Справа № 342/986/23
Провадження № 2-з/342/5/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2023 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі головуючого судді Гайдич Р.М., ознайомившись із заявою представника заявника адвоката Васютина Ярослава Володимировича, який діє в інтересах заявника ОСОБА_1 , про забезпечення позову до подання позовної заяви,

В С Т А Н О В И В :

До суду через систему «Електронний суд» представником заявника адвокатом Васютин Я.В., який діє в інтересах заявника ОСОБА_1 , подано заяву про забезпечення позову до подання позовної заяви в якій просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту та заборони на відчуження транспортного засобу марки Mercedes-Benz моделі 316 CDI, номер шасі (кузув,рама) НОМЕР_1 , колір білий, рік випуску 2001, котрим володіє ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,, жителька с. Острівець Коломийського (раніше Городенківського) району Івано-Франківської області.

Заява мотивована тим, що у зв`язку із наміром подати до Городенківського районного суду Івано-Франківської області позовну заяву до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ТСЦ № 7342 РСЦ ГСЦ МВС в Чернівецькій області про визнання договору купівлі-продажу транспортного засобу недійсним, визнання права власності, витребування майна із чужого незаконного володіння, ОСОБА_1 вважає за необхідне до подання позовної заяви, звернутись до суду із заявою про забезпечення позову в порядку ст.152 ЦПК України. Зазначає, що 23.03.2023 на підставі довіреності р/н 55012758 посвідченої приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Глущенко І.В., заявницею ОСОБА_1 було надано ОСОБА_3 в користування належний їй на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 17.12.2019 ТСЦ 2643 транспортний засіб марки Mercedes-Benz моделі 316 CDI, номер шасі (кузув,рама) НОМЕР_1 , колір білий, рік випуску 2001, реєстраційний номер НОМЕР_3 . Під час користування транспортним засобом ОСОБА_3 неодноразово допускав порушення ПДР, що мало наслідком винесення постанов про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. На її неодноразові звернення про сплату штрафів ОСОБА_3 не реагував. Разом з тим, 01.08.2023 в за стосунку «Дія» свого мобільного телефону, заявниця помітила, що серед списку її документів зникла інформація про реєстрацію транспортного засобу Mercedes-Benz моделі 316 CDI, номер шасі (кузув,рама) НОМЕР_1 . 03.08.2023 заявниця, як власник транспортного засобу подала до нотаріуса заяву про скасування довіреності на підставі п.2 ч.1 ст.248 ЦК України і нотаріус цього ж дня скасував довіреність та вніс відомості до Єдиного реєстру. Після припинення дії довіреності заявниця намагалась повернути належний їй транспортний засіб, але ОСОБА_3 на її неодноразові звернення не реагував, телефонні дзвінки ігнорував. 04.08.2023 заявниця звернулася до ОСОБА_3 із письмовою вимогою, якою вимагала протягом 24 год. з моменту отримання ОСОБА_3 вказаної вимоги, повернути їй транспортний засіб. Проте, ОСОБА_3 жодним чином не відреагував. 21.08.2023 представником заявниці на адвокатський запит, отримано відповідь № 31/24/766АЗ-12-2023 ТСЦ МВС № 7342 від 10.08.2023 яким ТСЦ МВС № 7342 повідомляє, що транспортний засіб марки Mercedes-Benz моделі 316 CDI, номер шасі (кузув,рама) НОМЕР_1 з обліку не знімався, перереєструвався на підставі договору купівлі-продажу, укладеному в ТСЦ 14.06.2023 із зазначеною вартістю 296 000 грн. на нового власника ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 також до відповіді на запит додано копію договору купівлі-продажу № 7342/2023/3876734 від 14.06.2023 на підставі якого проведено перереєстрацію транспортного засобу. З цього приводу заявниця ОСОБА_1 вважає за необхідне повідомити суд, що дозволу та згоди на відчуження належного їй транспортного засобу ОСОБА_3 не надавала, при цьому, ціну продажу транспортного засобу ОСОБА_3 із заявницею не погоджував, грошові кошти отримані від реалізації ОСОБА_3 заявниці не повернув. Більше того, ОСОБА_3 діючи за довіреністю від імені ОСОБА_1 , без її згоди та дозволу продав вказаний транспортний засіб своїй дружині ОСОБА_2 , що також свідчить, що ним було незаконно здійснено перереєстрацію права власності на вищевказаний автомобіль. Разом з тим, як вбачається із інформації, яка міститься в загальнодоступній групі «Клуб власників Mercedes Sprinter i Volkswagen LT» соціальної інтернет мережі «Facebook» вказаний транспортний засіб Вівчарик опублікував для продажу та намагається відчужити.

Частиною 1 ст. 153 ЦПК України визначено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

З урахуванням приписів ч. 1 ст.153, ч. 2 ст.247 ЦПК України розгляд заяви здійснюється без виклику сторін та без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Ознайомившись із доводами заяви про забезпечення позову, вивчивши докази додані до заяви, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів заявника від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Згідно з ч.ч.1,2 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 ЦПК України заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно п.1, п.2 ч.1 ст.150 ЦПК України, позов забезпечується шляхом, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії . Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову (ч.2 ст.150 ЦПК України).

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів.

Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 - ОСОБА_1 є власником транспортного засобу марки Mercedes-Benz моделі 316 CDI, номер шасі (кузув,рама) НОМЕР_1 , колір білий, рік випуску 2001, реєстраційний номер НОМЕР_3 .

Із копії договору купівлі-продажу № 7342/2023/3876734 транспортного засобу вбачається, що 14.06.2023 ОСОБА_1 (надалі продавець) в особі ОСОБА_3 , який діє на підставі доручення продавця, передала у власність покупцеві ОСОБА_2 транспортний засіб марки Mercedes-Benz моделі 316 CDI, рік випуску 2001, колір білий, номер кузова (шасі,рама) НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_4 , номерний знак НОМЕР_3 , зареєстрований за продавцем 17.12.2019 підрозділом МВС ТСЦ 7342.

Копія Витягу про реєстрацію в Єдиному реєстрі довіреностей № 50577810 від 03.08.2023 свідчить проте, що на підставі заяви ОСОБА_1 до Єдиного реєстру довіреностей внесено реєстраційний запис про припинення дії довіреності посвідченої 23.03.2023. Реєстраційний номер довіреності: 55012758.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до ч.ч.5-7 ст.153 ЦПК України, залежно від обставин справи, суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Відповідно до ч.1 ст.157 ЦПК України ухвала суду про забезпечення позову є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Отже, на час розгляду справи існує достатньо обґрунтоване припущення, що ОСОБА_2 , яка на даний час є власником спірного майна, а саме вищевказаного транспортного засобу, може розпорядитися ним, зокрема відчужити його іншим особам до вирішення справи по суті, що у подальшому може утруднити ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявниці (позивачки), за захистом яких вона має намір звернутися до суду.

При цьому варто врахувати, що підтвердити за допомогою реально існуючих доказів подію, яка ймовірно настане або може настати в майбутньому, фактично неможливо, а тому наявність чи відсутність підстав для забезпечення позову оцінюються судом в залежності від кожного конкретного випадку, з урахуванням фактичних обставин справи і змісту позовних вимог.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

В постанові Верховного Суду від 14 лютого 2022 року, справа № 367/3628/21 (провадження № 61-14886св21) зроблено висновок, що «при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу».

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Арешт майна - це накладення заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження до визначення подальшої долі цього майна. Заборона на відчуження об`єкта нерухомого майна це перешкода у вільному розпорядженню майном (постанова ВС від 19 лютого 2021 року у справі № 643/12369/19).

Враховуючи мету застосування заходів забезпечення позову, їх вжиття щодо рухомого майна не вимагає обмеження в користуванні ним, оскільки для найменшого порушення інтересів відповідача та збереження майна обґрунтованою може бути визнана лише заборона відчуження такого рухомого майна без позбавлення відповідача та інших осіб права користування ним.

Також, суд звертає увагу, на те, що арешт майна і заборона на відчуження майна є самостійними видами (способами) забезпечення позову, обидва способи за правовою сутністю обмежують право відповідача розпоряджатися спірним майном, але вони є різними для виконання ухвали про забезпечення позову, тому суттєвого значення у виборі їх застосування немає для вирішення справи та способу забезпечення позову.

З урахуванням вищенаведеного, надавши оцінку відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам з якими ОСОБА_1 має намір звернутися до суду, балансу інтересам сторін, суд приходить до висновку про вжиття заходів забезпечення позову саме шляхом заборони відчуження вказаного в заяві про забезпечення позову майна.

Суд зазначає, що заборона на відчуження транспортного засобу не є позбавленням права власності ОСОБА_2 , і цей захід не перешкоджає користуванню вищевказаним транспортним засобом.

Таким чином, застосування заходів забезпечення позову шляхом заборони відчуження спірного майна, а саме транспортного засобу марки Mercedes-Benz моделі 316 CDI, рік випуску 2001, колір білий, номер кузова (шасі,рама) НОМЕР_1 , яке перебуває у власності ОСОБА_2 , є адекватним та ефективним способом забезпечення позову.

На підставі вищевикладеного, приходжу до висновку про часткове задоволення заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви, оскільки невжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони на відчуження транспортного засобу може ускладнити ефективний захист позивачем своїх прав до вирішення справи по суті.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст.149 153,352 - 355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Заяву представника заявника адвоката Васютина Ярослава Володимировича, який діє в інтересах заявника ОСОБА_1 , про забезпечення позову до подання позовної заяви задовольнити частково.

Заборонити відчуження транспортного засобу марки Mercedes-Benz моделі 316 CDI, рік випуску 2001, колір білий, номер кузова (шасі,рама) НОМЕР_1 , який на підставі договору купівлі-продажу № 7342/2023/3876734 транспортного засобу від 14.06.2023 належить ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительці АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 .

В іншій частині відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню та може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її складення.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала складена 22.08.2023.

Суддя: Гайдич Р. М.