1Справа № 335/5113/23 2/335/2070/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2023 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Рибалко Н.І., за участі секретаря судового засідання Огнев`юк Н.В., представника позивача адвоката Вишнякова Д.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи в залі суду м.Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» про захист прав споживача, стягнення суми страхового відшкодування, та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

12.06.2023 адвокат Вишнякова Н.В., яка діє в інтересах ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» про захист прав споживача, стягнення суми страхового відшкодування, та моральної шкоди.

В заяві позивач зазначив, що 12 вересня 2016 року ним з відповідачем уклаладений договір добровільного страхування від нещасних випадків № DNH0NS-168C3CS, відповідно до пункту 4 якого предметом договору є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать законодавству України, пов`язані з життям, здоров`ям та працездатністю застрахованої особи.

Застрахована особа та вигодонабувач у відповідності до пункту 5 Договору є ОСОБА_1 . Страхова сума 50 000,00грн.

Страховим агентом за договором страхування є ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», за рекомендацією співробітника якого і був укладений договір страхування.

Позивач зазначив, що під час укладення Договір страхування (поліс) у друкованому вигляді йому не надавався та був отриманий в сканованому вигляді у травні 2023 від страхового агента.

Відповідно до умов Договору страховик зобов`язується у разі настання страхового випадку здійснити страхове відшкодування страхувальнику або вигодонабувачеві, тоді як страхувальник зобов`язується своєчасно сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору і правил страхування.

21 жовтня 2022 року стався страховий випадок, зумовлений побутовою травмою (падінням), внаслідок якого позивач пошкодив спину та наступного дня 22 жовтня 2022 звернувся до травмпункту КМП міської лікарні №9 ЗМР зі скаргами на сильний біль в спині.

22 жовтня 2022 позивачем було зроблено також комп`ютерну томографію (КТ-висновок від 22.10.2022, встановлено ознаки перелому поперечного елементу металоконструкції на рівні L4-L5) та отриманий висновок нейрохірурга від 22.10.2022р.

Факт отримання компресійного перелому було встановлено 15.02.2023 в Діагностичному центрі Medicum в м. Запоріжжі де було зроблено МРТ та отримано висновок про компресійний перелом 1-2 ступеня в фазі консолідації (зростання).

Висновки МРТ також підтверджено консультаційним висновком лікаря доцента ОСОБА_2 від 27.02.2023, який встановив наявність компресійного зламу тіла L-1. Лікарем рекомендоване Позивачу оперативне лікування.

28.02.2023 через страхового агента ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» позивачем була подана заява та копії підтверджуючих документів про настання страхової події.

Письмової відповіді від Страхової компанії позивач не отримав, страхового відшкодування також.

Приблизно на початку травня 2023р. позивач випадково побачив відповідь відповідача у мобільному застосунку «Приват 24».

Відповідно до відповіді від 08.03.2023 у виплаті страхового відшкодування було відмовлено, оскільки надана позивачем медична довідка не може служити підтвердженням факту настання страхового випадку, оскільки не відповідає п.3.3.1 Умов страхування, що є підставою для відмови у страховій виплаті на підставі п.4.1.5 Умов страхування до даного Договору. Він не був ознайомлений з Умовами страхування під час підписання договору № DNH0NS-168C3CS та як пересічний споживач послуг страхування не здатний в повній мірі користуватись мережею Інтернет та самостійно ознайомлюватися з будь-якою інформацією, що в ній розміщена, до того ж в договорі № DNH0NS-168C3CS немає посилання на сайт, на якому розміщені Публічний договір-оферта та Умови страхування. Окрім того, позивачу під час укладення Договору не наданий на паперовому носії Договір страхування № DNH0NS-168C3CS з посиланням на його розміщення в електронному вигляді на сайті акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», тому він був позбавлений можливості ефективно здійснити свої права на інформування про умови страхування, які не були йому роз`яснені при підписанні договору. Таким чином, відмова страховика у виплаті страхового відшкодування є такою, що не ґрунтується на законі.

Позивач 27.03.2023 звернувся до КП «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. І.І.Мечникова», де було проведено транспедикулярну стабілізацію перелому тіла L-1 титановою системою на 4 гвинти.

У відповідності до виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №3620 від 31.03.2023, встановлений клінічний діагноз: закрита травма хребта. Компресійний перелом L-1 хребця 3 ступеню. Стан після операції 28.03.2023 Транспедикулярна стабілізація перелому тіла L-1 титановою системою на 4 гвинти. Зі слів хворого травму отримав у жовтні 2022р.

В порушення ст. 26 Закону України «Про страхування, відмова у відшкодуванні не була надіслана Позивачу поштою, а розміщена у електронному вигляді у особистому кабінеті Приват24, що не відповідає чинному законодавству.

Розмір виплат обчислюється у відсотках від страхової суми в залежності від пошкодження здоров`я, повний перелік яких міститься у таблиці № 1 «Ушкодження здоров`я внаслідок нещасного випадку та розмір страхових виплат по страховим випадкам» додатку № 1 до Особливих умов добровільного страхування від нещасних випадків клієнтів фінансових установ Правил страхування. Отримане позивачем ушкодження передбачено пунктом 62 зазначеної таблиці як таке, розмір виплати по якому становить 10 відсотків від страхової суми. Так як розмір страхової виплати становить 50000 грн., сплаті позивачу підлягають 5000 грн.

Окрім зазначеної суми позивач просить стягнути на його користь 5000 грн. моральної шкоди, право на яку встановлено ст. ст. 4, 22 Закону України «Про захист прав споживачів», ст.ст. 16, 23, 1167 ЦК України і складається з вартості емоційних переживань, яких він зазнав через перешкоди на шляху захисту свого права, неможливість отримання належного відшкодування в позасудовому порядку.

Витрати з отримання професійної правничої допомоги позивач просить стягнути з відповідача на його користь.

12.07.2023 від представника відповідача надійшов відзив з посиланням на те, що підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування у відповідності до п. 4.1.3 Умов страхування є подання страхувальником свідомо неправдивих відомостей про факт настання страхового випадку. Про отримання травми позивачем медичні документи інформації не містять. Згідно п.6.1.2 Договору страховий випадок містить дві складові його настання: нещасний випадок з зазначенням ушкодження здоров`я (травма) в Додатку №1 до Правил страхування. В медичних документах наданих позивачем лише наведені переліки захворювань в той час як в п.6.2 Договору чітко вказано, що захворювання у тому числі раптові чи професійні не відносяться до нещасних випадків.

Крім того, в порушення п.3.3.1 п.3 Умов страхування позивач не подав медичну довідку з всіма необхідними реквізитами ( а саме: ПІБ пацієнта, точний діагноз, дату звернення за медичною допомогою, тривалість лікування, довідка має бути відписана відповідальною особою та завірена печаткою медичного закладу).

Позивач не навів доказів на підтвердження факту отримання травми. Як вказує відповідач, факт та дата отримання травми позивачем не є підтвердженими а вбачаються тільки з усного повідомлення позивача. Пунктом 14 Загальних умов застосування Таблиці №1 передбачено, що Таблиця №1 не застосовується і виплати відповідно до неї не здійснюються в тих випадках, коли факт отримання того або іншого ушкодження в період дії договору страхування встановлений тільки на підставі повідомлень і скарг зацікавлених у виплатах осіб, навіть якщо подібні повідомлення і скарги зафіксовані письмово, в т.ч. в медичних документах.

Враховуючи надання позивачем неправдивих відомостей, дана подія не визнається страховою, оскільки не входить до переліку пошкоджень зазначених у п.6.2.1 Договору страхування та Додатку №1 до особливих умов добровільного страхування від нещасних випадків клієнтів фінансових установ правил страхування, у виплаті страхового відшкодування було відмовлено з цих підстав.

Відповідач зазначає, що позивач був ознайомлений зі змістом Умов страхування оскільки договір страхування укладено на підставі публічної оферти страховика та усної заявки страхувальника.

У зв`язку з вказаними обставинами відповідач просить відмовити у задоволенні позову, та зменшити розмір витрат на правничу допомогу позивачу.

14.08.2023 від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якому просить задовольнити позовні вимоги з підстав, зазначених у позові.

17.08.2023 від представника позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи відповіді КПП «Міська лікарня № 9 від 11.08.2023 року.

17.08.2023 від представника відповідача надійшло заперечення на відповідь на відзив, з посиланням на те, що підписавши договір старахування позивач підтвердив, що ознайомлений з Правилами страхування. Позивачем не надано доказів, які б містили підстави для задоволення позову.

В судовому засіданні представник позивача адвокат Вишняков Д.О. підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити з підстав, зазначених у позові.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи у відсутність представника відповідача.

З`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд знаходить позов таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що між ОСОБА_1 і товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» укладений договір добровільного страхування від нещасних випадків № DNH0NS-168C3CS від 12.09.2022, відповідно до п. 6.1.2 якого травматичне ушкодження застрахованої особи є страховим випадком.

Відносини страхування внормовані Главою 67 ЦК України.

Зокрема, за змістом ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Статтею 980 ЦК України встановлений предмет договору страхування, яким є майнові інтереси, що не суперечать закону та пов`язані, зокрема, з життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування).

У відповідності до п. 6.1 Договору добровільного страхування між сторонами страховим випадком є ушкодження здоров`я застрахованої особи внаслідок нещасного випадку згідно додатку № 1 до Особливих умов добровільного страхування від нещасних випадків клієнтів фінансових установ Правил страхування (Таблиця №1).

Судом встановлено, що 21 жовтня 2022 року внаслідок побутової травми (падіння) Позивач забив спину та 22 жовтня 2022 звернувся до КМП міської лікарні №9 ЗМР зі скаргами на сильний біль в спині.

Як встановлено судом з листа КНП «Міська лікарня №9» Запорізької міської ради від 07.08.2023 №331/06-1 та від 11.08.2023 №340/06-1 (надані відповіді на адвокатські запити від 26.07.2023 та від 10.08.2023), ОСОБА_1 звернувся до відділення екстреної невідкладної медично допомоги (ВЕНМД) 22.10.2022 о 17-50, згідно запису в журналі №37, пацієнт скаржився на біль в спині, з урахуванням стану здоров`я був направлений на амбулаторне лікування, у зв`язку з чим медична карта стаціонарного хворого не оформлювалась. Пацієнт був оглянутий лікарем ВЕНМД та черговим лікарем-хірургом, згідно проведеної діагностики: загальний стан задовільний. Дихання везикулярне. Частота дихальних рухів 16, серцеві тони ясні, ритмічні, АТ 140/85. Живіт м`який, аналіз на антиген від 22.10.2022 (негативний) Діагноз тупа травма грудної клітини. Тупа травма грудної клітини може бути наслідком травми у результаті падіння.

Згідно з КТ-висновком від 22.10.2022 у позивача встановлено ознаки перелому поперечного елементу металоконструкції на рівні L4-L5) та отриманий висновок нейрохірурга від 22.10.2022р.

Факт отримання компресійного перелому хребця було встановлено 15.02.2023 в Діагностичному центрі Medicum в м. Запоріжжі, де було МРТ обстеження та наданий висновок про компресійний перелом 1-2 ступеня в фазі консолідації (зростання).

Висновки МРТ також підтверджено консультаційним висновком лікаря доцента ОСОБА_2 від 27.02.2023, який встановив наявність компресійного зламу тіла L-1. Лікарем рекомендоване Позивачу оперативне лікування.

Наявність у позивача закритої травми хребта підтверджується випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №3620 від 31.03.2023, у відповідності до якої встановлений клінічний діагноз: закрита травма хребта. Компресійний перелом L-1 хребця 3 ступеню. Стан після операції 28.03.2023 Транспедикулярна стабілізація перелому тіла L-1 титановою системою на 4 гвинти. Зі слів хворого травму отримав у жовтні 2022р.

Таким чином, судом встановлено, що страховий випадок з позивачем стався 21.10.2022, відбулось побутове падіння, внаслідок чого отримано травму компресійний перелом хребця L-1.

28.02.2023 через ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (Страхового агента відповідно до Договору страхування) Позивачем була подана заява про настання страхової події до якої додані наступні документи (документи подавались в електронному вигляді, заяву формував співробітник банку):

1.Результати комп`ютерної томографії органів грудної, черевної порожнини і малої миски без в/в болюсного контрастування (політравма) від 22.10.2022;

2. Довідка від 22.10.2022 лікаря нейрохірурга;

3.Клінічний аналіз крові від 22.10.2022;

4. Консультаційний висновок лікаря доцента ОСОБА_2 від 27.02.2023;

5. Розшифровка дослідження МРТ поперекового відділу хребта 1.5 Т від 15.02.2023;

6. Фото МРТ від 15.02.2023.

У відповідності до ст. 26 Закону України «Про страхування», рішення про відмову у страховій виплаті приймається страховиком у строк не більший передбаченого правилами страхування та повідомляється страхувальнику в письмовій формі з обґрунтуванням причин відмови.

Відповідач поінформував позивача про відмову у страховій виплаті шляхом розміщення повідомлення №08.03.2023/010-Z231SPB7000038 у особистому кабінеті позивача в Приват24 у відповідності до якого:

Дата/час події 15.02.2023, 00:00 місце події Запоріжжя

Обставини події перелом Л1.

Прийняте рішення: Описана подія кваліфікується як травматичні ушкодження. Згідно п.3.3.1 Умов страхування до Договору, медична довідка (або довідки) повинні містити: ПІБ пацієнта, точний діагноз, дату звернення за медичною допомогою, тривалість лікування, повинна бути підписана відповідальною особою та завірена печаткою медичної установи. Надана медична довідка не може бути підтвердженням факту настання страхового випадку оскільки не відповідає зазначеним вимогам, що є підставою для відмови у страховій виплаті на підставі п.4.1.5 Умов страхуваннях до даного Договору. У виплаті страхового відшкодування відмовити.

Таким чином, відповідач не заперечував факт отримання позивачем саме травматичних ушкоджень.

Таким чином, підставою для відмови у страховій виплаті, яка була повідомлена позивачу, стало те, що надана медична довідка не може бути підтвердженням факту настання страхового випадку, оскільки не відповідає вимогам п.3.3.1 Умов страхування. Але у повідомленні про відмову у страховій виплаті не зазначено, яких саме реквізитів не містять медичні довідки, що надані позивачем.

Натомість, як свідчать матеріали справи, позивач під час звернення до страхової компанії надав консультативний висновок доцента ОСОБА_2 від 27.02.2023 який містить ПІБ пацієнта ОСОБА_1 (1947р.н.), дата звернення 27.02.2023, Діагноз: Компресійний злам тіла L1 хребця. Довідка підписана лікарем, містить печатки лікаря та медичної установи.

У відповідності до п. 62 таблиці № 1 «Ушкодження здоров`я внаслідок нещасного випадку та розміру страхових виплат по страховим випадкам» отримання означеного ушкодження здоров`я тягне за собою виплату страхового відшкодування в розмірі десяти відсотків від страхової суми, що становить 5000 грн.

Відповідно до ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

28 лютого 2023 року позивач подав заяву про настання страхової події з проханням здійснити виплату страхової суми, на що відповідач відмовив у виплаті страхового відшкодування з посиланням на пункт 4.1.5 Умов страхування до договору страхування, відповідно до якого причиною відмови у страховій виплаті є надання страхувальником (Застрахованою особою) документів (медичних довідок), що не відповідають вимогам п.п.3.3.1, 3.3.2 Умов страхування.

Як зазначено в п. 4.3 Договору добровільного страхування від нещасних випадків № DNH0NS-168C3CS між сторонами, цей договір укладено з дотриманням вимог Закону України «Про страхування».

Як випливає з преамбули Закону України «Про страхування», цей Закон регулює відносини у сфері страхування і спрямований на створення ринку страхових послуг, посилення страхового захисту майнових інтересів підприємств, установ, організацій та фізичних осіб.

Перелік підстав для відмови страховика у здійсненні страхових виплат або страхового відшкодування міститься у статті 26 Закону «Про страхування» і до них відносяться:

1) навмисні дії страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, спрямовані на настання страхового випадку. Зазначена норма не поширюється на дії, пов`язані з виконанням ними громадянського чи службового обов`язку, в стані необхідної оборони (без перевищення її меж) або захисту майна, життя, здоров`я, честі, гідності та ділової репутації. Кваліфікація дій страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, встановлюється відповідно до чинного законодавства України;

2) вчинення страхувальником - фізичною особою або іншою особою, на користь якої укладено договір страхування, умисного злочину, що призвів до страхового випадку;

3) подання страхувальником свідомо неправдивих відомостей про предмет договору страхування або про факт настання страхового випадку;

4) отримання страхувальником повного відшкодування збитків за майновим страхуванням від особи, винної у їх заподіянні;

5) несвоєчасне повідомлення страхувальником про настання страхового випадку без поважних на це причин або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків;

6) інші випадки, передбачені законом.

З наведеного положення закону випливає, що лише передбачені законом випадки можуть бути підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування.

Між тим підстава, за якої позивачу відмовлено у виплаті страхового відшкодування, не передбачена жодним з законів, а міститься в Умовах страхування до договору добровільного страхування від нещасних випадків.

У відповідності до частини 2 ст. 26 Закону «Про страхування» встановлено, що умовами договору страхування можуть бути передбачені інші підстави для відмови у здійсненні страхових виплат, проте такі підстави не повинні суперечити закону.

Разом з відзивом відповідач подав до суду Страховий акт № Z231SPB7000038, складений страховиком 07.03.2023 року, у відповідності до якого подія, яка відбулася з позивачем 21.10.2022 року кваліфікована як не страхова подія (не як травматичне ушкодження). У якості підстави для відмови у виплаті страхового відшкодування в ньому зазначено: не страхова подія; немає документів; захворювання, у тому числі раптові та професійні не відносяться до нещасних випадків; подання страхувальником свідомо неправдивих відомостей про об`єкт страхування або про факт настання страхової події є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування.

Слід відзначити, що повідомлення №08.03.2023/010-Z231SPB7000038 та страховий акт № Z231SPB7000038 містять значні розбіжності у підставах відмови у страховому відшкодуванні, які очевидно не є дрібними помилками, як зазначає у запереченнях на відповідь на відзив представник відповідача.

Законом України «Про страхування» передбачений обов`язок страхувальника повідомляти страховика про відмову у виплаті страхового відшкодування з обов`язковим вказанням причини.

Зазначене дає підстави для висновку не тільки про безпідставність відмови ТзОВ «Страхова компанія «Кредо» у виплаті страхового відшкодування позивачу, а й у безпідставному ненаданні чіткої та зрозумілої інформації щодо причин такої відмови.

Вирішуючи питання про відповідність закону підстави, яка обумовила відмову позивачеві в отриманні страхового відшкодування, суд виходить з такого.

Оскільки договір між сторонами є публічним в розумінні статті 633 ЦК України, до нього належить застосовувати положення Закону України «Про захист прав споживачів», які є загальними, тоді як Закон України «Про страхування» є спеціальним по відношенню до вказаних правовідносин.

Обов`язок страховика ознайомити страхувальника з умовами та правилами страхування встановлений статтею 988 ЦК України, зміст якої повністю узгоджується з положеннями статті 20 спеціального Закону «Про страхування».

Як встановлено судом, договір між сторонами укладено на підставі публічної оферти товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» та акцепту страхувальника, яким є позивач, даної послуги, із застосуванням Площадки цивільно-правових договорів акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк». Договір містить посилання на те, що страхувальник ознайомлений з «Правилами добровільного страхування від нещасних випадків» № П-02, затверджених розпорядженням № 50 від 27.02.2007 року, зареєстрованих Державною комісією з регулювання ринків фінансових послуг України від 22.03.2007 року та умовами страхування, які розміщені на площадці цивільно-правових договорів АТ КБ «ПриватБанк» та на сайті страховика і є невід`ємною частиною цього договору.

Виходячи із поняття договору, наведеного в положеннях цивільного законодавства, саме договір (поліс) добровільного страхування від нещасних випадків № DNH0NS-168C3CS та доведені до відома страхувальника положення «Правил добровільного страхування від нещасних випадків» та умовами страхування, повинні містити умови договору між сторонами.

Проте суду не надано доказів про обізнаність позивача зі змістом Умов страхування до договору добровільного страхування від нещасних випадків, на підставі яких позивачу відмовлено у виплаті страхового відшкодування.

Разом з тим у відповідності до ст. 15 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги).

Як випливає зі змісту частини 9 ст. 15 Закону, під час розгляду вимог споживача про відшкодування збитків, завданих недостовірною або неповною інформацією про продукцію чи недобросовісною рекламою, необхідно виходити з припущення, що у споживача немає спеціальних знань про властивості та характеристики продукції, яку він придбаває.

За змістом ч. 2 ст. 13 Закону України «Про захист прав споживачів» перед укладенням договорів на відстані, до яких відноситься і договір між сторонами, продавець (виконавець) повинен надати споживачеві інформацію про: найменування продавця (виконавця), його місцезнаходження та порядок прийняття претензії (1); основні характеристики продукції (2); ціну, включаючи плату за доставку, та умови оплати (3); гарантійні зобов`язання та інші послуги, пов`язані з утриманням чи ремонтом продукції (4); інші умови поставки або виконання договору (5); мінімальну тривалість договору, якщо він передбачає періодичні поставки продукції або послуг (6); вартість телекомунікаційних послуг, якщо вона відрізняється від граничного тарифу (7); період прийняття пропозицій (8); порядок розірвання договору (9).

Факт надання інформації відповідно до вимог частини другої цієї статті повинен бути підтверджений письмово або за допомогою електронного повідомлення. Інформація, підтверджена таким чином, не може бути змінена продавцем (виконавцем) в односторонньому порядку.

У разі ненадання такої інформації суб`єкт господарювання несе відповідальність згідно із статтями 15 і 23 цього Закону.

З урахуванням наведеного у суду є підстави для констатації того, що позивач як пересічний споживач послуг в сфері страхування з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови страхування за конкретним договором добровільного страхування, який укладений шляхом прийняття публічної оферти, оскільки «Правила добровільного страхування від нещасних випадків» та умови страхування це значні за обсягом документи, що стосується усіх аспектів надання послуг в сфері добровільного страхування та потребують як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом страхового договору.

У зв`язку з викладеним суд доходить висновку, що за вказаних обставин неможливо констатувати, що при укладенні договору з позивачем відповідач дотримав вимог, передбачених вказаними положеннями Закону України «Про захист прав споживачів», про обов`язковість повідомлення споживача про умови споживчих договорів.

Статтею 12 ЦК України встановлено презумпцію розумності та добросовісності здійснення особою свого права, яка діє до того часу, коли інше буде встановлено судом.

Суд вважає, що позивач діяв добросовісно, вчинивши всі дії, необхідні для отримання страхового відшкодування, надавши страховику всі медичні документи, які були в наявності та які підтверджували факти звернення до медичних установ та отримання ним травми хребта. Зміст наданих медичних документів не викликає сумнівів у суду відносно їх достовірності, а позивач не має спеціальних знань для встановлення наявності/відсутності всіх обов`язкових реквізитів, які вони мають містити.

Право позивача як застрахованої особи на отримання страхового відшкодування передбачено як договором, так і законом.

Відмова у виплаті страхового відшкодування є лише правом страховика і реалізація ним цього права не обмежує потерпілого в праві на отримання страхової виплати.

Спори, пов`язані із страхуванням, вирішуються в порядку, передбаченому чинним законодавством України, як витікає зі змісту ст. 45 Закону України «Про страхування».

Способом захисту порушеного права в силу цивільного процесуального законодавства є, зокрема, звернення до суду з позовом.

Відмову страховика у страховій виплаті може бути оскаржено страхувальником у судовому порядку (ст. 26 Закону України «Про страхування»).

Спосіб судового захисту, застосоване позивачем, спрямоване на стягнення належної їй як застрахованій особі суми цього відшкодування, тому з урахуванням добросовісності її поведінки суд не вбачає підстав для відмови в задоволенні позову в частині стягнення страхового відшкодування.

До доводів відповідача стосовно того, що додатковою підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування позивачу стало те, що він свідомо подав неправдиві відомості про факт настання страхового випадку (п.4.1.3 Умов страхування, пункт 3 частини 1 ст.26 Закону України «Про страхування»), суд ставиться критично на підставі наступного.

У відповідності до пункту 1.3.2 Умов страхування, страховик має право у разі необхідності, робити запити про відомості, пов`язані із страховим випадком, до правоохоронних органів, банків, медичних закладів та інших підприємств, установ та організацій, що володіють інформацією про обставини страхового випадку а також самостійно з`ясовувати причини та обставини страхового випадку проводити розслідування причин та обставин події, що підпадає під ознаки страхового випадку. З цією метою страховик має право призначати незалежних експертів, направити застраховану особу для проходження медичного огляду до вказаного страховиком медичного закладу або лікаря (чи направити лікаря до застрахованої особи для її огляду).

Матеріали справи доказів вжиття даних заходів відповідачем не містять.

Крім того, у повідомленні №08.03.2023/010-Z231SPB7000038 не містилось таких підстав для відмови у страховому відшкодуванні, про які відповідач зазначає у відзиві на позов, відповідач не ставив під сумнів достовірність наданих документів та належних доказів протилежного відповідачем до суду не надано.

Факт травматичного ушкодження хребта, внаслідок чого у позивача встановлено наявність компресійного перелому хребця L1 підтверджено доданими до позову документами, відповідями на адвокатські запити від 07.08.2023 №331/06-1, від 11.08.2023 №340/06-1 а також поясненнями представника позивача.

Вирішуючи позов в частині стягнення спричиненої позивачу моральної шкоди, суд виходить з наступного.

Позивач просив стягнути з відповідача на свою користь завдану моральну шкоду, яку оцінив у 5000,00 грн.

Як видно із мотивів позовних вимог, позивач вказує, що моральна шкода спричинена йому невиплатою страхового відшкодування, що врегульовано нормами Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Статтею 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно із ч. 1ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою 2 цієї статті.

Таким чином, ч.1 ст. 1167 ЦК України встановлює загальне правило, відповідно до якого відповідальність за заподіяння моральної шкоди настає за наявності загальної підстави - наявності моральної (немайнової) шкоди, а також за наявності всіх основних умов відповідальності, а саме: неправомірної поведінки, причинного зв`язку та вини заподіювача.

Позовну вимогу про відшкодування моральної шкоди позивач мотивував безпідставною відмовою відповідачем виплати відшкодування, порушенням зобов`язань за договором страхування, що, за його твердженнями, призвело до душевних страждань, оскільки такі значні витрати на лікування він повинен був нести за власні кошти, обмежуючи себе у іншому.

Зміст положень ст. 23, ст. 1167 ЦК Українидає підстави для висновку, що позивач має право на відшкодування моральної шкоди за загальним правилом.

Зазначене узгоджується з позицією Великої палати Верховного суду зазначеної у постанові від 01.09.2020 у справі №216/3521/16, у відповідності до п.51 якої зазначено, що вирішуючи спір щодо відшкодування моральної шкоди за порушення споживчого договору, зокрема у справі про порушення банком зобов`язання з повернення вкладу, суди мають враховувати, що моральна шкода за порушення цивільно-правового договору як спосіб захисту суб`єктивного цивільного права може бути компенсована і в тому разі, якщо це прямо не передбачено законом або тим чи іншим договором, і підлягає стягненню на підставі статей 16 та 23 ЦК України і статей 4 та 22 Закону про захист прав споживачів навіть у тих випадках, коли умовами договору право на компенсацію моральної шкоди не передбачено.

Разом з тим, суд не погоджується з визначеним позивачем розміром моральної шкоди. Враховуючи глибину фізичних та душевних страждань позивача, пов`язаних з фактом безпідставної відмови відповідачем виплати відшкодування протягом тривалого часу, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку, що вимога про відшкодування позивачу моральної шкоди з ТзОВ «Страхова компанія «Кредо» підлягає частковому задоволенню у розмірі 2000 грн.

Відповідно до ст.ст.12,81 ЦПК Україницивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Розв`язуючи вимоги позову про відшкодування витрат з отримання професійної правничої допомоги, суд враховує слідуюче.

Підставою для покладення на відповідача судових витрат зі сплати професійної правничої допомоги є наявність доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт, їх вартості, а також доказів, що підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Вимогу про стягнення судових витрат з Відповідача було заявлено безпосередньо при поданні позовної заяви та у судовому засіданні представником позивача до винесення рішення з зазначенням того, що докази надання правничої допомоги будуть надані окремо згідно з вимогами чинного законодавства.

Оскільки позивач при зверненні до суду звільнений від сплати судового збору на підставі ч.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів», судові витрати по справі підлягають стягненню з відповідача згідно ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.2, 4, 5, 12, 13, 77-81, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» про захист прав споживача, стягнення суми страхового відшкодування, моральної шкоди, - задовольнити частково.

Стягнути з товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» на користь ОСОБА_1 , страхове відшкодування - 5000 грн., моральну шкоду у розмірі 2000,00 грн., всього стягнути 7000 (сім тисяч) гривень.

В задоволенні іншої частини вимог, - відмовити.

Стягнути з товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» на користь державного бюджету судовий збір у сумі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду області шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо», м. Запоріжжя, пр. Моторобудівників, 34, .

Дата складання повного тексту рішення: 22.08.2023 року.

Суддя Рибалко Н.І.