Справа № 452/2645/23
УХВАЛА

24 серпня 2023 року м.Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області

у складі головуючого судді Галина В.П.,

секретар судового засідання Задорожна В.Б.,

розглянувши у порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України заяву представника ОСОБА_1 адвоката Фостяка Андрія Ярославовича про забезпечення позову, -

встановив:

У провадженні Самбірського міськрайоного суду Львівської області перебуває ци вільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання майна спільною сумісною власністю.

Також ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Фостяка А.Я., звернувся до суду із клопотанням /заявою про забезпечення наведеного позову. В обґрунтування посилався на те, що об`єкти нерухомого майна, які є предметом спірних правовідносин у поданому ним до суду позові, зареєстровані на ім`я відповідачки ОСОБА_2 . Сторони не перебувають у зареєстрованому шлюбі, а відтак розпорядження спірним майном можливе без згоди та відома позивача. Позивачу стало відомо, що відповідачка з метою подальшого ускладнення можливого виконання рішення суду має намір відчужити нерухоме майно, що є предметом даного спору. Враховуючи зміст позовних вимог, зокрема те, що позивач претендує на частку кожного із об`єктів нерухомого майна та бажає в подальшому використовувати дане майно у своїй підприємницькій діяльності, вжиття заходів забезпечення позову необхідне для реального виконання рішення у наведеній справі. На думку ОСОБА_1 , у протилежному випадку об`єктивного та ефективного захисту порушених прав позивача не буде досягнуто.

Оскільки у спірних правовідносинах відсутні підстави, передбачені ч. 3 ст. 154 ЦПК України щодо обов`язкових підстав застосування зустрічного забезпечення та у позивача наявне на праві приватної власності нерухоме майно, сторона позивача не вбачає підстав для застосування зустрічного забезпечення та надає пропозицію не застосовувати такого.

Вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірне майно вважає достатнім, розумним, співмірним та адекватним заходом, що не порушить збалансованості інтересів сторін, створить належні умови для виконання в подальшому можливого рішення суду у цій справі про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , а також ефективного захисту і поновлення порушених прав заявника.

При цьому зазначає, що запропонований позивачем вид забезпечення позову не призведе до жодного невиправданого обмеження майнових прав відповідачки, оскільки арештоване майно фактично перебуватиме у володінні власника, а обмежується лише можливість розпоряджатися ним.

Із врахуванням наведеного просить заяву про забезпечення позову - задовольнити. Вжити заходи забезпечення позову, а саме накласти арешт на нерухоме майно, що належить ОСОБА_2 , а саме:

-нежиле приміщення (лазня) загальною площею 774,1 кв.м за адресою АДРЕСА_1 ;

-земельну ділянку площею 0,0866 га за адресою АДРЕСА_1 , кадастровий номер :05:077:0062, для будівництва та обслуговування будівель закладів побутового обслуговування;

-адміністративно-виробничі приміщення загальною площею 107,1 кв.м за адресою АДРЕСА_1 , примішення 2;

- котельню колишньої міської лазні за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 116,2 кв.м.;

- земельну ділянку площею 0,0939 за адресою АДРЕСА_1 , кадастровий номер :05:077:0063, для будівництва та обслуговування будівель закладів побутового обслуговування.

За правилами ч. 1 ст. 153 ЦПК України, суд проводить розгляд заяви про забезпечення позову без повідомлення учасників справи.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із розглядом справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали заяви про забезпечення позову, суд доходить висновку, що в задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити, виходячи із такого.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Згідно ч. 6 ст. 153 ЦПК України, про забезпечення позову або про відмову в забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 151 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається у письмовій формі, підписується заявником і повинна містити предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову.

Згідно з нормами статті 150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно, забороною вчиняти певні дії, іншими заходами необхідними для забезпечення ефективного захисту. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Заява про забезпечення позову повинна містити: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; інші відомості, потрібні для забезпечення позову (ч. 1ст. 151ЦПК України).

Беручи до уваги викладені обставини в сукупності слід зазначити, що заявник, обумовлюючи в заяві, наявні на його думку ризики, не надає доказів, які б підтверджували їх підставність.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За загальним правилом, заявник зобов`язаний довести наявність підстав для забезпечення позову, надавши відповідні докази, що невжиття заходів забезпечення позову може привести до утруднення або навіть неможливості у майбутньому виконати рішення суду.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд враховує те, що заявник не довів намірів відповідача безпідставно позбавити позивача права власності, або чинити перешкоди у виконанні рішення суду. Заявником не наведено достатніх підстав для забезпечення позову, не вказано відомостей що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, що дійсно існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду при задоволенні позову.

Необґрунтоване вжиття заходів щодо забезпечення позову може призвести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалося б запобігти, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Крім того, забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, що належить ОСОБА_3 , матиме на меті передчасне вирішення спору по суті, оскільки факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 і ОСОБА_2 та питання щодо правомірності набуття ним права власності на спірне майно є предметом судового розгляду та підлягає дослідженню в ході розгляду справи по суті.

Беручи до уваги наведені обставини в сукупності, суд дійшов висновку про необґрунтованість та передчасність заяви про забезпечення позову, тому відмовляє в її задоволенні.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст.149-153, 260 ЦПК України, суд,-

постановив:

Відмовити у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 адвоката Фостяка Андрія Ярославовича про забезпечення позову.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з моменту її підписання.

Суддя