інформації про доходи боржника та виносить постанову про звернення стягнення на доходи боржника, оформлену відповідно до пункту 3 розділу Х цієї Інструкції. Стягнення аліментів здійснюється відповідно до вимог статті 70 Закону та пунктів 3-10 розділу Х цієї Інструкції.

У разі якщо боржник отримує заробіток (доходи) у різних місцях, відрахування аліментів із кожного виду виплат здійснюється за окремими постановами про звернення стягнення на доходи боржника згідно з розміром утримання, визначеним виконавчим документом.

У разі якщо боржник не працює і сплачує аліменти самостійно стягувачу, квитанції (або їх копії) про перерахування аліментів надаються виконавцю не пізніше наступного робочого дня після сплати та долучаються до матеріалів виконавчого провадження.

Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця (додаток 15) та у випадках, передбачених частиною четвертою статті 71 Закону, повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника.

Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів.

Сума заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому статтею 195 Сімейного кодексу України.

Спори щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Постановою державного виконавця Синельниківського ВДВС від 07.04.2022р. звернуте стягнення на доходи боржника, отримані у АТ КБ «Приватбанк» (а.с. 15 т. 2).

05.02.2023р. ОСОБА_1 звернувся до державного виконавця із заявою, у якій просив зарахувати переказані ним кошти за 10.12.2022р. в сумі 4999,98 грн., за 31.12.2022р. в сумі 2000,00 грн., за 21.01.2023р. в сумі 2800,00 грн. як сплату аліментів на дитину ОСОБА_8 та на дружину ОСОБА_2 , надати довідку про заборгованість, долучивши квитанції. Так у квитанції від 10.12.2022р. на суму 4999,98 грн. вказано призначення платежу «аліменти», у квитанції від 31.12.2022р. на суму 2000,00 грн. вказано призначення платежу «аліменти ОСОБА_2 і ОСОБА_3 » (а.с. 39 т. 2).

16.11.2022р. ОСОБА_1 звернувся до державного виконавця із заявою, у якій зазначив про те, що у зв`язку із тим, що відрахування за виконавчим листом почалися з серпня 2022 року, що б не виникла заборгованість, він робив щомісячні відрахування, починаючи з листопада 2021 року на карту ОСОБА_2 , але не вказував призначення платежу «аліменти», просив дані відрахування зарахувати як аліменти, долучивши копії довідок з банківського рахунку та з довідку із податкової служби (а.с. 58 - 61 т. 2).

Листом державного виконавця Синельниківського ВДВС від 25.11.2022р. № 43234 заявникові повідомлено, що 23.11.2022 року на адресу відділу надійшла заява боржника про долучення до матеріалів виконавчого провадження квитанцій про сплату аліментів на користь ОСОБА_2 та здійснення перерахунку суми боргу. До заяви додано копії квитанцій з вказанням: опис - переказ на карту ОСОБА_2 , без вказання призначення платежу оплата аліментів. Відповідно до пункту 2, 3 частини 4 розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень вказано, що розрахунок заборгованості обчислюється на підстав відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів.

Відповідно до статей 187,189 Сімейного кодексу України аліментами є грошові кошти на утримання дитини, які можуть сплачуватися добровільно, або стягуватися примусово.

Оплатити аліменти через банк можна двома способами: через касу, оформивши платіж на розрахунковий рахунок стягувача; за допомогою пересилання коштів з карти на карту. У будь-якому випадку в платежі повинні бути вказані такі дані: дата платежу; дані платника; дані одержувача; призначення платежу (перерахування аліментів на дитину ПІБ дитини).

Факт перерахування коштів отримувачу аліментів може не свідчити, що ці кошти є аліментними платежами, а лише підтверджувати факт направлення певної суми певній особі.

Додатково повідомлено, що стягувач може підтвердити факт сплати аліментів, написавши розписку про отримання цих коштів. Стягувачем не було надано підтвердження отримання коштів, які в наданих боржником копіях квитанцій, зазначені як «переказ на карту ОСОБА_2 », що не підтверджує отримання даних коштів в рахунок погашення аліментів. Тому державний виконавець не має підстав для врахувань в розрахунку заборгованості надані боржником квитанцій (а.с. 57 т. 2).

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).

Згідно статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частин першої і другої статті 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини.

Відповідно до пункту 4 розділу XVIІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012р., виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця та у випадках, передбачених частиною четвертою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника.

Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів.

Як видно із матеріалів справи (виконавчого провадження), надані заявником виписки із банківського рахунку про перерахування коштів на картку ОСОБА_2 (а.с. 60-61, 67-73 т. 2) без зазначення, що ці кошти направлені саме для сплати аліментів, не свідчать про виконання ним судового рішення щодо сплати (погашення заборгованості) аліментів, а відтак ці платежі не враховані державним виконавцем при складенні розрахунку заборгованості по сплаті аліментів.

Крім того, із наданих суду виписок із банківського рахунку можливо встановити лише суму грошових переказів, валюту, дату здійснення цих фінансових операцій, одержувача та платника за кожним переказом. Призначення платежу «для дочки» суд не може узяти до уваги, адже його не можна розцінювати саме як аліменти, сплачені на виконання рішення суду. Інші відомості у виписках відсутні.

При цьому, слід зазначити, що відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частинами 1-3 ст. 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Положеннями статей 180, 183, 185, 193, 198, 199 СК України визначаються декілька способів виконання цього обов`язку, зокрема: утримання неповнолітньої дитини, на що стягуються аліменти у частках від заробітку (доходу) або в твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, викликаних особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому закладі, при цьому якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дітей, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні діти продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними 23 років, за умови, що батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198).

СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина (ст. 141 СК України). При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого.

Також, окремо, відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Дана стаття СК України закріплює правило, відповідно до якого, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається даною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку із розвитком певних її здібностей.

Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини будуть індивідуальними у кожному конкретному випадку.

Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. Аліменти на утримання дитини по своїй суті є гарантією виконання кожним з батьків свого обов`язку забезпечувати дитину. Це виплати, які гарантовані законодавцем як спосіб захисту права дитини на утримання і необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на дитину передбачений законом.

У зв`язку із викладеним, додаткові витрати на дитину не є аліментами у розумінні ст. 181 СК України.

Пункт 4 розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, містить обов`язок виконавця обчислювати розмір заборгованості зі сплати саме аліментів на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів.

Разом із тим, цей пункт не зобов`язує виконавця у заборгованості по аліментам враховувати додаткові витрати боржника на дитину.

Та обставина, що в матеріалах справи відсутні відомості про те, що між сторонами існували інші грошові зобов`язання не може бути підставою для висновку про виплату саме аліментів для утримання дитини і дружини, оскільки відповідно до вимог Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а способи виконання батьками обов`язку щодо утримання дитини визначаються за домовленістю між ними.

При таких обставинах дії державного виконавця, яка нарахувала заборгованість із сплати аліментів та наклала арешт на майно боржника не суперечили вимогам Закону України «Про виконавче провадження».

Вказане відповідає висновкам, зазначеним у постанові Верховного Суду від 12.01.2022 року, № справи 2-4665/2008 (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Частиною 4 ст. 263 ЦПК України визначено, що при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, із долучених матеріалів вбачається, що лише дві квитанції на суму 4999,98 грн. та 2000,00 грн. перераховані як аліменти із зазначенням слова «аліменти», всього 6999,98 грн. Призначення платежу «аліменти» наявне у квитанціях від 10.12.2022р. та від 31.12.2022р., тому державний виконавець мав зарахувати їх у рахунок сплати аліментів на виконання рішення суду на підставі ст.ст. 187, 189 СК України та вимог Інструкції.

Враховуючи вказане, суд вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню шляхом визнання дії державного виконавця щодо не зарахування у рахунок погашення заборгованості по сплаті аліментів в межах виконавчого провадження за виконавчим листом № 201/10530/21 без врахування квитанцій про сплату аліментів ОСОБА_1 на загальну суму 6999,98 грн. неправомірними та зобов`язання державного виконавця здійснити розрахунок заборгованості по сплаті аліментів в межах виконавчого провадження за виконавчим листом № 201/10530/21 з урахуванням квитанцій про сплату аліментів ОСОБА_1 на загальну суму 6999,98 грн.

Вимоги заявника про зобов`язання державного виконавця вилучити запис з реєстру боржників не підлягають задоволенню, оскільки пунктом 23 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, передбачено, що за виконавчим провадженням, виконавчий документ за яким повернуто стягувачу, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників без винесення постанови про відновлення виконавчого провадження на підставі постанови про виключення відомостей про боржника з Єдиного реєстру боржників.

Постанова про виключення відомостей про боржника з Єдиного реєстру боржників виноситься державним виконавцем органу державної виконавчої служби або приватним виконавцем, яким виконавчий документ повернуто стягувачу, за заявою боржника у разі, якщо:

при повторному пред`явленні такого виконавчого документа до примусового виконання виконавче провадження за таким виконавчим документом закінчено на підставі частини першої статті 39 Закону, а також за умови сплати боржником витрат виконавчого провадження, здійснених під час виконавчого провадження, у якому виконавчий документ повернуто стягувачу (крім випадків, коли виконавчий документ повернуто приватним виконавцем, діяльність якого припинена);

після повернення виконавчого документа стягувачу на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця надійшла сума коштів для задоволення вимог стягувача, виконання постанов про стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та за умови, що такий виконавчий документ повторно на виконання не пред`явлено;

після повернення виконавчого документа стягувачу наявні обставини, визначені частиною першою статті 39 Закону (крім випадків, коли виконавчий документ перебуває на примусовому виконанні), а також за умови сплати боржником витрат виконавчого провадження, здійснених під час виконавчого провадження, у якому виконавчий документ повернуто стягувачу (крім випадків, коли виконавчий документ повернуто приватним виконавцем, діяльність якого припинена), та виконавчого збору, який підлягав стягненню у цьому виконавчому провадженні (крім випадків, коли відповідно до статті 27 Закону виконавчий збір стягненню не підлягає);

відомості про боржника підлягають виключенню з Єдиного реєстру боржників на підставі судового рішення.

Отже, за наявності заборгованості, відсутні підстави для виключення боржника з єдиного реєстру боржників.

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу і у разі встановлення обґрунтованості скарги визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу ДВС усунути порушення.

Згідно із п. 18 Постанови пленуму ВССУ від 07.02.2014р. № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» за результатами розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Наприклад, суд може зобов`язати державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 76-81, 83, 259, 260, 353, 447, 450, 451, 452 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_1 (заінтересовані особи державний виконавець Синельниківського відділу державної виконавчої служби у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Курбатова Марина Сергіївна, ОСОБА_2 ) на дії та бездіяльність державного виконавця, про зобов`язання врахувати квитанції про сплату грошових коштів як сплату аліментів, зобов`язання вилучити запис з реєстру боржників, задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії державного виконавця Синельниківського відділу державної виконавчої служби у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Курбатова Марина Сергіївна щодо не зарахування у рахунок погашення заборгованості по сплаті аліментів в межах виконавчого провадження за виконавчим листом № 201/10530/21 без врахування квитанцій про сплату аліментів ОСОБА_1 на загальну суму 6999,98 грн.

Зобов`язати державного виконавця здійснити розрахунок заборгованості по сплаті аліментів в межах виконавчого провадження за виконавчим листом № 201/10530/21 з урахуванням квитанцій про сплату аліментів ОСОБА_1 аліментів на загальну суму 6999,98 грн. (квитанції

У задоволенні іншої частини вимог скарги відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складений 25 серпня 2023 року.

Суддя О.С. Наумова