П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 серпня 2023 року

м. Рівне

Справа № 568/196/23

Провадження № 22-ц/4815/978/23

Головуючий у Радивилівському районному суді

Рівненської області: суддя Сільман А.О.

Рішення суду першої інстанції ухвалено о 12 год. 02 хв.

13 червня 2023 року в м. Радивилів Дубенського району

Рівненської області

Повний текст рішення складено: 14 червня 2023 року

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя: Хилевич С.В.;

судді: Ковальчук Н.М., Шимків С.С.;

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Микитюка Степана Михайловича на рішення Радивилівського районного суду Рівненської області від 13 червня 2023 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів,

в с т а н о в и в :

У лютому 2023 року в суд звернулась ОСОБА_2 з позовом до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів. Мотивуючи вимоги, зазначала, що сторони мають від шлюбу з спільних дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Радивилівського районного суду Рівненської області від 27 грудня 2017 року стягнуто з позивача на її користь аліменти на утримання спільних дітей у в розмірі по 800 гривень щомісячно. Однак станом на цей час розмір аліментів є недостатнім з огляду на подорожчання цін на споживчі товари, зростання, розвиток та навчання дітей.

З наведених мотивів просила збільшити розмір аліментів, який встановлений судовим рішенням, стягнувши з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 800 гривень до 1/3 усіх доходів.

Рішенням Радивилівського районного суду Рівненської області від 13 червня 2023 року позов задоволено частково.

Змінено розмір стягнення аліментів, визначений рішенням Радивилівського районного суду Рівненської області від 28 листопада 2017 року у справі №568/765/16-ц, шляхом зміни способу їх стягнення.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

В іншій частині позову відмовлено.

На рішення суду представником відповідача адвокатом Микитюком С.М. подано апеляційну скаргу, де вказувалося про на його незаконність і необґрунтованість, які полягали в неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, невідповідності викладених у рішенні суду висновків обставинам справи, порушенні норм процесуального права та неправильному застосуванні норм матеріального права.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, адвокат зазначав про неврахування судом попередньої інстанції того, що у цей час на утриманні його довірителя, окрім двох дітей від першого шлюбу, перебуває двоє дітей від іншого шлюбу. Також від цього шлюбу відповідач фактично утримує дружину, якій надана відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. У судовому засіданні відповідач визнав позов на 1/6 частину всіх доходів, оскільки він проходить військову службу та бере участь безпосередньо в бойових діях, а розмір його грошового забезпечення складає більше 100 000 гривень. Отже, стягнення аліментів в розмірі 1/6 частини заробітку становитиме близько 17-18 тисяч гривень. Вважає, що частину вказаних грошових коштів відповідач заощаджує для своєї реабілітації від зумовлених війною захворювань. При цьому й позивач повинна забезпечувати спільних дітей в розумінні ст.141 СК України на рівних умовах.

З викладених підстав просив оскаржуване рішення змінити та зменшити розмір стягнутих аліментів з частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на 1/6 частку всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Позивачем відзив на апеляційну скаргу не подавався, хоча про таке право їй було роз`яснено ухвалою Рівненського апеляційного суду від 24 липня 2023 року.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи заявника, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги.

Матеріалами справи встановлено, що сторони мають спільних дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Заочним рішенням Радивилівського районного суду Рівненської області від 28 листопада 2017 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої дочки ОСОБА_3 в розмірі 800 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 14 вересня 2016 року.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 в розмірі 800 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 14 вересня 2016 року.

Рішення в межах одного місячного платежу на кожну дитину допущено до негайного виконання.

Згідно з актом обстеження матеріально-побутових умов проживання та довідки про склад сім`ї від 24 січня 2023 року ОСОБА_2 проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до складу її сім`ї входять: дочка ОСОБА_3 , син ОСОБА_4 , а також сини від іншого шлюбу: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .

Відповідно до письмової інформації командира військової частини НОМЕР_1 від 01 квітня 2023 року ОСОБА_1 проходить військову службу та з нього стягуються аліменти в розмірі 50% прожиткового мінімуму на дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Як зазначає відповідач, у період воєнного стану він бере безпосередню участь у бойових діях, а розмір його грошового забезпечення складає більше 100 000 гривень в місяць.

При цьому 11 травня 2018 року між ним та ОСОБА_7 , зареєстровано шлюб, від якого мають двох синів ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Звертаючись з позовом, ОСОБА_2 як на підставу для збільшення визначеного рішенням суду розміру аліментів покликалась на зростання цін на споживчі товари та послуги і збільшення витрат, пов`язаних із розвитком на навчанням спільних дітей.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У частині першій ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст.ст. 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно зі ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина третя ст. 181 СК України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною першою ст. 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

За змістом ст.ст. 181, 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Однак зміни цих обставин порівняно до тих, які існували на час ухвалення рішення Радивилівського районного суду Рівненської області від 28 листопада 2017 року про стягнення аліментів у цивільній справі №568/765/16-ц, позивач не довела.

Як убачається, до вказаних підстав наведені позивачем обґрунтування позову не відносяться, а можливо лише припустити, що через інфляційні процеси та розвиток і навчання спільних дітей погіршився матеріальний стан отримувача аліментів.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Подорожчання рівня життя в розумінні законодавства, що регулює спірні правовідносини, не є підставою для задоволення позову, якщо не доведено виникнення передбачений ст.192 СК України обставин.

Тим паче, згідно з ч.2 ст. 184 СК України визначений судом у твердій грошовій сумі розмір аліментів підлягав індексації відповідно до закону.

Саме індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг, на яке покликалась позивач, як на одну з підстав для задоволення позову (ст. 1 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення").

Щодо витрат, пов`язаних із розвитком та навчанням дітей, то в разі необхідності та доведеності це може бути мотивом для звернення до суду з позовом про стягнення додаткових витрат, як це передбачено ст. 185 СК України.

Отже наведені позивачем обґрунтування та підстави позову не були достатніми для його задоволення.

Разом з тим при розгляді цього позову застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, але й ряд інших норм закону, що визначають обов`язок батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 СК України "Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів", ст. 183 СК України "Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини", ст. 184 СК України "Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі").

Судами було з`ясовано, що відповідач уклав інший шлюб, від якого має двох малолітніх дітей. Як він зазначає, у період воєнного стану бере безпосередню участь у бойових діях, а розмір його грошового забезпечення складає більше 100 000 гривень в місяць.

При цьому ОСОБА_1 визнавався позов у частині присудження 1/6 всіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частинами 1, 4 ст. 206 ЦПК України визначено право позивача відмовитися від позову, а відповідача - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Ураховуючи, що за наведених обставин визнання позову не порушуватиме права, свободи чи інтереси інших осіб, зокрема сторін і їхніх спільних дітей, тому колегією суддів приймається часткове визнання позову ОСОБА_1 .

Зважаючи на рівність батьківських обов`язків, такий розмір аліментів, що утричі перевищує рекомендований законодавством відповідний прожитковий мінімум для кожної дитини, є справедливим, виваженим і розумним, він відповідатиме інтересам та потребам дітей, буде необхідним для забезпечення належних умов для її фізичного, розумового, морального і соціального розвитку.

При цьому колегією суддів звертається увага, що аліменти повинні використовуватись виключно для задоволення потреб дітей і не повинні спонукати безпідставному збагаченню одержувача аліментів.

Тому неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи, що призвело до порушення норм процесуального права та неправильного застосування норм матеріального права, відповідно до пунктів 1, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, є підставою для зміни рішення суду першої інстанції в частині розміру аліментів.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. 10 п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Микитюка Степана Михайловича задовольнити.

Рішення Радивилівського районного суду Рівненської області від 13 червня 2023 року змінити, визначивши частку від заробітку (доходу) ОСОБА_1 , яка буде стягуватися на користь ОСОБА_2 на утримання дітей, в розмірі 1/6 (одна шоста).

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: С.В. Хилевич

Судді: Н.М. Ковальчук

С.С. Шимків