РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №:755/10764/22

Провадження №: 2/755/1303/23

"23" серпня 2023 р. місто Київ

Дніпровський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Коваленко І.В.,

при секретарі судового засідання - Назаровій І.В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

представник відповідача - Сидоренко Д.О.,

представник третьої особи Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України - Лов?як С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду районного суду в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Адміністрація морських портів України», треті особи: Первинна профспілкова організація працівників державного підприємства «Адміністрація морських портів України», Міністерство розвитку громад, територій та інфраструктури України, про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення дії трудового договору, стягнення середнього заробітку та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

26 жовтня 2022 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до державного підприємства «Адміністрація морських портів України», третя особа: Первинна профспілкова організація працівників державного підприємства «Адміністрація морських портів України», та відповідно до пред`явлених до вимог, позивач просив суд:

«Визнати незаконним та скасувати пункт 2 наказу ДП «АМПУ» від 30.08.2022 №240-к «Про припинення простою та призупинення дії трудового договору з ОСОБА_1 » та поновити дію трудового договору, укладеного між ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та Державним підприємством «Адміністрація морських портів України» ().

Стягнути з Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу починаючи з 30.08.2022 по день фактичного допуску до роботи з утриманням із цієї суми установлених законодавством України податків і зборів.

Стягнути з Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) 150 000,00 грн. моральної шкоди.»

Позов обґрунтований тим, що ОСОБА_1 з 10 серпня 2020 року перебуває у трудових відносинах з державним підприємством «Адміністрація морських портів України» та працює на посаді провідного аналітика консолідованої інформації відділу аналізу та оцінки діяльності відокремлених підрозділів служби аналізу та управління ризиками апарату управління ДП «АМПУ». Указом Президента України від 24 квітня 2022 року № 64/2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Наказом ДП «АМПУ» від 28 лютого 2022 року № 84-к «Про організаційні заходи, пов`язані з веденням воєнного стану в Україні» (зі змінами), погодженого з Первинною профспілковою організацією працівників ДП «АМПУ», встановлено початок простою в апараті управління ДП «АМПУ» з 08 год. 30 хв. 01 березня 2022 року - до припинення або скасування воєнного стану в Україні. У подальшому законами України строк дії воєнного стану в Україні продовжувався, він діє і дотепер.

Однак, незважаючи на зазначене, на підставі пункту 1 наказу ДП «АМПУ» від 30 серпня 2022 року № 240-к «Про припинення простою та призупинення дії трудового договору з ОСОБА_1 » (далі - Наказ) припинено з 30 серпня 2022 року простій, встановлений йому наказом ДП «АМПУ» від 28 лютого 2022 року № 84-к «Про організаційні заходи, пов`язані з введенням воєнного стану в Україні» (зі змінами), та згідно пункту 2 Наказу призупинено з 30 серпня 2022 року дію трудового договору, укладеного між ним та ДП «АМПУ», до відновлення можливості виконувати ним роботу, але не пізніше дня після припинення або скасування воєнного стану в Україні.

На думку позивача, пункт другий наказу ДП «АМПУ» від 30 серпня 2022 року № 240-к в частині призупинення дії трудового договору є незаконним, суперечить вимогам статті 13 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», оскільки у обох сторін трудових відносин була та є можливість виконувати обов`язки, а тому у ДП «АМПУ» були відсутні підстави для призупинення дії трудового договору, укладеного з ним.

Вважає, що він має право на отримання належної йому суми заробітної плати за період незаконного призупинення дії трудового договору.

Також внаслідок порушення його прав у сфері трудових відносин, йому спричинена моральна шкода, яку оцінює у 150 000,00 грн.

Твердження відповідача щодо обов`язковості досудового врегулювання спору в частині оскарження наказу про призупинення дії трудового договору до Держпраці позивач вважав безпідставними, оскільки така процедура буде можлива лише після внесення змін до Наказу Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства від 27 жовтня 2020 року № 2161 та доповнення відповідних форм документів, зокрема форми припису про скасування наказу (розпорядження) або усунення порушень законодавства про працю щодо призупинення дії трудового договору. Саме тому, він скористався своїм правом звернутись безпосередньо до суду за захистом своїх порушених трудових прав, гарантованого йому ст. 55 Конституції України.

26.10.2022 року, на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, позовну заяву передано для розгляду судді Коваленко І.В.

04.11.2022 року Дніпровським районним судом міста Києва постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі з призначенням розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

12.12.2022 року (№ЕП-12061) на електронну адресу суду надійшли письмові пояснення представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Первинної профспілкової організації працівників державного підприємства «Адміністрація морських портів України» - адвоката Лакуші А.В., в яких останній просить задовольнити позовні вимоги позивача у повному обсязі. Зокрема, представник третьої особи зазначав, що з серпня 2020 року ОСОБА_1 є членом первинної профспілкової організації «Адміністрація морських портів України». Згідно з пунктом 8.1.8. Колективного договору трудового колективу апарату управління ДП «АМПУ» на 2016-2018 роки, зареєстрованого в Управлінні праці та соціального захисту населення Шевченківської районної державної адміністрації в місті Києві 30.03.2016 №88 (зі змінами) Адміністрація зобов`язується змінювати умови трудового договору, оплати праці, притягувати до дисциплінарної відповідальності працівників, які є членами Профспілки, лише за попередньою згодою Профспілки, членами якої вони є. Призупинення дії трудового договору є зміною умов трудового договору та оплатою праці, а тому зміна умов трудового договору та оплати праці шляхом призупинення дії трудового договору між працівником та ДП «АМПУ» потребує отримання попередньої згоди від профспілки відповідно до приписів пункту 8.1.8. Колективного договору. Наказ ДП «АМПУ» від 30.08.2022 №240-к, яким змінено умови трудового договору, виданий без попередньої згоди Профспілки, членом якої являється ОСОБА_1 . Таким чином, відповідач не дотримався вимог пункту 8.1.8. Колективного договору. (а.с.184-190 т.1).

20.12.2022 року (Вх.№45502) до суду через систему «Електронний суд» від представника відповідача - Мельникова Д.О. надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, у задоволенні якого ухвалою суду від 28.12.2022 року було - відмовлено. (а.с.197-198 т.1; а.с.58 т.2).

20.12.2022 року (Вх.№45502 від 21.12.2023) до суду через систему «Електронний суд» від представника відповідача - Мельникова Д.О. надійшло клопотання про закриття провадження у справі, яке ухвалою суду від 03.04.2023 року було залишено без задоволення. (а.с.199-201 т.1, а.с.122-124 т.2).

28.12.2022 року (Вх.№46566) до суду через систему «Електронний суд» від представника відповідача Мельникова Д.О. надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого ДП «АМПУ» просить відмовити в задоволенні позову, зокрема вказуючи на те, що позивач не дотримався запровадженого на період воєнного стану особливого порядку врегулювання трудового спору, оскільки не оскаржив наказ до Держпраці України, а тому передчасно звернувся до суду. Крім того, позивач обрав неналежний спосіб захисту, оскільки зі змісту статті 235 КЗпП України поновленню підлягають лише звільнені працівники, а трудові відносини між позивачем та відповідачем не припиненні. Також, вважає, що позивач обрав неналежного відповідача за вимогою про стягнення середнього заробітку, оскільки відшкодування працівникам, пов`язаних із призупиненням трудових договорів грошових сум, втрачених внаслідок збройної агресії проти України, здійснюється за рахунок коштів держави - агресора. (а.с.1-7 т.2)

Стороною відповідача до відзиву на позовну заяву долучено:

- копію ухвали Оболонського районного суду міста Києва від 12.11.2022 року про відкриття спрощеного позовного провадження та копію позовної заяви у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ДП «Адміністрація морських портів України» про визнання незаконним та скасування наказу про призупинення дії трудового договору, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди;

- копію позовної заяви ОСОБА_4 до ДП «Адміністрація морських портів України», треті особи: Первинна профспілкова організація працівників ДП «Адміністрація морських портів України» про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення дії трудового договору, стягнення середнього заробітку та моральної шкоди;

- копію позовної заяви ОСОБА_5 до ДП «Адміністрація морських портів України», третя особа: Первинна профспілкова організація працівників ДП «Адміністрація морських портів України» про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення дії трудового договору, стягнення середнього заробітку та моральної шкоди;

Одночасно з відзивом на позовну заяву стороною відповідача подано заяву про залишення позову без руху (Вх.№46583), у задоволенні якої ухвалою суду від 15 червня 2023 року було відмовлено. (а.с.204-207 т.1; а.с.199-202 т.3).

Одночасно з відзивом на позовну заяву стороною відповідача подано заяву про зупинення провадження у справі (Вх.№46585), у задоволенні якої ухвалою суду від 15 червня 2023 року було відмовлено. (а.с.208-210 т.1; а.с.203-205 т.3)

Одночасно з відзивом на позовну заяву стороною відповідача подано заяву про визнання доказу недопустимим, неналежним, недостовірним (Вх.№46580), яку було розглянуто у судовому засіданні 17.01.2023 року. (211-212 т.1)

29.12.2022 року (Вх.№26) до суду через систему «Електронний суд» від представника відповідача - Мельникова Д.О. надійшли заяви про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції та про закриття провадження у справі. (а.с.62-65 т.2).

02.01.2023 року ухвалою суду у задоволенні заяви представника відповідача - Мельникова Д.О. про участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції - відмовлено. (а.с.66 т.2).

02.01.2023 року (Вх.№155) до суду через систему «Електронний суд» від представника відповідача - Мельникова Д.О. надійшло клопотання про відкладення (перенесення) розгляду справи та заяву про зміну номерів телефонів і факсів, адреси електронної пошти (а.с.68-71 т.2).

07.01.2023 року (Вх.№987 від 10.01.23) до суду через систему «Електронний суд» від позивача ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив (а.с.72-78 т.2).

17.01.2023 року у судовому засіданні оголошено перерву з метою повторного виклику представника позивача та третьої особи.

20.01.2023 року (Вх.№3380 від 23.01.23) до суду через систему «Електронний суд» від представника відповідача - Мельникова Д.О. надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, яку ухвалою суду від 23.01.2023 року було задоволено. (а.с.85-88 т.2).

31.01.2023 року (Вх.№4597) до суду через систему «Електронний суд» від позивача надійшло клопотання про витребування доказів (а.с.90-91 т.2).

31.01.2023 року у судовому засіданні оголошено перерву через технічну неможливість проводити судове засідання у режимі відеоконференції.

13.01.2023 року (Вх.№6975 від 14.02.23) до суду через систему «Електронний суд» від представника відповідача - Солодовнікова А.В. надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, яку ухвалою суду від 16.02.2023 року було задоволено. (а.с.99-103 т.2).

09.03.2023 року (Вх.№11341; Вх.№11379) до суду через систему «Електронний суд» представник відповідача - Мельников Д.О. подав заяву про залишення позову без розгляду та клопотання про відкладення розгляду справи. (а.с.111-113 т.2).

11.04.2023 року (Вх.№17715 від 13.04.23) до суду через систему «Електронний суд» представник відповідача - Солодовніков А.В. подав заяву про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції (а.с.129-130 т.2).

17.04.2023 року (Вх.№18303) до суду через систему «Електронний суд» представник відповідача - Мельников Д.О. подав заяву про припинення повноважень представника третьої особи Первинної профспілкової організації працівників державного підприємства «Адміністрація морських портів України» - адвоката Лакуші А. (а.с.131-132 т.2).

17.04.2023 року ухвалою суду відмовлено у допуску до участі у справі Мельникова Дениса Олександровича в процесуальному статусі представника відповідача Державного підприємства «Адміністрація морських портів України». (а.с.133-137 т.2).

17.04.2023 року (Вх.№18295) до суду через систему «Електронний суд» представник відповідача - Солодовніков А.В. подав клопотання про долучення доказів - Інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо зміни керівництва третьої особи Первинної профспілкової організації працівників державного підприємства «Адміністрація морських портів України», а також докази на підтвердження своїх повноважень представника відповідача (а.с.139-143 т.2)

17.04.2023 року (Вх.18408) до суду через систему «Електронний суд» представник відповідача - Мельников Д.О. подав клопотання про уповноваження представника на виступ з вступним словом з долученою до нього Випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань з інформацією про осіб, які мають право вчиняти юридичні дії від імені відповідача ДП «АМПУ» . (а.с.144-156 т.2).

17.04.2023 року (Вх.№18435 від 18.04.23) до суду через систему «Електронний суд» представник відповідача - Мельников Д.О. подав заяву разом з якою подав докази поновлення дії трудового договору з позивачем з 01 травня 2023 року на підставі наказу від 14.04.2023 року №168-к. (а.с.159-161 т.2)

18.04.2023 року (Вх.ЕП-4993) на електронну адресу суду надійшла Виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо Первинної профспілкової організації працівників державного підприємства «Адміністрація морських портів України», а також щодо ДП «АМПУ». (а.с.163-189 т.2)

22.04.2023 року (Вх.№19392 та Вх.№19386 від 24.04.2023) до суду через систему «Електронний суд» представник відповідача - Солодовніков А.В. подав заяву разом з доказами на підтвердження своїх повноважень представника відповідача (а.с.1-104 т.3)

15.05.2023 року (Вх.№23391 від 16.05.2023) до суду через систему «Електронний суд» представник відповідача - Мельников Д.О. подав клопотання про уповноваження представника на виступ з вступним словом, з долученим до нього правовим висновком постанови Верховного Суду від 22.03.2023 року у справі №755/1549/22; Витягом з ЄДРПОУ; Статутом ДП «АМПУ» в редакції затвердженій наказом Міністерства інфраструктури України від 17.013 №301 (у редакції наказу МІУ від 14.01.2022 року №14) (а.с.107-174 т.3)

19.05.2023 року (Вх.№23979 від 19.05.2023) до суду через систему «Електронний суд» представник відповідача - Солодовніков А.В. подав додаткові пояснення у справі щодо не дотримання позивачем порядку врегулювання трудового договору з посиланням на офіційну позицію оприлюднену Державною службою України з питань праці; а також клопотання про закриття провадження у справі (Вх.№23979), яке ухвалою суду від 15.06.2023 року було залишено без задоволення (а.с.176-180, 206-209 т.3)

16.02.2023року (Вх.№28859) до суду через систему «Електронний суд» представник відповідача - Солодовніков А.В. подав заяву від 14.06.2023 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, у задоволенні якої ухвалою суду від 15.06.2023 року було відмовлено. (а.с.99-103 т.2).

15.06.2023 року (Вх.№28862; Вх.№28861) до суду через систему «Електронний суд» представник відповідача - Солодовніков А.В. подав додаткові пояснення, в яких заперечує подані позивачем докази для обрахування середнього заробітку. (а.с.189-194 т.3)

21.06.2023 року (Вх.№30205) до суду через систему «Електронний суд» позивач подав додаткові пояснення у справі щодо суми розрахунку середнього заробітку з доказами на підтвердження обставин, викладених у письмових поясненнях - розрахунковими листками щодо нарахованої заробітної плати (а.с.214-224 т.3)

04.07.2023 року (Вх.№32680) до суду через систему «Електронний суд» представник відповідача - Солодовніков А.В. подав додаткові пояснення, в яких заперечує подані позивачем докази для обрахування середнього заробітку, просив визнати подані позивачем докази недопустимими. Також подав клопотання про відкладення розгляду справи.(а.с.236-243 т.3)

04.07.2023 року ухвалою суду залучено до участі у цивільний справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Міністерство розвитку громад, територій та інфраструктури України. (а.с.245-247 т.3)

18.07.2023 року (Вх.№35246) до суду через систему «Електронний суд» представник відповідача - Солодовніков А.В. подав заяву про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, яку ухвалою суду від 19.07.2023 року було задоволено. (а.с.9-14 т.4).

27.07.2023 року (Вх.37162) на адресу суду від представника третьої особи Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України - Лов?як С.С. надійшли письмові пояснення щодо позовної заяви ОСОБА_1 з доданими до них письмовими доказами, в яких остання просила поновити строк для подання письмових пояснень, прийняти пояснення до розгляду та відмовити у задоволенні позовних вимог позивача. У судовому засіданні 22.08.2023 року суд ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання, поновив третій особі строк на подання письмових пояснень, прийняв пояснення на позовну заяву з долученими до нього доказами (а.с.30-101 т.4)

07.08.2023 року (Вх.№ЕП-9791) представник відповідача - Неїжпапа Ю.А. подала до суду заяву про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, яку ухвалою суду від 07.08.2023 року було задоволено. (а.с.102-108 т.4).

08.08.2023 року (Вх.№ЕП-9897) представник відповідача - Неїжпапа Ю.А. подала до суду заяву про відкладення розгляду справи (а.с.111-116 т.4)

08.08.2023 року (Вх.№39016) через систему «Електронний суд» позивач подав до суду додаткові пояснення у справі з доданою до них судовою практикою щодо аналогічних позовних вимог. (а.с.117-123 т.4)

10.08.2023 року (Вх.№39507) до суду через систему «Електронний суд» представник відповідача - Солодовніков А.В. подав заяву про відвід головуючого судді Коваленко І.В.

11.08.2023 року ухвалою суду (головуючий - суддя Коваленко І.В.) заяву представника відповідача про відвід головуючому судді визнано необґрунтованою та передано для вирішення питання відводу іншому судді, визначеному в порядку ст.33 ЦПК України. (а.с.135-136 т.4)

15.08.2023 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва (головуючий - суддя Гаврилова О.В.) відмовлено у задоволенні заяви представника відповідача про відвід головуючому судді Коваленко І.В. (а.с.142-145 т.4)

У судовому засіданні, яке відбувалось 22.08.2023 року, позивач підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у позові, надав пояснення щодо обставин справи, аналогічні викладеним в позові та у письмових поясненнях.

Представник відповідача - Сидоренко Д.О. у судовому засіданні позовні вимоги не визнав з підстав, викладених у відзиві на позов та просила відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник третьої особи Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України - Лов?як С.С. підтримала позицію та відзив відповідача на позовну заяву, вимоги не визнала, вважала, що спірні правовідносини виникли між позивачем та відповідачем у період діючого в Україні воєнного стану, дія якого продовжується і наразі. Наказ про призупинення дії трудового договору, укладеного з позивачем, був винесений відповідачем з дотриманням, у межах та на підставі вимог Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», та не тягнув за собою припинення трудових відносин.

Представник третьої особи Первинної профспілкової організації працівників державного підприємства «Адміністрація морських портів України» у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду повідомлений відповідно до вимог закону, про причину неявки суд не повідомив, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи без його участі.

Суд, вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, та заперечення проти них, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, надавши оцінку в їх сукупності, встановив фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 10 серпня 2020 року перебуває у трудових відносинах з державним підприємством «Адміністрація морських портів України» та працює на посаді провідного аналітика консолідованої інформації відділу аналізу та оцінки діяльності відокремлених підрозділів служби аналізу та управління ризиками апарату управління ДП «АМПУ».

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України» «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-ІХ в Україні введено воєнний стан із 05 годин 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Наказом ДП «АМПУ» від 28.02.2022 № 84-к «Про організаційні заходи, пов`язані з введенням воєнного стану в Україні» встановлено початок простою в апараті управління ДП «АМПУ» з 08. год. 30 хв. 01 березня 2022 року - до припинення або скасування воєнного стану в Україні. Простій не стосується працівників апарату управління ДП «АМПУ», які проходять військову службу за призовом під час мобілізації; залучених до виконання трудової повинності; працюють згідно з змінним графіком роботи. (а.с.65-66 т.1)

Окрім того, підпунктом 3.2. Наказу 28.02.2022 № 84-к визначено, що залучення працівників апарату управління ДП «АМПУ» до роботи за основним місцем роботи (робочому місці) відбувається виключно у разі крайньої необхідності, за погодженням або з ініціативи керівника відповідного структурного підрозділу апарату управління, та виключно за умови гарантування безпечних умов праці.

Наказом ДП «АМПУ» від 28.02.2022 № 85-к «Про внесення змін до наказу ДП «АМПУ» від 28.02.2022 № 84-к «Про організаційні заходи, пов`язані з введенням воєнного стану в Україні» внесено зміни до наказу ДП «АМПУ» від 28.02.2022 № 84-к. Зокрема, підпункт 3.2 пункту 3 викладено у такій редакції: «3.2. Залучення працівників апарату управління ДП «АМПУ» до роботи відбувається виключно у разі крайньої необхідності за їх згодою, за ініціативи керівника підприємства та/або керівника відповідного структурного підрозділу апарату управління, та виключно за умови гарантування безпечних умов роботи. (а.с.67-68 т.1)

Наказом ДП «АМПУ» від 28.02.2022 № 86-к «Щодо припинення простою для працівників, які залучаються до роботи» установлено, що простій для працівників апарату управління ДП «АМПУ», які залучаються до роботи відповідно до підпункту 3.2. пункту 3 наказу ДП «АМПУ» від 28.02.2022 № 84-к «Про організаційні заходи, пов`язані з введенням воєнного стану в Україні» (зі змінами), припиняється виключно на день/дні їх залучення до роботи. (а.с.69 т.1)

Наказом ДП «АМПУ» від 31.03.2022 № 102-к «Про організацію трудових відносин в апараті управління ДП «АМПУ» в умовах воєнного стану» на період дії воєнного стану в Україні з 01 квітня 2022 року встановлено в апараті управління ДП «АМПУ» нормальну тривалість робочого часу працівників, режим роботи, час початку та закінчення щоденної роботи відповідно до норм, визначених пунктом 4.1.1. розділу ІV «Робочий час і час відпочинку. Трудова дисципліна» Колективного договору, пунктами 5.1 та 5.2 Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників апарату управління державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (додаток 1 до Колективного договору) за виключенням норми щодо скорочення на одну годину робочого дня напередодні святкових і неробочих днів; не застосовувати норми частин 3-5 ст.67 Кодексу законів про працю України та пункту 4.1.5 розділу ІV «Робочий час і час відпочинку. Трудова дисципліна» Колективного договору щодо перенесення святкових і робочих днів з метою оптимального використання святкових і робочих днів; не застосовувати норми ст.ст.71-75 Кодексу законів про працю України щодо заборони роботи у вихідні дні, виняткового порядку застосування роботи у вихідні, святкові і неробочі дні та щодо компенсації роботи у вихідні, святкові і неробочі дні. З 01 березня 2022 року призупинено дію наказів ДП «АМПУ» щодо встановлення доплат та надбавок працівникам апарату управління; встановлено працівникам апарату управління, які залучаються до роботи або працюють за графіками змінності у період дії воєнного стану в Україні, доплату за роботу в умовах воєнного стану у розмірі 20% посадового окладу за фактично відпрацьований час. (а.с.70-71 т.1)

Наказом ДП «АМПУ» від 30 серпня 2022 року № 240-к «Про припинення простою та призупинення дії трудового договору з із ОСОБА_1 », керуючись Указом Прехидента України від 12 серпня 2022 року №573/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року №2500-ІХ, Законом України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» (далі - Закон), враховуючи наказ Міністерства інфраструктури України від 28.04.2022 №256 «Про закриття морських портів», зареєстрований в Міністерстві юстиції України 29 квітня 2022 року за №470/37806, а також призупинення діяльності портових операторів в більшості морських портів України, що вплинуло на фінаснсовий стан підприємства, відсутність організаційних та технічних умов для виконання роботи певними категоріями працівників апарату управління ДП «АМПУ», - припинено з 30 серпня 2022 року простій, встановлений наказом ДП «АМПУ» від 28.02.2022 року № 84-к «Про організаційні заходи, пов`язані з введенням воєнного стану в Україні» (зі змінами), провідному аналітику консолідованої інформації відділу аналізу та оцінки діяльності відокремлених підрозділів служби аналізу та управління ризиками апарату управління ОСОБА_1 . (а.с. 79-80 т. 1).

Згідно з пунктом 2 Наказу ДП «АМПУ» від 30 серпня 2022 року № 240-к, призупинено з 30 серпня 2022 року дію трудового договору, укладеного із ОСОБА_1 , до відновлення можливості виконувати ним роботу, але не пізніше дня після припинення або скасування воєнного стану в Україні (а. с. 45, т. 1).

05.09.2022 року позивач звернувся до відповідача з письмовою вимогою щодо усунення порушення норм трудового законодавства України та Колективного договору, в якій повідомив відповідача, що він має можливість виконувати роботу в подальшому, а тому призупинення з ним дії трудового договору є незаконним. (а.с.141-144 т.1)

Наказом ДП «АМПУ» від 01.09.2022 № 264-к «Про припинення простою та запровадження дистанційної роботи працівникам апарату управління ДП «АМПУ» припинено з 05 вересня 2022 року простій, встановлений наказом ДП «АМПУ» від 28.02.2022 № 84-к «Про організаційні заходи, пов`язані з введенням воєнного стану в Україні» (зі змінами), працівникам апарату управління згідно з переліком, що додається (пункт 1 наказу); запроваджено з 05 вересня 2022 року дистанційну роботу для працівників апарату управління згідно з переліком, що додається, тимчасово до припинення або скасування воєнного стану в Україні (пункту 2 наказу).

Згідно з Переліком працівників апарату управління ДП «АМПУ», яким припиняється простій та запроваджується дистанційна робота з 05 вересня 2022 року, який є додатком до наказу ДП «АМПУ» 01.09.2022 № 264-к, дистанційну роботу запроваджено 46 (сорока шістьом) працівникам апарату управління ДП «АМПУ». Серед працівників, зазначених у даному Переліку, позивач ОСОБА_1 відсутній.

ОСОБА_1 , з яким з 30 серпня 2022 року було припинено простій та призупинено дію трудового договору згідно Наказу ДП «АМПУ» від 30 серпня 2022 року № 240-к, не вказаний.

Наказом ДП «АМПУ» від 14.04.2023 № 168-к «Про поновлення дії трудових договорів», керуючись ст.13 Закону України від 15 березня 2022 року №2136-ІХ «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» (зі змінами), враховуючи рапорт з основної діяльності начальника служби аналізу та управління ризиками апарату управління ОСОБА_7 від 10.04.2023 №174/10-03-10-р, відновлено з 01 травня 2023 року дію трудових договорів, укладених з наступними працівниками апарату управління, зокрема з провідним аналітиком консолідованої інформації відділу аналізу та оцінки діяльності відокремлених підрозділів служби аналізу та управління ризиками ОСОБА_1 . (а.с.180 т.3)

Вищевказані обставини встановлені судом сторонами не оспорювались.

Таким чином, з 01 травня 2023 року та станом на день розгляду даної справи позивач приступив до роботи за основним місцем роботи (робочим місцем) та перебуває на посаді провідного аналітика консолідованої інформації відділу аналізу та оцінки діяльності відокремлених підрозділів служби аналізу та управління ризиками апарату управління ДП «АМПУ».

Разом з тим, позивач вважає невідновленим своє порушене право, оскільки прийнятий Наказ ДП «АМПУ» від 30 серпня 2022 року № 240-к відповідачем не скасований та протягом його дії позивач був позбавлений можливості виконувати свою роботу та отримувати заробітну плату.

Судом достовірно встановлено, що спір між сторонами виник з приводу захисту позивачем своїх трудових прав, який вважає призупинення з ним дії трудового договору незаконним.

Предметом доказування у справі є законність пункту 2 наказу ДП «АМПУ» від 30.08.2022 № 240-к «Про припинення простою та призупинення дії трудового договору із ОСОБА_1 » в частині призупинення з 30 серпня 2022 року дії трудового договору, укладеного із ОСОБА_1 , до відновлення можливості виконувати ним роботу, але не пізніше наступного дня після припинення або скасування воєнного стану в Україні; стягнення суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, починаючи з 30.08.2022 по день фактичного допуску до роботи з утриманням із цієї суми установлених законодавством України податків і зборів, а також стягнення 150 000,00 грн. моральної шкоди.

Спірні правовідносини врегульовано нормами Конституції України, Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України), Господарського кодексу України, Законів України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності».

Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За приписами статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з частиною 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Основоположні права громадян, пов`язані з реалізацією права на працю, передбачені статтями 43-46 Конституції України.

Разом з тим, відповідно до ст. 64 Конституції України в умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дій цих обмежень. Не можуть бути обмежені права і свободи із зазначенням строку дій цих обмежень. Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 26, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 62 цієї Конституції.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-ІХ в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року станом на 30 діб.

Наступними Указами Президента України від 14.03.2022 № 133/2022, від 18.04.2022 № 259/2022, від 17.05.2022 № 341/2022, від 12.08.2022 № 573/2022, від 07.11.2022 № 757/2022, від 06.02.2023 № 58/2023, від 01.05.2023 № 254/2023 та від 17.08.2023 №451/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», продовжено строк дії воєнного стану в Україні, в тому числі, з 05 години 30 хвилин 18 серпня 2023 року строком на 90 діб.

Згідно з пунктом 3 вказаного Указу Президента України, у зв`язку з введенням воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30-34, 38, 39, 41-44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Особливості трудових відносин працівників усіх підприємств, установ, організацій в Україні незалежно від форми власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, у період дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», регулюються Законом України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану від 15.03.2022 № 2136-ІХ, зі змінами внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» від 01.07.2023 № 2352-ІХ (далі - Закон № 2136-ІХ).

Статтею 1 Закону № 2136-ІХ передбачено, що цей Закон визначає особливості проходження державної служби, служби в органах місцевого самоврядування, особливості трудових відносин працівників усіх підприємств, установ, організацій в Україні незалежно від форми власності, виду діяльності і галузевої належності, представництв іноземних суб`єктів господарської діяльності в Україні, а також осіб, які працюють за трудовим договором, укладеним з фізичними особами (працівники), у період дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

В частинах 2, 3 статті 1 Закону № 2136-ІХ встановлено, що на період дії воєнного стану вводяться обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина передбачених статтями 43, 44 Конституції України. У період дії воєнного стану не застосовуються норми законодавства про працю у частині відносин, врегульованих цим Законом.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 6 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в указі Президента України про введення воєнного стану зазначаються вичерпний перелік конституційних прав і свобод людини і громадянина, які тимчасово обмежуються у зв`язку з введенням воєнного стану із зазначенням строку дії цих обмежень, а також тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Частиною першою статті 13 Закону № 2136-ІХ , в редакції чинній на момент видачі оспорюваного наказу, визначено, що призупинення дії трудового договору - це тимчасове припинення роботодавцем забезпечення працівника роботою і тимчасове припинення працівником виконання роботи за укладеним трудовим договором у зв`язку із збройною агресією проти України, що виключає можливість обох сторін трудових відносин виконувати обов`язки, передбачені трудовим договором.

Призупинення дії трудового договору може здійснюватися за ініціативи однієї із сторін на строк не більше ніж період дії воєнного стану. У разі прийняття рішення про скасування призупинення дії трудового договору до припинення або скасування воєнного стану роботодавець повинен за 10 календарних днів до відновлення дії трудового договору повідомити працівника про необхідність стати до роботи.

Призупинення дії трудового договору не тягне за собою припинення трудових відносин.

Призупинення дії трудового договору не може бути прихованим покаранням і не застосовується до керівників та заступників керівників державних органів, а також посадових осіб місцевого самоврядування, які обіймають виборні посади.

Згідно з пунктом 2 Прикінцевих положень Закону № 2136-ІХ главу ХІХ «Прикінцеві положення» Кодексу законів про працю України доповнено пунктом 2 такого змісту: «Під час дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», діють обмеження та особливості організації трудових відносин, встановлені Законом України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану».

З огляду на викладене, положення Закону № 2136-ІХ, які регулюють деякі аспекти трудових відносин інакше, ніж Кодекс законів про працю України - мають пріоритетне застосування на період дії воєнного стану. Водночас, інші норми законодавства про працю, які не суперечать положенням Закону № 2136-ІХ, також можуть та/або повинні застосовуватися у відносинах між працівником та роботодавцем.

Згідно з частиною 2 статті 13 Закону № 2136-ІХ призупинення дії трудового договору оформлюється наказом (розпорядженням), в якому, зокрема, зазначається інформація про причини призупинення, у тому числі про неможливість обох сторін виконувати свої обов`язки та спосіб обміну інформацією, строк призупинення дії трудового договору, кількість, категорії і прізвища, ім`я, по батькові (за наявності), реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті) відповідних працівників, умови відновлення дії трудового договору.

Відповідно до частини 4 статті 13 Закону № 2136-ІХ відшкодування заробітної плати, гарантійних та компенсаційних виплат працівникам за час призупинення дії трудового договору у повному обсязі покладається на державу, що здійснює збройну агресію проти України.

Таким чином, Закон № 2136-ІХ надав роботодавцю та працівнику право ініціювати призупинення дії трудового договору на строк не більше ніж період дії воєнного стану, що не припиняє трудових відносин, у зв`язку з чим, заробітна плата, гарантійні та компенсаційні виплати працівнику не виплачуються.

Разом з тим, положення частини першої статті 13 Закону № 2136-ІХ надають право ініціювати призупинення дії трудового договору за певних умов. Такими умовами призупинення дії трудового договору з працівником є абсолютна неможливість через збройну агресію: роботодавцем надавати роботу, а працівником виконувати її. До того ж побудова цієї норми закону вказує на те, що законодавець передбачив одночасне настання як неможливість роботодавцем надавати роботу, так і неможливість виконувати роботу працівником.

Отже, спеціальна норма Закону № 2136-ІХ передбачає право сторін ініціювати призупинення дії трудового договору за умови наявності військової агресії проти України, що виключає можливість надання та виконання роботи сторонами трудового договору. При цьому, роботодавець має перебувати в таких обставинах, коли він не може надавати роботу працівнику, а працівник не може виконувати роботу. Лише наявність правової норми, яка передбачає право сторін ініціювати призупинення дії трудового договору, не є достатньою, оскільки для сторін мають наступити відповідні наслідки за наявності обставин, що передбачають таке право.

Щодо абсолютної неможливості надавати роботу та виконувати її, то роботодавець має перебувати в таких обставинах, коли він не може надавати роботу працівнику, в свою чергу, працівник не може виконувати роботу. Зокрема, про абсолютну неможливість надання роботодавцем роботи в контексті призупинення дії трудового договору може свідчити випадки неможливості забезпечувати працівника умовами праці, внаслідок того, що необхідні для виконання роботи працівником виробничі, організаційні, технічні можливості, засоби виробництва знищені в результаті бойових дій або їх функціонування з об`єктивних і незалежних від роботодавця причин є неможливим, а переведення працівника на іншу роботу або залучення його до роботи за дистанційною формою організації праці неможливо.

Тому за умов, що працівник бажає та може виконувати роботу, а роботодавець може надати роботу, відсутні підстави для призупинення дії трудового договору.

Аналізуючи вказані вище норми, суд приходить до висновку, що призупинення трудового договору у даному випадку було можливе за наявності наступних умов: відсутність у роботодавця можливості для надання роботи працівнику у зв`язку з військовою агресією проти України та (або) відсутності у працівника можливості виконання роботи у зв`язку з військовою агресією проти України.

Як встановлено під час судового засідання, зокрема із направленої 05.09.2022 року засобами поштового зв`язку позивачем відповідачу вимоги, позивач повідомив, що він з 01.03.2022 року був готовий та мав можливість і бажання виконувати роботу.

Разом з тим, дана вимога позивача не може бути беззаперечним доказом того, що у позивача у зв`язку з військової агресією проти України була можливість виконувати роботу, позивач не довів належними та допустимим доказами того, що він фактично приступив до виконання роботи, визначеної його посадовими обов`язками, та виконував її.

Принцип змагальності тісно пов`язаний з процесуальною рівністю сторін і забезпечує повноту фактичного й дозволеного матеріалу, наявність якого є важливою умовою з`ясування обставин справи. Відповідно до вказаного принципу, особи, зацікавлені в результаті справи, вправі відстоювати свою правоту у спорі шляхом подання доказів; участі у дослідженні доказів, наданих іншими особами шляхом висловлювання своєї думки з усіх питань, що підлягають розгляду у судовому засіданні. Змагальність є різновидом активності зацікавленої особи (сторони). Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми матеріальними і процесуальними правами й активно впливати на процес з метою захисту прав і охоронюваних законом інтересів.

Таким чином, у даному випадку судом має дослідитися питання чи були у відповідача підстави для видачі оспорюваного наказу у зв`язку із неможливістю саме відповідачем надавати роботу позивачу у зв`язку з військовою агресією проти України.

Відповідно до Статуту ДП «АМПУ» (нова редакція), затвердженого наказом Мінінфраструктури від 14.01.2022 № 14 (далі - Статут), ДП «АМПУ» є державним унітарним підприємством і діє як державне комерційне підприємство, створене відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 4 березня 2013 року № 133 «Про погодження пропозиції щодо реорганізації державних підприємств морського транспорту» та входить до сфери управління Міністерства інфраструктури України (далі - Уповноважений орган управління) (пункт 1).

ДП «АМПУ» створено з метою, передбаченою статтею 15 Закону України «Про морські порти України», та встановленими чіткими цілями згідно з Порядком встановлення чітких цілей діяльності для державних унітарних підприємств та господарських товариств, у статутному капіталі яких більше 50 відсотків акцій (часток) належать державі, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 09 листопада 2016 року № 1052 (пункт 5).

ДП «АМПУ» є юридичною особою публічного права. Права та обов`язки юридичної особи Підприємство набуває з дня його державної реєстрації, яка здійснюється відповідно до вимог законодавства України (пункт 10).

Згідно пункту 41 Статуту вбачається, що управління ДП «АМПУ» здійснює Голова Підприємства, який самостійно, в межах своєї компетенції, вирішує питання діяльності Підприємства, за винятком тих, що віднесені законодавством України та/або цим Статутом до компетенції наглядової ради Підприємства та/або Уповноваженого органу управління.

Пунктом 38 Статуту визначено, що управління ДП «АМПУ» здійснюється відповідно до законодавства та цього Статуту.

Права та повноваження Мінінфраструктури як уповноваженого органу управління ДП «АМПУ» визначено у пункті 76 Статуту.

Відповідно до наказу Мінінфраструктури від 23.04.2022 № 240 «Про деякі питання діяльності наглядової ради державного підприємства «Адміністрація морських портів України», припинено повноваження незалежних членів наглядової ради та члена наглядової ради - представника держави ДП «АМПУ», у зв`язку із закінченням строку повноважень з одночасним припиненням дії цивільно-правових договорів.

У зв`язку із поданою ОСОБА_8 заявою про увільнення від тимчасового виконання обов`язків голови ДП «АМПУ», Мінінфраструктури було надано кандидатуру ОСОБА_9 , заступника голови з технічних питань та розвитку інфраструктури ДП «АМПУ», для тимчасового виконання обов`язків голови ДП «АМПУ».

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 28 червня 2022 р. № 540-р «Про погодження тимчасового покладення виконання обов`язків голови державного підприємства «Адміністрація морських портів України» на ОСОБА_9 » Уряд погодився з пропозицією Міністерства інфраструктури щодо тимчасового покладення виконання обов`язків голови державного підприємства «Адміністрація морських портів України» на заступника голови з технічних питань та розвитку інфраструктури цього підприємства ОСОБА_9.

Таким чином, в.о. Голови ДП «АМПУ» у межах повноважень, встановлених як Статутом так і актами законодавства, наділений повноваженнями на підписання актів ДП «АМПУ», у тому числі і з кадрових питань.

Твердження позивача щодо відсутності таких повноважень у в.о. ОСОБА_9 судом не приймаються до уваги, оскільки розпорядження Кабінету Міністрів України від 28 червня 2022 р. № 540-р «Про погодження тимчасового покладення виконання обов`язків голови державного підприємства «Адміністрація морських портів України» на ОСОБА_9 », якими фактично наділено такими повноваженнями ОСОБА_9 , позивачем не оскаржується.

Так, відповідно до пункту 42 Статуту Голова ДП «АМПУ» призначає на посаду та звільняє з посади працівників Підприємства відповідно до штатного розпису Підприємства; видає накази, розпорядження, інструкції та інші акти (рішення, доручення тощо) і дає вказівки, що відповідають вимогам законодавства України та є обов`язкові до виконання для всіх працівників, у тому числі структурних та відокремлених підрозділів ДП «АМПУ».

При цьому, відповідно до пункту 77 Статуту основним показником фінансових результатів господарської діяльності ДП «АМПУ» є прибуток.

Чистий прибуток ДП «АМПУ», який залишається після покриття матеріальних та прирівняних до них витрат, витрат на оплату праці, оплати відсотків по кредитах банків, сплати передбачених законодавством України податків та інших платежів до бюджету та відрахувань у цільові та інші фонди, залишається у повному його розпорядженні та використовується відповідно до законодавства України.

Таким чином, ДП «АМПУ» самостійно без залучення коштів державного бюджету здійснює оплату праці працівників підприємства. При цьому такі кошти ДП «АМПУ» отримує від комерційної діяльності, а не з державного бюджету.

Наказом Міністерства інфраструктури України від 28.04.2022 № 256 «Про закриття морських портів», зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 29.04.2022 за №470/37806, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та неможливістю здійснення обслуговування суден і пасажирів, проведення вантажних, транспортних та інших пов`язаних з цим видів господарської діяльності, робіт, забезпечення належного рівня безпеки судноплавства, дотримання вимог міжнародних договорів України, забезпечення охорони навколишнього природного середовища, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», статті 5 Закону України «Про морські порти України», Порядку відкриття та закриття морських портів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2013 року № 495, на підставі подання ДП «АМПУ» від 28.04.2022 № 850/10- 01-01/Вих, погодженого Державною службою морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України від 28 квітня 2022 року, - закрито морські порти Бердянськ, Маріуполь, Скадовськ, Херсон з дня набрання чинності цим наказом до відновлення контролю над зазначеними морськими портами. Наказано ДП «АМПУ» забезпечити внесення відомостей до Реєстру морських портів України, Державній службі морського та внутрішнього водного транспорту і судноплавства України, підприємствам, установам, організація, що входять до сфери управління Міністерства інфраструктури України привести власні акти у відповідність до цього наказу. (а.с.47-48 т.4).

Позивачем у межах розгляду даної справи не оскаржується наказ Міністерства інфраструктури України від 28.04.2022 № 256 «Про закриття морських портів», зареєстрований в Міністерстві юстиції України 29.04.2022 за №470/37806, з урахуванням якого видано оскаржуваний позивачем наказ ДП «АМПУ» від 30.08.2022 №240-к «Про припинення простою та призупинення дії трудового договору з ОСОБА_1 ».

Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку про доведеність того факту, що закриття частини морських портів, таких як Бердянськ, Маріуполь, Скадовськ, Херсон, яке відбулося саме у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, вплинуло на фінансовий стан підприємства, яке згідно Статуту діє як державне комерційне підприємство та отримує прибуток від своєї господарської діяльності, одними з видів якої є вантажний морський транспорт, пасажирський морський транспорт, транспортне оброблення вантажів, вантажний автомобільний транспорт, надання в оренду вантажних автомобілів, надання в оренду водних транспортних засобів і т.д.

При цьому, факт неможливості здійснення обслуговування суден і пасажирів, проведення вантажних, транспортних та інших пов`язаних з цим видів господарської діяльності, робіт, забезпечення належного рівня безпеки судноплавства, дотримання вимог міжнародних договорів України, забезпечення охорони навколишнього природного середовища у морських портах Бердянськ, Маріуполь, Скадовськ, Херсон, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, безумовно свідчить про зменшення обсягу роботи, яку Державне «АМПУ» могло надавити своїм працівникам.

Таким чином, під час судового розгляду було встановлено, що у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України відбулося закриття частини морських портів України, що у свою чергу значно скоротило обсяг господарської діяльності Державного підприємства «АМПУ».

Дані обставини свідчать про неможливість забезпечення роботою усіх своїх працівників Державним підприємством «АМПУ» відповідно до їх посадових обов`язків.

Твердження позивача, що у роботодавця була відсутня головна умова для призупинення дії трудового договору, а саме: - абсолютна неможливість обох сторін трудових відносин виконувати обов`язки, передбачені трудовим договором, оскільки під абсолютною неможливістю варто розуміти випадки неможливості забезпечувати працівникові умови праці, внаслідок того, що необхідні для виконання роботи зазначеним працівником виробничі, організаційні, технічні можливості, засоби виробництва або майно роботодавця знищені в результаті бойових дій або їх функціонування з об`єктивних і незалежним від роботодавця причин є неможливими, а переведення працівника на іншу роботу або залучення його до роботи за дистанційною формою організації праці неможливе, не заслуговують на увагу, оскільки у даному випадку відповідач прийняв рішення про призупинення дії трудових договорів із певними працівниками саме у зв`язку із частковим зупиненням діяльності підприємства та, як наслідок, відсутністю такої роботи для виконання цими працівниками, а тому готовність позивача виконувати роботу та здатність відповідача організувати виробничий процес та керувати ним не є єдиною ознакою можливості відповідача надавати працівнику роботу у даному випадку.

Із цих же підстав суд відхиляє доводи позивача про те, що відповідач мав можливість забезпечувати своїх працівників роботою, оскільки частина морських портів України не була закрита, а отже підприємство продовжувало здійснювати свою господарську діяльність та отримувати прибуток, а тому підстави для призупинення трудового договору із позивачем у відповідності до ч. 1 ст. 13 Закону України від 15 березня 2022 року №2136-ІХ «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» були відсутні, тому що підставою для призупинення дії трудового договору із позивачем є саме часткове зупинення діяльності підприємства та, як наслідок, відсутність такої роботи для виконання працівником.

При цьому, суд вважає доведеним причинно-наслідковий зв`язок між збройною агресією Російської Федерації проти України та видачею відповідачем Наказу «Про припинення простою та призупинення дії трудового договору з ОСОБА_1 » від 30.08.2022 №240-к із підстав наведених судом вище, а тому приходить до висновку, що відповідач правомірно видав оспорюваний наказ, посилаючись на вимоги статті 13 Закону України від 15 березня 2022 року №2136-ІХ «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» та наказ Міністерства інфраструктури України від 28.04.2022 №256 «Про закриття морських портів» та у відповідача були відповідні правові підстави для видачі оспорюваного наказу.

Окрім цього, суд не приймає до уваги посилання позивача на ту обставину, що призупинення трудових договорів відбулося лише з частиною працівників та за відповідним рішенням керівництва, що, на думку, позивача свідчить про спроби відповідача у такий спосіб позбутися небажаних працівників, оскільки, на думку суду саме керівництвом підприємства у період воєнного стану мають прийматися кадрові рішення спрямовані на оптимізацію діяльності підприємства, а також врахувавши можливості забезпечення працівників роботою за їх посадовими обов`язками. Окрім того, Наказом ДП «АМПУ» від 14.04.2023 № 168-к «Про поновлення дії трудових договорів» з 01.05.2023 року з позивачем поновлено дію трудового договору.

Суд також критично оцінює посилання позивача на те, що оспорюваний наказ підлягає скасуванню у зв`язку із порушенням трудових гарантій позивача, оскільки відповідно до статті 64 Конституції України в умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 цієї Конституції.

Суд окремо звертає увагу, що позивач у позовній заяві на спростування рішення відповідача жодним чином не довів, що навіть попри збройну агресію Російської Федерації та запровадження на території України військового стану, закриття частини морських портів України, що вплинуло на фінансовий стан підприємства, на підприємстві зберігались організаційні та технічні умови для виконання ним своєї роботи в період дії оспорюваного наказу та виконання такої роботи було можливим та необхідним.

Щодо недотримання ДП «АМПУ» вимог пункту 8.1.8 Колективного договору.

Відповідно до пункту 8.1.8 Розділу VIII. «Гарантії діяльності профспілок (їх первинних організацій, виборних органів» Колективного договору, обов`язком Адміністрації є: змінювати умови трудового договору, оплати праці, притягувати до дисциплінарної відповідальності працівників, які є членами Профспілки, лише за попередньою згодою Профспілки, членами якої вони є.

Як вбачається з наданої позивачем довідки, виданої 11.07.2023 року головою Первинної профспілкової організації працівників Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» ОСОБА_6, ОСОБА_1 є членом Первинної профспілкової організації працівників Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» з вересня 2020 року по даний час.

Обґрунтовуючи порушення відповідачем пункту 8.1.8 Колективного договору, позивач посилається на те, що призупинення дії трудового договору є зміною умов трудового договору та оплати праці, а тому зміна умов трудового договору та оплати праці шляхом призупинення дії трудового договору між ним та відповідачем, потребувала отримання попередньої згоди від профспілки.

Суд не погоджується з даним твердженням позивача, виходячи з наступного.

Згідно вимог ч. 3 ст.32 Кодексу законів про працю України, у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці.

У період дії воєнного стану норми частини третьої статті 32 щодо повідомлення працівника про зміну істотних умов праці не застосовуються згідно із Законом № 2136-IX від 15.03.2022\

Якщо колишні істотні умови праці не може бути збережено, а працівник не згоден на продовження роботи в нових умовах, то трудовий договір припиняється за пунктом 6 статті 36 цього Кодексу.

В даному випадку відповідач не вносив зміни в організацію виробництва і праці на момент призупинення дії трудового договору з позивачем, не змінював умов при продовженні роботи позивача за його спеціальністю, кваліфікацією чи посадою, а отже відносини сторін трудового договору не зазнали ніяких змін за своїм змістом.

Відтак на дані правовідносин не поширюються положення статті 32 Кодексу законів про працю України.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що виданий Державним підприємством «Адміністрація морських портів України» Наказ «Про припинення простою та призупинення дії трудового договору з ОСОБА_1 » від 30.08.2022 №240-к в частині призупинення з 30.08.2022 дії трудового договору, укладеного із ОСОБА_1 , до відновлення можливості виконувати ним роботу, але не пізніше наступного дня після припинення або скасування воєнного стану в Україні, виданий у відповідності Закону України від 15 березня 2022 року №2136-ІХ «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану».

Щодо вимоги позивача про зобов`язання відповідача поновити дію трудового договору, укладеного з ОСОБА_1 та Державним підприємством «Адміністрація морських портів України», то суд також не знаходить підстав для її задоволення, оскільки дана позовна вимога є похідною від попередньої позовної вимоги та судом прийнято рішення про відмову у її задоволені.

Щодо вимоги позивача про стягнення з Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу, починаючи з 30.08.2022 по день фактичного допуску до роботи з утриманням із цієї суми установлених законодавством України податків і зборів, то суд зазначає наступне.

Звертаючись до суду із даною позовною вимогою, позивач посилався на вимоги ч. 2 ст. 235 КЗпП України.

Відповідно до ч. 2 ст. 235 КЗпП України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

З урахуванням того, що суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні вимог позивача про визнання незаконним Наказу відповідача «Про припинення простою та призупинення дії трудового договору з ОСОБА_1 » від 30.08.2022 №240-к в частині призупинення з 30.08.2022 дії трудового договору, укладеного із ОСОБА_1 , а також вимоги про поновлення дії трудового договору із ОСОБА_1 , то не підлягає задоволенню і позовна вимога про стягнення із відповідача на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу, оскільки є похідною від двох попередніх вимог.

При цьому, суд звертає увагу позивача на наступні обставини.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 Закону України від 15 березня 2022 року №2136-ІХ «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», у редакції станом на день видачі оспорюваного наказу, яка є аналогічною ч. 4 ст. 13 Закону України від 15 березня 2022 року №2136-ІХ «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», у редакції чинній станом на день розгляду справи, відшкодування заробітної плати, гарантійних та компенсаційних виплат працівникам за час призупинення дії трудового договору у повному обсязі покладається на державу, що здійснює збройну агресію проти України.

Таким чином, оскільки суд прийшов до висновку, що Наказ «Про припинення простою та призупинення дії трудового договору з ОСОБА_1 » від 30.08.2022 №240-к в частині призупинення з 30.08.2022 дії трудового договору, укладеного із ОСОБА_1 , виданий у відповідності Закону України від 15 березня 2022 року №2136-ІХ «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», позивач має право на відшкодування заробітної плати, гарантійних та компенсаційних виплат за час призупинення дії трудового договору з Російської Федерації у порядку встановленому законодавством.

Щодо вимог позивача в частині стягнення моральної шкоди в сумі 150 000,00 гривень, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; приниженні честі, гідності, а також ділової репутації.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Під моральною шкодою необхідно розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

У п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Позивачем не подано суду жодного доказу на підтвердження понесених ним моральних переживань внаслідок призупинення дії трудового договору.

Суд вважає, що вимога про відшкодування моральної шкоди, яка є похідною вимогою від вимоги про визнання незаконним та скасування Наказ «Про припинення простою та призупинення дії трудового договору з ОСОБА_1 » від 30.08.2022 №240-к в частині призупинення з 30.08.2022 дії трудового договору, а тому не підлягає задоволенню.

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

В силу вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З урахуванням викладеного вище суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог позивача у зв`язку із їх необґрунтованістю.

На підставі викладеного та керуючись Законом України від 15 березня 2022 року №2136-ІХ «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», ст. 43 Конституції України, ст.ст. 22, 235 Кодексу законів про працю України, статтями 2, 4, 5, 10, 12, 13, 76-82, 141, 178, 259, 263 - 265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Державного підприємства «Адміністрація морських портів України», треті особи: Первинна профспілкова організація працівників державного підприємства «Адміністрація морських портів України», Міністерство розвитку громад, територій та інфраструктури України, про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення дії трудового договору, стягнення середнього заробітку та моральної шкоди, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформацію по справі можна отримати на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі інтернетhttp://dn.ki.court.go

Повний текст рішення суду виготовлений 28 серпня 2023 року.

С у д д я :