Справа № 453/1262/23
№ провадження 2/453/396/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 серпня 2023 року Сколівський районний суд Львівської області

в складі: головуючого судді Брони А.Л.

секретаря судових засідань Корнути Т.Б.,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в м. Сколе в порядку позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом,-

в с т а н о в и в :

27.07.2023 року ОСОБА_1 в особі свого представника - адвоката Змінчак Л.В., звернулася до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в якій просить визнати за нею право власності на будинок садибного типу (позначеного у технічному паспорті літерою «А-2») з господарськими будівлями та спорудами (погріб - літера «Б», сарай - літера «В», убиральня - літера «Г», сарай - літера «Д», сарай - літера - «Е», навіс - літера «Є», ворота - №1, огорожа - №2), розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 150,00 кв.м., житловою площею 55,8 кв.м., в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , котрий помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 01.08.2023 року було прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання.

В обгрунтування позовної заяви позивачка зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її чоловік ОСОБА_4 , котрий заповіту за життя не складав. Вказує на те, що окрім неї спадкоємцями першої черги за законом після його смерті є діти покійного - відповідачі у справі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Однак вони не претендують на свої частки у спадковому майні, жодних дій для прийняття спадщини не вчинили, а тому позивачка вважає, що вона є єдиною спадкоємицею, яка прийняла спадщину після смерті чоловіка.

20 квітня 2022 року ОСОБА_1 подала до Сколівської державної нотаріальнуої контори заяву про прийняття спадщини за законом після смерті чоловіка - ОСОБА_4 , однак державним нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з відсутністю у неї оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно, а саме на житловий будинок тагосподарські споруди, які знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , внаслідок чого вона вимушена звернутись до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

В підготовче засідання ОСОБА_1 не з`явилася, але попередньо її представником - адвокатом Змінчак Л.В. було подано до суду клопотання, в якому вона просила розгляд справи проводити без її участі та участі довірительки, вказавши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить такі задовольнити.

Відповідачі - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в підготовче засідання не з`явилися, але попередньо подали до суду заяви про визнання позовних вимог та про розгляд справи у їх відсутності.

Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до вимог ч.ч.1,4 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

За таких обставин суд вважає, що перешкод для здійснення розгляду справи у підготовчому засіданні та ухвалення судового рішення у підготовчому засіданні, відповідно до вимог ч. 3 ст. 200 ЦПК України, - немає.

Врахуваши заяви сторін, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Згідно ч.1 ст. 4, ч.1 ст. 5 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В силу положень ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Виходячи із наведених вище процесуальних норм суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 15.10.2020 року Тухлянською сільською радою Сколівського району Львівської області відповідно до актового запису №22.

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 , виданого 10.06.1984 року Тухлянською сільською радою Сколівського району Львівської області, між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 було укладено шлюб та присвоєно дружині прізвище « ОСОБА_1 ».

За життя ОСОБА_4 заповіту не складав, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру від 20.04.2023 року за №7294204.

Спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_4 , котрий помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (жінка), ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (син) та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (донька).

Як встановлено судом, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за своєю волею спадщину після смерті батька не прийняли, до Сколівської державної нотаріальної контори Львівської області із заявами про прийняття спадщини не зверталися, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 20.04.2023 року за №72194228.

20 квітня 2022 року позивачка звернулася до Сколівської державної нотаріальної контори Львівської області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно.

Того ж дня, на підставі вказаної заяви, державним нотаріусом Сколівської державної нотаріальної контори В. Батлюк було заведено спадкову справу № 72/2023, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 20.04.2023 за №72194362.

Тако, державним нотаріусом Сколівської державної нотаріальної контори В. Батлюк видано позивачці свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,3400 га, кадастровий номер :02:000:0800 з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства.

Згідно листа державного нотаріуса Сколівської державної нотаріальної контори Львівської області В. Батлюк від 15.06.2023 року за №292/01-16, ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка на житловий будинок у зв`язку з відсутністю у неї оригіналів правовстановлюючих документів на такий.

Згідно довідки № 834, виданої 25.07.2023 року старостою сіл Тухля Либохора Головецько Пшонець Ткачик А.Х. , згідно запису в погосподарській книзі с. Тухля №5, житловий будинок та приналежні до нього господарські будівлі та споруди № об`єкта 01-0431-1 2021-2025 роки за адресою: АДРЕСА_1 , рахувалися за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Згідно довідки № 836, виданої 25.07.2023 року старостою сіл Тухля Либохора Головецько Пшонець Ткачик А.Х. , житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , не є самочинним будівництвом, є завершеним, не суперечить суспільним інтересам, не порушує права інших осіб, істотно не порушує будівельні норми і правила.

Частинами 1, 3 статті 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до частини 5 статті 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК).

Відповідно до п. 3.1 листа ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 Про судову практику з розгляду цивільних справ про спадкування, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Згідно ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до норм ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

Із технічного паспорта на будинок садибного типу, виготовленого 18.05.2023 Стрийським міжрайонним бюро технічної інвентаризаці та довідки №960 від 24.05.2023, вбачається, що загальна площа спірного житлового будинку, позначеного в технічному паспорті літерою «А-2» становить 15000 кв. м, з неї житлова - 55,8 кв.м. Приналежним майном до цього жилого будинку є господарські будівлі та споруди: погріб - літера «Б», сарай - літера «В», убиральня - літера «Г», сарай - літера «Д», сарай - літера - «Е», навіс - літера «Є», ворота - №1, огорожа - №2.

Житловий будинок побудований в 1987 році та не являється об`єктом самочинного будівництва. Ринкова вартість даного нерухомого майна становить 677 168,00 грн.

Згідно даних технічного архіву Стрийського МБТІ право власності на об`єкт нерухомого майна не зареєстровано.

Слід зазначити, що державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Відповідно до роз`яснень, викладених у листі ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 Про судову практику з розгляду цивільних справ про спадкування, при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України "Про власність", Законом України від 7 грудня 1990 року № 533-XII "Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування", Законом України від 25 грудня 1974 року "Про державний нотаріат", постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 "Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР", Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5, та іншими нормативними актами.

За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок.

За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад.

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку.

На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).

Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Аналіз вищенаведених норм закону дає підстави стверджувати, що покійний ОСОБА_4 набув за життя право власності на житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1 .

Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Таким чином, з урахуванням визнання позову відповідачами, оскільки іншим способом, окрім звернення до суду, захистити своє набуте в порядку спадкування право власності на майно спадкодавця спадкоємцю не можливо, а також з метою забезпечення належної реалізації права власності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 1223, 1268, 1296, 1297, 1299 ЦК України, ст. ст. 4, 5, 12, 13, 81, 89, 90, 95, 258-259, 264-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд-

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , право власності на будинок садибного типу (позначеного у технічному паспорті літерою «А-2»), з господарськими будівлями та спорудами - (погріб - літера «Б», сарай - літера «В», убиральня - літера «Г», сарай - літера «Д», сарай - літера - «Е», навіс - літера «Є», ворота - №1, огорожа - №2), розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 150,00 кв.м., житловою площею 55,8 кв.м., в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , котрий помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Учасники справи:

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідачка: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , проживає за адресою: с. Тухля Стрийський район Львівська область, РНОКПП невідомий.

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживає за адресою: с. Тухля Стрийський район Львівська область, РНОКПП невідомий.

Суддя