Провадження №2/523/601/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" серпня 2023 р. м.Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді - Далеко К.О.,

за участю секретаря судового засідання - Дмітрієвої В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду №17 м. Одеса, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Одеської міської ради, третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету позову: Суворовська державна нотаріальна контора у місті Одесі про визнання прав та обов`язків забудовника на домоволодіння в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

І . Короткий зміст позовних вимог та їх обгрунтування.

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до Одеської міської ради, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету позову: Суворовська державна нотаріальна контора у місті Одесі, яким просить: визнати за нею, ОСОБА_1 , права та обов`язки забудовника на реконструйоване домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , що складається з житлового будинку під літерою «Г», загальною площею 124,1 кв.м., житловою 74,1 кв.м., до складу якого входить перший поверх: приміщення 1-1- «коридор» площею 6,9 кв.м, приміщення 1-2 - «житлове» площею 24,8 кв.м., приміщення 1-3 «ванна» площею 3,4 кв.м., приміщення 1-4 - «туалет» площею 3,0 кв.м., приміщення 1-5 - «кухня» площею 15,8 кв.м., приміщення 1-6 - «коридор» площею 10,2 кв.м., разом по І поверху: 64,1 кв.м - загальна площа, 24,8 кв.м - житлова; другий поверх: приміщення 1-7 - «коридор» площею 10,7 кв.м., приміщення 1-8 - «житлове» площею 23,5 кв.м., приміщення 1-9 «житлове» площею 25,8 кв.м., разом по II поверху: 60,0 кв. м - загальна площа, 49,3 кв.м - житлова; з сараю під літерою «Д», гаражу під літерою «Е», навісу під літерою «Б», вбиральні під літерою «В», огорожі «№4-7», які були побудовані до 05.08.1992р, та не являються самочинно збудовані, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позовних вимог, позивач ОСОБА_1 зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_2 , який на день смерті проживав за адресою: АДРЕСА_1 , та з яким вона з 1987 року проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Після смерті ОСОБА_2 залишилося спадкове майно, яке складалося із транспортного засобу марки «Chery Amulet», 2007 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , коштів на рахунках у ВАТ «Державний ощадний банк України», суми недоотриманої ОСОБА_2 пенсії, рушниці та боєприпасів до неї, цінних паперів та документів (акції, боргові розписки, тощо), а також домоволодіння за АДРЕСА_1 (в якому був зареєстрований ОСОБА_2 ), розташованого по АДРЕСА_1 , який належав йому на підставі рішення Виконавчого комітету Ленінської районної ради Народних депутатів від 13.07.1990 року за № 194/1 та свідоцтва про право власності від 02.08.1990 року. Оскільки вказане домоволодіння станом на 1990 рік фактично не було придатним для проживання в ньому, вона з померлим за спільні кошти здійснили його реконструкцію, яку ОСОБА_2 при житті не було введено в експлуатацію, право власності у встановленому законом порядку не зареєстровано, реконструкція відбулася без отримання відповідної проектної документації, однак будинок відповідає всім нормам та стандартам, при будівництві права інших осіб порушено не було, реконструкцію здійснено в 1991 році. За життя ОСОБА_2 заповіту не складав. Після його смерті позивачка звернулась до Четвертої Одеської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але її було відмовлено у зв`язку із відсутністю родинного зв`язку з померлим, та відсутністю реєстрації на об`єкт нерухомого майна. У зв`язку з чим вона була змушена звернутися до суду з позовом про встановлення факту сумісного проживання з померлим без реєстрації шлюбу та визнання права власності у порядку спадкування за законом. Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 08.02.2010 року позовні вимоги ОСОБА_1 були задоволені частково, встановлено факт сумісного проживання з ОСОБА_2 та визнано право власності на грошові вклади, суму недоотриманої пенсії та на транспортний засіб; у визнанні права власності на домоволодіння - відмовлено, оскільки на час прийняття рішення суду будинок являвся самовільно збудованим, що підтверджувалося технічним паспортом від 19.11.2009 року, згідно якого зазначено житловий будинок під літерою «Г» - загальною площею 124,1 кв.м, житловою 74,1 кв.м. рік будівництва 1991. Крім того, в рішенні Суворовського районного суду м. Одеси встановлений факт, що спірний будинок був побудований в 1991 році. З 1987 року та по цей час позивач проживає в даному будинку без належних правовстановлюючих документів та до теперішнього часу користується будинком для свого проживання, а також нею здійснюються поточні ремонтні роботи та всі необхідні дії для підтримки будинку в житловому стані, здійснюється оплата комунальних послуг. Факт того, що її цивільний чоловік ОСОБА_2 володів правами забудовника вищезазначеного будинку підтверджується наступними документами:

- рішенням виконкому Ленінського районної ради депутатів трудящих м. Одеси від 13.07.1990 року № 194/1, згідно якого ОСОБА_2 вирішено надати житловий будинок з належними до нього побудовами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ;- Свідоцтвом про право особистої власності на житловий будинок, виданого виконкомом Ленінської районної ради депутатів трудящих м. Одеси від 02.08.1990 року, згідно якого житловий будинок з належними до нього прибудовами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві особистої власності ОСОБА_2 , -висновком Бюро технічної інвентаризації від 04.09.1990 року про реєстрацію права власності на житловий будинок з належними до нього прибудовами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 , -технічним паспортом на будинок від 01.02.1990 року на ім`я ОСОБА_2 , з якого вибачається, що старий будинок та споруди були збудовані до 01.02.1990 року, -будинковою книгою від 21.09.1992 року, яка свідчить, що ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , -технічним паспортом на будинок від 19.11.2009 року на ім`я ОСОБА_2 ,- технічним паспортом на будинок від 30.06.2011 року на ім`я ОСОБА_2 .

Таким чином, за час свого життя ОСОБА_2 здійснив законне будівництво та реконструкцію житлового будинку за АДРЕСА_1 , проте, не здійснив державну реєстрацію свого права власності на новий житловий будинок. Отже у нього, як у забудовника, виникло право на введення завершеного будівництва в експлуатацію, отримання свідоцтва про право власності і державну реєстрацію права власності на будинок, що не було ним зроблено за життя.З огляду на зазначене, позивач зазначає, що має право успадкувати та оформити нерухоме майно, що належало за життя ОСОБА_2 , однак через вказані обставини та відмову нотаріуса позбавлена можливості здійснити це в позасудовому порядку.

II. Рух справи.

Ухвалою судді Суворовського районного суду м. Одеси від 26.09.2022 року відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено дату підготовчого судового засідання.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 08.02.2023 року за клопотанням представника позивача ОСОБА_1 адвоката Боровик А.О. витребувано з Суворовської державної нотаріальної контори у м.Одесі, належним чином завірену копію спадкової справи, щодо майна ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та який на день смерті проживав за адресою: АДРЕСА_1 та витребувано з Одеського обласного державного нотаріального архіву, належним чином завірену копію спадкової справи, щодо майна ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та який на день смерті проживав за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 21.03.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Судові засідання по справі неодноразово відкладались, з підстав: неявки сторін до судового засідання; задоволення клопотання відповідача про відкладення розгляду справи; відсутності світла в суді; оголошення повітряної тривоги.

ІІІ. Позиції сторін.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, про дату час та місце розгляду справи сповіщалася належним чином.

Представник позивача - адвокат Боровик А.О., з`явившись до судового засідання, підтримала позовні вимоги у повному обсязі, просила позов задовольнити. На останні судові засіданні представник позивача не з`явилась, надала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити та розглянути справу у їх з позивачем відсутність.

Представник відповідача Одеської міської ради Сірак В. з`явившись до судового засідання, залишив питання вирішення спору, на розсуд суду. На останні судові засідання не з`явився,надав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутність.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Суворовська державна нотаріальна контора у місті Одесі не забезпечила явку свого представника до судового засідання, була повідомлена про розгляд справи належним чином. Листом від 27.03.2023 року третя особа просила здійснити розгляд справи за відсутності її представника.

Згідно з вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ІV. Застосування норм права, оцінка доказів та висновки за результатами розгляду позову.

Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно та безсторонньо оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову ОСОБА_1 у повному обсязі, з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_2 , про що свідчить свідоцтво про смерть НОМЕР_2 , видане 07.06.2008 року Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Суворовського районного управління юстиції у м. Одесі, актовий запис № 839.

Після смерті ОСОБА_2 залишилося спадкове майно, яке складалося із транспортного засобу марки «Chery Amulet», 2007 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , коштів на рахунках у ВАТ «Державний ощадний банк України», суми недоотриманої ОСОБА_2 пенсії, рушниці та боєприпасів до неї, цінних паперів та документів (акції, боргові розписки, тощо), а також домоволодіння за АДРЕСА_1 в якому був зареєстрований ОСОБА_2 , розташованого по АДРЕСА_1 , який належав йому на підставі рішення Виконавчого комітету Ленінської районної ради Народних депутатів від 13.07.1990 року за № 194/1 та свідоцтва про право власності від 02.08.1990 року.

За життя ОСОБА_2 заповіту не складав.

Після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 звернулась до Четвертої Одеської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, що підтверджується відповідною заявою.

Листом Четвертої одеської державної нотаріальної контори від 09.10.2008 року №1304 ОСОБА_1 було повідомлено про те, що їй потрібно пред`явити оригінали документів, що підтверджують родинні відносини.

Рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 08 лютого 2010 року встановлено факт сумісного проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_2 та визнано за ОСОБА_1 право власності на грошові вклади, суму недоотриманої пенсії та на транспортний засіб; у визнанні права власності на домоволодіння - відмовлено, оскільки на час прийняття рішення суду будинок являвся самовільно збудованим, що підтверджувалося технічним паспортом від 19.11.2009 року, згідно якого зазначено житловий будинок під літерою «Г» - загальною площею 124,1 кв.м, житловою 74,1 кв.м. рік будівництва 1991. Крім того, в рішенні Суворовського районного суду м. Одеси встановлений факт, що спірний будинок був побудований в 1991 році.

Також, факт постійного проживання та користування будинком ОСОБА_1 , розташованим за адресою: АДРЕСА_1 , підтверджується Актом Органу самоорганізації населення - комітету мікрорайону «Хаджибеївський» в м. Одесі № 178 від 28.08.2020 року.

Як зазначено позивачем у позові вона звернулась до нотаріуса і фактично прийняла спадщину, що відкрилась після смерті її чоловіка. На будинок, в якому по день смерті вони з чоловіком проживали правовстановлюючі документи не оформлювались. Також, як зазначено позивачем, вона з 1987 року та по цей час проживає в даному будинку без належних правовстановлюючих документів та до теперішнього часу користується будинком для свого проживання, а також нею здійснюються поточні ремонтні роботи, та всі необхідні дії для підтримки будинку в житловому стані.

Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця лише з моменту державної реєстрації цього майна (ч.2 ст.1299 ЦК України).

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав і обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Пунктом 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», встановлено, якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов`язки входять до складу спадщини.

Згідно Листа Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» визнання права власності в порядку спадкування на недобудований будинок відповідно до чинного законодавства України неможливе. Потрібно визнати правильною практику судів щодо визнання за спадкоємцем майнових прав забудовника, як таких, що входять до складу спадщини.

Той факт, що ОСОБА_2 володів правами забудовника вищезазначеного будинку за адресою: АДРЕСА_1 підтверджується наступними документами:

- рішенням виконкому Ленінського районної ради депутатів трудящих м. Одеси від 13.07.1990 року № 194/1, згідно якого ОСОБА_2 вирішено надати житловий будинок з належними до нього побудовами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ;

- свідоцтвом про право особистої власності на житловий будинок, виданим виконкомом Ленінської районної ради депутатів трудящих м. Одеси від 02.08.1990 року, згідно якого житловий будинок з належними до нього прибудовами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві особистої власності ОСОБА_2 ;

- висновком Бюро технічної інвентаризації від 04.09.1990 року про реєстрацію права власності на житловий будинок з належними до нього прибудовами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 ,

- технічним паспортом на будинок від 01.02.1990 року на ім`я ОСОБА_2 , з якого вибачається, що старий будинок та споруди були збудовані до 01.02.1990 року,

- будинковою книгою від 21.09.1992 року, яка свідчить, що ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

- технічним паспортом на будинок від 19.11.2009 року на ім`я ОСОБА_2 ,

- технічним паспортом на будинок від 30.06.2011 року на ім`я ОСОБА_2 .

Ринкова вартість будинку АДРЕСА_1 , станом на 05.02.2021 року, складає 626 000 грн.

З огляду на викладене, матеріалами справи підтверджується, що за свого життя ОСОБА_2 здійснив законне будівництво житлового будинку АДРЕСА_1 , проте, не здійснив державну реєстрацію свого права власності на житловий будинок. Позивач ОСОБА_1 фактично прийняла спадщину, яка відкрилася після смерті ОСОБА_2 .

Враховуючи, що до позивача перейшли права на будинок, який вона не має змоги оформити відповідно до вимог законодавства, у позасудовому порядку, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів, для вирішення питання про отримання свідоцтва про право власності на житловий будинок та право на державну реєстрацію житлового будинку, позивач змушена була звернутися до суду.

Частиною першоюст.182 ЦК України передбачено, що право власності на нерухомі речі підлягають державній реєстрації.

Згідно ст.331 ЦК України право власності на нерухоме майно виникає в особи з моменту його державної реєстрації.

Відповідно до ч. 2 ст.5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію об`єкта нерухомого майна, державна реєстрація прав на такий об`єкт проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку.

Таким чином, судом встановлено, що померлим ОСОБА_2 , на законних підставах було збудовано житловий будинок АДРЕСА_1 , який не було прийнято в експлуатацію. Отже у нього, як у забудовника, виникло право на введення завершеного будівництва в експлуатацію, отримання свідоцтва про право власності і державну реєстрацію права власності на будинок, що не було ним зроблено за життя. ОСОБА_1 фактично прийняла спадщину після смерті чоловіка, однак не має можливості у позасудовому порядку оформити свої спадкові права на вищезазначений будинок.

Відповідно до статей 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців); до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно за ст.ст.177, 190 ЦК України об`єктами цивільних прав є речі, інше майно, результати робіт, послуги, майнові права, тощо.

Відповідно до роз`яснення Міністерства юстиції України від 21 лютого 2005 року №19-32/319 в разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку.

За приписами ч.1статті 178 ЦК України об`єкти цивільних прав можуть вільно відчужуватись або переходити від однієї особи до іншої в порядку правонаступництва чи спадкування або іншим чином, якщо вони не вилучені з цивільного обороту, або не обмежені в обороті, або не є невід`ємними від фізичної чи юридичної особи.

Відповідно до п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», у разі здійснення будівництва згідно із законом та смерті забудовника, всі його права та обов`язки як забудовника, входять до складу спадщини.

Згідно за п.1 ч.2ст.16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 5, 12, 13, 81, 141, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Одеської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету позову: Суворовська державна нотаріальна контора у місті Одесі про визнання права та обов`язків забудовника на домоволодіння в порядку спадкування за законом задовольнити у повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ) права та обов`язки забудовника на реконструйоване домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , що складається з житлового будинку під літерою «Г», загальною площею 124,1 кв.м., житловою 74,1 кв.м., до складу якого входить перший поверх: приміщення 1-1- «коридор» площею 6,9 кв.м, приміщення 1-2 - «житлове» площею 24,8 кв.м., приміщення 1-3 «ванна» площею 3,4 кв.м., приміщення 1-4 - «туалет» площею 3,0 кв.м., приміщення 1-5 - «кухня» площею 15,8 кв.м., приміщення 1-6 - «коридор» площею 10,2 кв.м., разом по І поверху: 64,1 кв. м - загальна площа, 24,8 кв.м - житлова; другий поверх: приміщення 1-7 - «коридор» площею 10,7 кв.м., приміщення 1-8 - «житлове» площею 23,5 кв.м., приміщення 1-9 «житлове» площею 25,8 кв.м., разом по II поверху: 60,0 кв. м - загальна площа, 49,3 кв.м - житлова; з сараю під літерою «Д», гаражу під літерою «Е», навісу під літерою «Б», вбиральні під літерою «В», огорожі «№4-7», які були побудовані до 05.08.1992р, та не являються самочинно збудовані, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення складено 28.08.2023 року, оскільки в період з 15.08.2023 року по 27.08.2023 року суддя перебувала у відпустці.

Суддя: К.О. Далеко