"29" серпня 2023 р. Справа № 363/4642/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2023 року м. Вишгород

Вишгородський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Котлярової І.Ю.,

за участі секретаря Тищенко К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вишгород заяву адвоката Большакова Дениса Костянтиновича, який діє в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ:

В провадження Вишгородського районного суду Київської області надійшла цивільна справа за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Большаков Денис Костянтинович до ОСОБА_2 , третя особа: Приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Козлова Наталія Володимирівна про визнання протиправним та скасування рішення приватного нотаріуса.

Разом із позовною заявою, до суду надійшла заява адвоката Большакова Дениса Костянтиновича, який діє в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову, в якій просив вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , розташованого на земельній ділянці з кадастровим номером: :03:165:4048, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 18 та належить на праві приватної власності ОСОБА_2 . В обґрунтування поданої заяви зазначив, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , розташованого на земельній ділянці з кадастровим номером: :03:165:4048, на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мельниченко І.О. від 01 грудня 2015 року, зареєстрованого в реєстрі за № 3664, яке використовується як місце постійного її проживання. Проте, з інформаційної довідки № 343392221 від 18 серпня 2023 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно позивачу стало відомо, що власником належного їй будинку зареєстровано ОСОБА_2 . Підставою внесення відомостей про речове право № 51147376 стало рішення приватного нотаріуса Обухівського нотаріального округу Київської області Козлової Н.В., про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 68625887 від 27.07.2023 12:45:42. Документи подані для державної реєстрації: Іпотечний договір, серія та номер: 1179, виданий 25.06.2019 року, видавник: Косенко М.О., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу. Вважає вказане рішення приватного нотаріуса протиправним, у зв`язку із чим нею подана позовна заява до суду про визнання протиправним та скасування рішення приватного нотаріуса. Зазначив, що 27 липня 2023 року приватний нотаріус Обухівського нотаріального округу Київської області Козлова Н.В., прийняла рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 68625887 від 27.07.2023 року, на підставі якого відбувся перехід права власності на спірний житловий будинок розташований на земельній ділянці з кадастровим номером: :03:165:4048 до ОСОБА_2 , а вже 01.08.2023 року новий власник будинку ОСОБА_2 передав його в іпотеку відповідно до іпотечного договору № 966, виданого 01.08.2023 року, посвідченого Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Косенко М.О. Зважаючи на предмет позовних вимог, відчуження житлового будинку або передача його в іпотеку може значно ускладнити розгляд справи, істотно ускладнити поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, просив вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, оскільки невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист прав позивача за захистом яких вона звернулася до суду. З підстав викладених у заяві просив про її задоволення.

Ознайомившись з матеріалами заяви про забезпечення позову та матеріалами справи, суд прийшов до наступного.

Із аналізу положень ст.ст. 149, 153 ЦПК України встановлено, що суд за заявою учасника справи, має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом".

Відповідно ч.1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Відповідно роз`яснень Пленум Верховного Суду України п.4 постанови № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», заходи забезпечення позову застосовуються, якщо існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; вжиття заходів забезпечення повинно бути доцільним.

При розгляді заяви про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконанню чи утрудненню виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Таким чином, заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватись лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб або учасників процесу.

Забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог. По суті забезпечення позову є встановленням судом обмежень суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених претензій позивача (заявника). Вжиття заходів забезпечення позову є правом суду, а не його обов`язком. Тому при вирішенні питання щодо заяви про забезпечення позову суд враховує не лише доводи, викладені у відповідній заяві, а й інші наявні матеріали цивільної справи.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

За змістом правового висновку Верховного суду, викладеного у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі №183/5864/17-ц, заява про забезпечення позову повинна бути обґрунтованою, а доводи, викладені в ній свідчити про те, що невжиття відповідних заходів може утруднити чи унеможливити виконання рішення суду у майбутньому.

Судом встановлено, що 25.06.2019 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було укладено договір позики, згідно якого позикодавець надала позичальнику позику у сумі 785 736 гривень 03 копійки, що на день укладання цього договору за курсом Національного банку України становило еквівалент 30000 (тридцять тисяч) доларів США 00 центів. Позичальник зобов`язана повернути суму позики у термін, визначений зазначеним договором позики та/або додатковими угодами до нього. У забезпечення зобов`язань за договором позики ОСОБА_1 передала в іпотеку ОСОБА_3 спірний житловий будинок розташований на земельній ділянці з кадастровим номером: :03:165:4048. Договір іпотеки № 1179 від 25.06.2019 року посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Косенко М.О.

24.07.2023 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки, № 1179, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Косенко М.О. 25.06.2019 року, за реєстровим № 906, у відповідності до умов якого права вимоги за Договором іпотеки № 1179 від 25.06.2019 року, що укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , в якості забезпечення виконання зобов`язань боржника за кредитним договором, перейшли до нового Іпотекодержателя, а саме: ОСОБА_2 .

В свою чергу, 01.08.2023 року ОСОБА_2 передав спірний житловий будинок в іпотеку відповідно до іпотечного договору № 966, виданого 01.08.2023 року, посвідченого Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Косенко М.О.

Відповідно до п. 6.1.1 договору іпотеки, № 1179, посвідченого 25.06.2019 року, право Іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки позасудовими способами, визначеними цим договором виникає у випадку залишення без задоволення Іпотекодавцем письмової вимоги Іпотекодержателя щодо усунення порушень Основного зобов`язання або умов цього договору згідно статті 35 Закону України «Про іпотеку».

Позивач у поданій заяві стверджує, що їй не надходило та вона не отримувала жодних повідомлень та письмових вимог від Іпотекодержателя в розумінні ст. 35 ЗУ «Про іпотеку», згоду на відчуження предмету іпотеки також не надавала. Повідомлень від нового Іпотекодержателя про заміну кредитора в зобов`язанні не отримувала.

Згідно роз`яснень даних в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи дану заяву, суд бере до уваги характер спірних правовідносин, доводи та обґрунтування позову, подані докази та виходить з висунутих у цій справі позовних вимог, а також ризику відчуження спірного майна, оскільки невжиття таких заходів може призвести до істотного ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективного захисту, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких вона звернулася до суду, що є підставою для забезпечення позову шляхом накладання арешту на спірний житловий будинок.

При цьому, обраний позивачем вид забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки вказане майно фактично зберігається в користуванні власників, а обмежується лише можливість розпорядитися ним.

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Відтак до ухвалення рішення в цій справі слід вжити заходів для такого.

Матеріали справи не містять дані про можливе заподіяння збитків при застосуванні заходів забезпечення позову, а тому підстав для застосування зустрічного забезпечення судом не встановлено.

Крім того, підстав для обов`язкового застосування зустрічного забезпечення в цьому випадку судом згідно ч. 3 ст. 154 ЦПК України також не встановлено.

Керуючись статтями 149-153 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву адвоката Большакова Дениса Костянтиновича, який діє в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.

Забезпечити позов шляхом накладення арешту на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , розташованого на земельній ділянці з кадастровим номером: :03:165:4048, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 18 та належить на праві приватної власності ОСОБА_2 .

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 виданий Артемівським РВ ЛМУ УМВС України в Луганській області, 18.03.1999 року, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ).

Відповідач: ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 , паспорт № НОМЕР_4 , виданий 01.03.2017 року, видавник: орган 3232, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_4 ).

Третя особа: Приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Козлова Наталія Володимирівна (адреса: АДРЕСА_5 ).

Суддя І.Ю. Котлярова