ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1152/23Головуючий по 1 інстанції
Справа №691/648/16-ц Категорія: на ухвалу ОСОБА_1 .
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2023 року м. Черкаси :

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідачФетісова Т.Л.
суддіГончар Н.І., Сіренко Ю.В.
секретар Матюха В.І.

учасники справи:

стягувач ОСОБА_2 ,

боржник ОСОБА_3 ,

виконавець (скаржник) начальник Городищенського ВДВС у Черкаському районі Тараненко І.І.,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ДВС на ухвалу Городищенського районного суду Черкаської області від 01.06.2023 (повний текст складено 06.06.2023, суддя в суді першої інстанції Черненко В.О.) у цивільній справі за скаргою ОСОБА_3 , за участі заінтересованих осіб, начальника Городищенського ВДВС у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Тараненко Інни Іванівни, ОСОБА_2 , на бездіяльність державного виконавця,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою, якою просив визнати неправомірною бездіяльність начальника Городищенського ВДВС Тараненко І.І., яка полягає у незнятті арешту з коштів на рахунку № НОМЕР_1 в АТ КБ «Приватбанк» на підставі заяви боржника від 08.03.2023; визнати неправомірною бездіяльність начальника Городищенського ВДВС Тараненко І.І., яка полягає у неповерненні на рахунок № НОМЕР_1 в АТ КБ «Приватбанк» безпідставно стягнутих грошових коштів в сумі 42466,54 грн. на підставі заяви боржника від 08.03.2023; зняти арешт, накладений постановою начальника Городищенського ВДВС Тараненко І.І. від 07.05.2021 у виконавчому провадженні № 55293079 на грошові кошти, що містяться на рахунку № НОМЕР_1 в АТ КБ «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_3 ; зобов`язати начальника Городищенського ВДВС Тараненко І.І. повернути на рахунок № НОМЕР_1 в АТ КБ «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_3 кошти в сумі 42466,54 грн. стягнуті згідно платіжної вимоги № 55293079 від 27.12.2022.

В обґрунтування вказав на те, що він є боржником у зазначеному вище виконавчому провадженні про стягнення заборгованості. 07.05.2021 в межах цього виконавчого провадження державним виконавцем була винесена постанова про арешт коштів боржника. На виконання цієї постанови було накладено арешт на кошти, які знаходяться на рахунку № НОМЕР_1 , що відкритий в АТ КБ «Приватбанк».

Однак зазначений банківський рахунок є таким, на який приходить заробітна плата скаржника, отже в силу приписів ч.ч.2, 3 ст.70 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець має повноваження звернути стягнення на заробітну плату боржника лише за відсутності іншого майна, на яке можливо звернення стягнення та для виконання рішення про стягнення періодичних платежів, однак у розмірі не більше 20 відсотків за наявності одного виконавчого документа.

У даному випадку грошові кошти, які містяться на рахунку № НОМЕР_1 і на які накладено арешт, є заробітною платою (грошовим забезпеченням) боржника, яке він одержує від військової частини НОМЕР_2 .

Відповідно до п. 10-2 Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про виконавче провадження», тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України припиняється звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника (крім рішень про стягнення аліментів та рішень, боржниками за якими є громадяни Російської Федерації).

Відтак звернення стягнення на заробітну плату (грошове забезпечення) боржника, яка міститься на рахунку № НОМЕР_1 , відкритому в АТ КБ «Приватбанк», в розмірі більше ніж 20 % заборонено законом, а в період дії воєнного стану заборонено взагалі.

З цих підстав оскаржувані дії ДВС боржник вважає незаконними.

Ухвалою Городищенського районного суду Черкаської області від 01.06.2023 вказану скаргу задоволено частково та вирішено:

- визнати неправомірною бездіяльність начальника Городищенського ВДВС, яка полягає у незнятті арешту з коштів, які є заробітною платою боржника ОСОБА_3 на рахунку № НОМЕР_3 в АТ КБ «Приватбанк» на підставі заяви боржника від 08.03.2023;

- зобов`язати начальника Городищенського ВДВС зняти арешт, накладений постановою начальника Городищенського ВДВС від 07.05.2021 у виконавчому провадженні № 55293079 на грошові кошти, що є заробітною платою та містяться на рахунку № НОМЕР_3 в АТ КБ «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_3 .

В іншій частині вимог відмовлено.

Суд, зокрема, вказав, що грошові кошти в сумі 42466,54 грн., які надійшли на рахунок № НОМЕР_1 , є заробітною платою (грошовим забезпеченням) боржника, яке він одержує від військової частини НОМЕР_2 , а тому, державний виконавець, отримавши 14.03.2023 заяву боржника з відповідним письмовим підтвердженням, знаючи що відповідні відрахування за виконавчим листом бухгалтерією військової частини не проводились, у відповідності до ч.2 та ч.3 ст. 70 ЗУ «Про виконавче провадження» мав провести утримання відповідної суми та скасувати арешт, що, однак, вчинено не було.

Вимоги скаржника про повернення стягнутих коштів суд відхилив за відсутності правового механізму для їх повернення за заявою особи.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду першої інстанції, начальник Городищенського ВДВС подала скаргу, в якій, посилаючись на помилковість висновків суду у справі, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати. Зазначає, що ухвалою суду від 07.03.2023 було відмовлено у задоволенні аналогічної скарги ОСОБА_3 28.12.2022 державним виконавцем винесено постанову про зупинення вчинення виконавчих дій до закінчення проходження боржником військової служби. Боржник не звертався до ДВС із заявою про здійснення видаткових операцій з арештованого рахунку, що відповідало б приписам п.10-2 Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про виконавче провадження» згідно якого на час воєнного стану особи, чиї рахунки арештовано, мають змогу подати заяву про проведення видаткових операцій на суму в розмірі, що протягом одного календарного місяця не перевищує двох розмірів мінімальної заробітної плати.

У своїх відзивах на апеляційну скаргу: представник ОСОБА_4 просив апеляційну скаргу відхилити, а ухвалу суд першої інстанції залишити без змін, вважаючи її законною та обґрунтованою; представник ОСОБА_2 просила апеляційну скаргу начальника Городищенського ВДВС у Черкаському районі Черкаської області задовольнити з викладених у ній підстав, відповідно ухвалу суду першої інстанції необхідно скасувати як таку, що постановлена всупереч вимогам закону.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

При розгляді справи встановлено, що заочним рішенням Городищенського районного суду Черкаської області від 27.10.2016 у справі № 691/648/16 стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 суму боргу в розмірі 493955 грн. та судові витрати в сумі 4939,56 грн. На підставі вищевказаного рішення Городищенським районним судом Черкаської області 28.11.2016 ОСОБА_2 видано виконавчий лист № 691/648/16 про стягнення заборгованості на суму 498894,56 грн.

Постановою головного державного виконавця Городищенського РВДВС ГТУЮ в Черкаській області Статніком О.О. від 01.12.2017 на підставі вказаного виконавчого листа було відкрито виконавче провадження № 55293079.

07.05.2021 в межах виконавчого провадження № 55293079 державним виконавцем була винесена постанова про арешт коштів боржника, згідно якої було вирішено накласти арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику.

На виконання цієї постанови було накладено арешт на кошти, які знаходяться на рахунку № НОМЕР_1 , що відкритий в АТ КБ «Приватбанк».

27.12.2022 державний виконавець направив до банку платіжну вимогу № 55293079 на списання коштів із вищевказаного рахунку ОСОБА_3 , на підставі якої з рахунку були списані кошти в розмірі 42468,68 грн.

08.03.2023 заявник звернувся до державного виконавця із заявою, в якій просив зняти арешт з коштів на рахунку та повернути на рахунок грошові кошти в сумі 42466,54 грн. в зв`язку з тим, що вони є заробітною платою, яка була зарахована на рахунок 07.12.2022 від військової частини НОМЕР_2 .

До заяви були додані копія довідки про доходи з місця роботи, копія довідки установи банку, копія виписки по рахунку.

Згідно довідки про доходи ОСОБА_3 працює у військовій частині НОМЕР_2 (курсант), основне місце роботи та загальна сума доходу за період з 02.11.2022 по 31.12.2022 склала 43113 гривень 00 копійок. Згідно примітки: військовослужбовець солдат ОСОБА_3 отримує грошове забезпечення на карту для виплат АТКБ «Приватбанк».

Згідно довідки АТ КБ «ПриватБанку», ОСОБА_3 має в АТ КБ «ПриватБанк» картку НОМЕР_4 на яку отримує зарплатні виплати. Також, на вказану картку (рахунок) може бути зарахована будь-яка виплата (переказ).

Відповідно до виписки по рахунку, в період з 01.12.2022 по 09.12.2022 на нього поступили грошові кошти в сумі 42 466,54 грн., які є заробітною платою ВЧ 3211.

Заява була направлена до Городищенського ВДВС 08.03.2023 поштою (цінним листом з описом вкладення № 900) та отримана відділом ДВС 14.03.2023, що підтверджується доданими до скарги доказами.

Згідно листа-відповіді державного виконавця №4785 від 17.03.2023 було відмовлено у задоволенні заяви.

Скаржник (боржник) у справі вважає, що дії державного виконавця по накладенню арешту на його банківський рахунок, на який зараховуються кошти заробітної плати, є протиправними, адже на даний час встановлено законодавчу заборону на таку форму здійснення виконавчого провадження стосовно військовослужбовця, яким є боржник.

Відповідні правовідносини мають таке правове регулювання.

Згідно вимог статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважать, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Аналогічні положення викладені у статті 74 ЗУ «Про виконавче провадження».

Відповідно до частин другої, третьої статті 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Відповідно до частини першої статті 1 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 18 ЗУ «Про виконавче провадження»).

Як вірно вказав суд першої інстанції, у даній справі предметом оскарження є дії державного виконавця, які полягали у тому, що після отримання ним 14.03.2023 заяви скаржника (боржника у виконавчому провадженні) від 08.03.2023 щодо зняття арешту з грошових коштів, які є його заробітною платою та повернення їх на його рахунок, відповідні вимоги боржника задоволені не були.

Таким чином посилання скаржника в апеляційній скарзі на те, що аналогічні вимоги боржника вже вирішувалися ухвалою від 07.03.2023 мають бути відхилені, адже тоді предметом оскарження була попередня бездіяльність державного виконавця щодо залишення без задоволення вимог боржника згідно звернення від 15.12.2022. При цьому суд відхилив вимоги скаржника лише з підстав недотримання процедури заявлення відповідних вимог до державного виконавця.

Далі, відповідно до ч. 1 та ч.2 ст. 68 ЗУ «Про виконавче провадження» стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається: 1) у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, 2) відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, 3) у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів, зокрема аліментів. За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати. Зазначена норма права визначає кошти, що складають заробітну плата як особливий об`єкт, на який може бути звернуто стягнення на виконання виконавчого документа, та обмежує таке стягнення відсутністю інших коштів та/або об`єктів для стягнення, видами боргових зобов`язань (періодичні платежі) та сумою стягнення.

Порядок звернення стягнення на заробітну плату також визначається ч.3 ст.68 ЗУ «Про виконавче провадження» та розділом Х «Звернення стягнення на заробітну плату та інші види доходів боржника» Інструкції, у відповідності до яких, про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

Згідно ч.1 ст.70 ЗУ «Про виконавче провадження» розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Відповідно до ч.2 та ч.3 ст. 70 ЗУ «Про виконавче провадження» із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості: у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням - 50 відсотків; за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом - 20 відсотків. Загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами.

З наведених норм права вбачається, що виконавець має повноваження звернути стягнення на заробітну плату боржника лише за відсутності іншого майна, на яке можливо звернення стягнення та для виконання рішення про стягнення періодичних платежів, однак у розмірі не більше 20 відсотків за наявності одного виконавчого документа та 50 відсотків заробітної плати за наявності декількох виконавчих документів (зведене виконавче провадження). Таке стягнення здійснюється підприємствами, установами, організаціями фізичними особами, фізичними особами - підприємцями, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

Отже не може бути накладений арешт на усі кошти заробітної плати боржника поза межами дозволених законом розмірів відрахувань із такої заробітної плати, а якщо такий арешт накладений, то він має бути знятий. При цьому на кошти, що знаходяться на рахунках та які не є коштами, що складають заробітну плату, таке обмеження не розповсюджується.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на кошти, що знаходяться на цьому рахунку, заборонено законом.

Зняття арешту з коштів, що складають заробітну плату, здійснюється виконавцем відповідно до ч.4 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» на підставі поданих боржником документів, підтверджуючих статус коштів виключно із заробітної плати, або на підставі повідомлення банку про заборону накладення арешту на такий рахунок відповідно до частини другої вищевказаної статті.

Для боржника надання вищевказаних підтверджуючих документів є процесуальною можливістю відновити свої права, порушені у зв`язку накладенням незаконного арешту, а для виконавця зняття такого арешту є здійсненням повноважень для усунення спричинених негативних наслідків. Однак це не виключає зобов`язання банку при виконанні приписів державного та/або приватного виконавця окремо від боржника повідомити виконавця про неможливість накладення арешту на грошові кошти боржника у зв`язку з забороною встановленою законом.

Наведене вбачається з правових висновків Великої Палати Верховного Суду від 20.04.2022 у справі № 756/8815/20.

У даному випадку грошові кошти в сумі 42466,54 грн., які надійшли на рахунок № НОМЕР_1 , є заробітною платою (грошовим забезпеченням) боржника, яке він одержує від військової частини НОМЕР_2 , а тому, державний виконавець, отримавши 14.03.2023 заяву боржника з відповідним письмовим підтвердженням, зокрема, довідкою про доходи з місця роботи, довідкою установи банку, випискою по рахунку, знаючи що відповідні відрахування за виконавчим листом бухгалтерією військової частини не проводились, у відповідності до ч.2 та ч.3 ст. 70 ЗУ «Про виконавче провадження» мав провести утримання відповідної суми та скасувати арешт, що, однак, не мало місця.

З цих підстав, як вірно вказав суд першої інстанції, скарга боржника в частині визнання бездіяльності державного виконавця неправомірною та зняття арешту з грошових коштів підлягає до задоволення.

При цьому мають бути відхилені апеляційні посилання ДВС на те, що боржник не звертався до ДВС із заявою про здійснення видаткових операцій з арештованого рахунку, що відповідало б приписам п.10-2 Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про виконавче провадження», адже в даному випадку скаржником було доведено незаконність накладення арешту на його зарплатний рахунок, отже можливість часткового розпорядження коштами на такому рахунку, про що зазначає державний виконавець, не може свідчити про належне дотримання ним вимог законодавства щодо заборони накладення арешту на рахунки боржника на які він отримує заробітну плату.

Апеляційні посилання на те, що 28.12.2022 державним виконавцем винесено постанову про зупинення вчинення виконавчих дій до закінчення проходження боржником військової служби також не свідчать про законність оскаржуваних дій державного виконавця щодо арешту тих рахунків, відносно яких законодавством встановлено заборону вчиняти такі виконавчі дії.

Інші висновки суду першої інстанції щодо вирішення вимог скарги боржника в частині залишення їх без задоволення державним виконавцем до апеляційного суду не оскаржувалися.

Згідно ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином ухвалу Городищенського районного суду Черкаської області від 01.06.2023 у даній справі належить залишити без змін, а подану апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 447 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу відхилити.

Ухвалу Городищенського районного суду Черкаської області від 01.06.2023 у цивільній справі за скаргою ОСОБА_3 , за участі заінтересованих осіб, начальника Городищенського ВДВС у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Тараненко Інни Іванівни, ОСОБА_2 , на бездіяльність державного виконавця залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством.

Повну постанову складено 29.08. 2023.

Суддя-доповідач

Судді