УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2023 року суддя Вишгородського районного суду Київської області Котлярова І.Ю., розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 про примусове виселення,-

ВСТАНОВИВ:

До Вишгородського районного суду Київської області на підставі ухвали Деснянського районного суду м. Києва від 27.07.2023 року надійшла вказана позовна заява, яку передано судді, для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Згідно з частиною 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За правилами цивільного процесуального законодавства, позовна заява за формою та змістом повинна відповідати вимогам статті 175 ЦПК України, іншим нормам, а також вимогам статті 177 цього Кодексу.

Суд, дослідивши позовну заяву, встановив, що вона подана із порушенням вимог ст. 175 ЦПК України, а саме: п. 2 позивачем не зазначено адресу місця проживання чи перебування відповідача, не зазначено свого та відповідача реєстраційного номеру облікової картки платника податків, номера та серії паспорту відповідача по справі у разі відсутності такої інформації, позивач повинен це зазначити; а також вказано свою адресу без конкретизації чи є фактичною адресою проживання чи адресою зареєстрованого місця проживання чи адресою для листування, п.6 не надано відомостей про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися; п. 8 - не зазначено про наявність у позивача або іншої особи оригіналів письмових доказів, копії яких додано до заяви; п. 10 - позивачем не підтверджено, що ним не подано іншого позову до цього відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Відповідно до п. 4, 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити: зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначенням доказів, що підтверджують вказані обставини.

Натомість, позовна заява не містить повного та належного викладу обґрунтувань із посиланням на норми матеріального права. Зміст позовних вимог позивача про виселення не конкретизований, оскільки не містить вказівки кого саме та з якого саме житла, оскільки позивач просить виселити сторонніх людей та можливості вільно користуватися майном, однак яким самим також не конкретизовано.

Як роз`яснено у п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», резолютивна частина повинна мати вичерпні, чіткі, безумовні й такі, що випливають із встановлених фактичних обставин, висновки по суті розглянутих вимог і залежно від характеру справи давати відповіді на інші питання, зазначені у статтях 263-267 ЦПК України. У ній, зокрема, має бути зазначено й висновок суду по суті позовних вимог: які саме права позивача визнано або поновлено; конкретні дії, які відповідач повинен вчинити та на чию користь, або інший передбачений законом спосіб захисту порушеного права.

Тобто в позовній заяві має міститись посилання на те, до кого пред`явлений позов; що саме вимагає позивач (предмет позову); обставини, на яких ґрунтується вимога (матеріально-правова підстава позову); докази, що підтверджують ці обставини.

Таким чином, на цій стадії цивільного процесу позивач зобов`язаний виконувати вимоги щодо доведення певного кола фактів, що мають процесуальне значення, для підтвердження наявності права на пред`явлення позову та дотримання процесуального порядку його пред`явлення.

Вивченням матеріалів позовної заяви, встановлено, що даний позов не відповідає вимогам ст.ст. 175-177 ЦПК України, оскільки позивач не зазначив обставини, тобто ті юридично значимі факти, на основі яких звертається до суду та обґрунтовує заявлені вимоги, відповідно до норм матеріального права, що поширюються на спірні правовідносини, із посиланням на докази в підтвердження обґрунтування заявлених вимог.

Відповідно до частини 4 статті 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Однак, як вбачається із позовної заяви, позивачем за подання до суду даної позовної заяви судовий збір не сплачено, відповідну квитанцію про сплату судового збору не долучено, як і не долучено документів, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до підпункту 2 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України Про судовий збір ставка судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою встановлюється у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» у 2023 році прожитковий мінімум для працездатних осіб в розрахунку на місяць з 01 січня 2023 року встановлено в розмірі 2684,00 грн. Тобто розмір судового збору за позовну вимогу немайнового характеру становить 1073,60 грн.

Отже, позивачеві необхідно сплатити судовий збір у розмірі 1073,60 грн. за вимогу про про виселення або надати документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Позивачу також необхідно звернути увагу на вимоги ч. 1, 2 ст. 95 ЦПК України щодо порядку посвідчення письмових доказів з оригіналів, які додаються до матеріалів позову.

Враховуючи, що до позовної заяви додано копії документів з порушенням вимог ч. 1, 2 ст. 95 ЦПК України, відтак позивачу слід надати засвідчені належним чином копії всіх документів, що додаються до позовної заяви, в примірниках для суду та відповідача, надіславши вказані документи на адресу суду.

Вказані недоліки перешкоджають вирішенню питання про можливість прийняття позовної заяви до розгляду, а тому вона підлягає залишенню без руху для їх усунення.

Практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасник цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

У зв`язку з наведеним, залишення позову без руху з підстав, передбачених законом не є порушенням права на справедливий судовий захист.

У відповідності до частини 1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відтак, позивачу необхідно усунути зазначені недоліки протягом десяти днів з дня одержання копії ухвали, шляхом подання до суду нової позовної заяви із виконанням усіх вимог, зазначених у ст. 175, 177 ЦПК України та в ухвалі суду.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені в ухвалі суду, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві, що встановлено положеннями частини 3 ст. 185 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 175-177, 185 Цивільного процесуального кодексу України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 про примусове виселення залишити без руху, надавши заявнику строк у десять днів, з дня отримання копії ухвали, для усунення зазначених недоліків.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І.Ю. Котлярова