Справа № 694/284/21
Рішення

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.06.2023 року м. Звенигородка

Звенигородський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого - судді Сакун Д.І.,

за участі секретаря судового засідання Матвієнко А. А.,

представника позивача Токар О.М.,

відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Павленка С.І. ,

третьої особи ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_1 ,) представник позивача адвокат Токар Ольга Михайлівна ( свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю № 367 від 15.02.2010 року видане Черкаською обласною КДКА, 20250, Черкаська область, м.Ватутіне, вул.. Зоряна 18, тел.. НОМЕР_2 , адреса електронної пошти: ІНФОРМАЦІЯ_2 ) до ОСОБА_1 ( РНОКПП невідомий, адреса АДРЕСА_2 ), треті ОСОБА_6 (1954 року народження, РНОКПП невідомий, адреса АДРЕСА_2 ), ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП невідомий, адреса АДРЕСА_3 ), ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса АДРЕСА_4 ) про визнання недійсним спадкового договору серія та номер : 2224 від 19.08.2019 року, визнання недійсним заповіту посвідченого Стебнівською сільською радою Звенигородського району від 17.05.2018 року, визнання недійсним заповіту посвідченого приватним нотаріусом Звенигородського районного нотаріального округу від 19.04.2019 року зареєстрований в реєстрі за № 1053 та визнання права власності на частину будинку та частину земельної ділянки розташованих за адресою АДРЕСА_5 в порядку спадкування за законом,-

в с т а н о в и л а:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом в якому просить:

-визнати недійсним спадковий договір серія та номер: 2224 від 19.08.2019р. складений ОСОБА_8 , 1929 року народження, який помер, ІНФОРМАЦІЯ_5 , на користь ОСОБА_1 , дата народження та РНОКПП невідомі, яка проживає за адресою: АДРЕСА_6 , та посвідчений приватним нотаріусом Звенигородського районного нотаріального округу Бедратою-Скляр Н.М.

- визнати недійсним заповіт від 17.05.2018 року складений ОСОБА_8 , 1929 року народження, який помер, ІНФОРМАЦІЯ_5 , на користь ОСОБА_1 , дата народження та РНОКПП невідомі, яка проживає за адресою: АДРЕСА_6 та посвідчений Стебнівською сільською радою.

- визнати недійсним заповіт від 19.04.2019 року складений ОСОБА_8 , 1929 року народження, який помер, ІНФОРМАЦІЯ_5 , на користь ОСОБА_1 , дата народження та РНОКПП невідомі, яка проживає за адресою: АДРЕСА_6 , зареєстрований в реєстрі за №1053 посвідчений приватним нотаріусом Звенигородського районного нотаріального округу Бедратою-Скляр Н.М.

- визнати за ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_9 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , на 1/2 частину будинковолодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_5 , яке складається з: житлового будинку «А-1», прибудови з ганком «а», сараю «Б», гаража «Г», літньої кухні «В», погріба «Е», вбиральні «Ж», огорожі 1, воріт з хвірткою 2 та колодязю 3.

- визнати за ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_9 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , на 1/2 частину земельної ділянки площею 0.0921 га., кадастровий номер::01:002:0186, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованої за адресою: АДРЕСА_5 .

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що в 1956 році батьки позивача, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ( ОСОБА_10 ) забудували будинок по АДРЕСА_5 . Земельна ділянка під забудовою була відведена площею 0.0921 га., та в послідуючому присвоєно кадастровий номер::01:002:0186, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Станом на 2021 рік будинковолодіння складається з: житлового будинку «А-1», прибудови з ганком «а», сараю «Б», гаража «Г», літньої кухні «В», погріба «Е», вбиральні «Ж», огорожі 1, воріт з хвірткою 2 та колодязю 3. Враховуючи, що подружжя ОСОБА_11 на момент забудови будинку перебували в зареєстрованому шлюбі, таке майно набуло статусу спільної сумісної власності подружжя. ІНФОРМАЦІЯ_6 померла мама позивача ОСОБА_9 ( ОСОБА_10 ), після смерті якої єдиним спадкоємцем, що виявив бажання прийняти спадщину став ОСОБА_5 , який у встановлений законом строк звернувся до Звенигородської державної нотаріальної контори з відповідною заявою. Решта спадкоємців, сини ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та чоловік померлої ОСОБА_8 з заявами про прийняття спадщини не зверталися, таким чином зі спливом шести місяців з дня ОСОБА_12 зазначені особи вважались такими, що відмовилися від спадщини.До обсягу спадкового майна після смерті ОСОБА_9 увійшли грошові вклади, які отримав ОСОБА_5 за свідоцтвом про право на спадщину за законом від 03.07.2008р., земельна ділянка розміром 2,76 га., яку також отримав у власність ОСОБА_5 за свідоцтвом про право на спадщину від 03.07.2008 року, та частка в спільному майні подружжя -1/2 частина будинковолодіння та 1/2 частина земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку за адресою: АДРЕСА_5 . На будинок та відведену земельну ділянку позивач не отримував свідоцтво про право на спадщину, так як його право ніким не оспорювалось, та між ріднею була усна домовленість, що в послідуючому будинковолодіння відійде сину позивача, ОСОБА_7 , тому необхідності розділяти власників не було. ІНФОРМАЦІЯ_5 помер батько позивача, ОСОБА_8 , 1929 року народження, у віці повних 91 років. Враховуючи, що за життя ОСОБА_8 склав заповіт на внука, сина позивача, ОСОБА_7 , останній, разом з батьком звернулись до Звенигородської державної нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини. Державним нотаріусом було здійснено перевірку наявності спадкової справи в реєстрі та наявності заповітів, за результатами якої повідомлено спадкоємців про те, що спадкова справа вже заведена приватним нотаріусом Звенигородського районного нотаріального округу, Бедратою-Скляр Н.М., при цьому, державним нотаріусом також повідомлено, що право власності на будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_5 вже переоформлено на гр. ОСОБА_1 на підставі спадкового договору серія та номер: 2224 від 19.08.2019р., на решту спадщини мається заповіт посвідчений приватним нотаріусом Звенигородського районного нотаріального округу від 19.04.2019 року зареєстрований в реєстрі за №1053 також на ім`я ОСОБА_1 . Обидва документи складені ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 . ОСОБА_1 , відповідач по справі, є дружиною брата позивача, ОСОБА_3 . До дня смерті спільного батька, позивач не знав про наявність розпоряджень щодо майна на випадок смерті, тому, дізнавшись про заповіт та спадковий договір почав з`ясовувати у родичів, сторін по справі, як виникла подібна ситуація і чому він не був поставлений до відома, при тому, що за життя батька, домовленість щодо майна була інша - будинок буде належати ОСОБА_7 а інше майно успадкується всіма спадкоємцями першої черги в порядку за законом. Відповідач ОСОБА_1 та її чоловік ОСОБА_3 від пояснень відмовились, при цьому, позивач дізнався, що його батьком, 17.05.2018 року складався ще один заповіт на ім`я ОСОБА_1 , який посвідчувався Стебнівською сільською радою Звенигородського району. Вказує, що ОСОБА_8 перебуваючи в значно похилому віці на час підписання оскаржуваних правочинів, та маючи психічні розлади, як наслідок перебуваючи на «Д» обліку у лікаря психіатра Звенигородської ЦРЛ з 2017 року не міг розуміти значення своїх дій ставлячи підписи на оскаржуваних правочинах.

У судовому засіданні позивач позов підтримав з підстав аналогічних викладеним у позові.

Відповідач ОСОБА_1 відзив до суду не подала. У судовому засіданні позов не визнала, вказала, що заповіт ОСОБА_8 складав з власної ініціативи, оскільки вона з чоловіком здійснювала догляд за ним, а позивач навіть рідко навідував.

Треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 поясненьщодо позову не подавали. У судовому засіданні проти задоволення позову заперечували. Також вказували, що ОСОБА_8 психічними захворюваннями не страждав і складання заповіту як і спадкового договору було його власною ініціативою.

В судовому засіданні були допитані свідки:

- ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , які надали пояснення, що ОСОБА_8 за певний проміжок часу до смерті мав неадекватну поведінку, що могло свідчити про наявність у останнього психічних розладів, був схильний до конфліктних ситуацій та неадекватних вчинків.

- ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 надали покази, що були особисто знайомі ОСОБА_8 і останній був адекватною людиною і не мав жодних психічних відхилень. За ним здійснювала догляд відповідачка ОСОБА_1 , допомагала останньому по господарству.

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі

Ухвалою Звенигородського районного суду Черкаської області від 22.03.2021 було відкрито загальне позовне провадження у справіта призначено підготовче судове засідання.

Підготовче судове засідання призначене на 22.04.2021 року відкладено за клопотанням представника відповідача адвоката Павленка С.І.

26.05.2021 року підготовче судове засідання відкладено в зв`язку з перебуванням судді Сакун Д.І. на лікарняному.

15.07.2021 року підготовче судове засідання відкладено за заявою представника позивача адвоката Токар О.М.

30.09.2021 року підготовче судове засідання відкладено в зв`язку з перебуванням судді Сакун Д.І. на навчанні для підтримання кваліфікації суддів , що проводить Національна школа суддів України м. Київ.

11.11.2021 року представник позивача адвокат Токар О.М. подала клопотання про витребування документів, клопотання про проведення посмертної психолого - психіатричної експертизи та клопотання про проведення підготовчого судового засідання без її участі.

11.11.2021 року представник відповідача адвокат Павленко С.І. подав клопотання про допит свідків, клопотання про приєднання до матеріалів справи документів та клопотання про проведення підготовчого судового засідання без його участі.

Ухвалою суду від 11.11.2021 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. Також, задоволено клопотання адвоката Павленка С.І. про виклик свідків, клопотання адвоката Токар О.М. про виклик свідків та клопотання адвоката Токар О.М. про витребування документів.Витребувано у відповідача правовстановлюючі документи, що передували переходу права власності.Витребувано у відповідача технічний паспорт на будинковолодіння. Витребувано у приватного нотаріуса Звенигородського районного нотаріального округу Бедратої-Скляр Н.М., копію спадкового договору від 19.08.2019р. №2224; копію заповіту від 19.04.2019р. №1053 складених та посвідчених приватним нотаріусом Звенигородського районного нотаріального округу Бедратою - Скляр Н.М.Витребувано у КНП «Звенигородська багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування» Звенигородської міської ради Звенигородського району Черкаської області, адреса: вул. їм.. Героїв Небесної Сотні,79, м. Звенигородка, Черкаська область, 20202, інформацію щодо «Д» обліку у психоневрологічному кабінеті гр. ОСОБА_8 , 1929 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , період та причини обліку, причини зняття з обліку ( в разі наявності факту) та медичну картку хворого.

21.12.2021 року судове засідання відкладено за заявою представника позивача адвоката Токар О.М.

10.02.2022 року судове засідання відкладено в зв`язку з перебуванням судді Сакун Д.І. на лікарняному.

22.03.2022 року, 26.04.2022 року, 14.06.2022 року та 12.07.2022 року судові засідання відкладено за заявою представника позивача адвоката Токар О.М.

04.10.2022 року судове засідання відкладено в зв`язку з неявкою сторін.

18.10.2022 року оголошено перерву в судовому засіданні до 15.11.2022 року.

15.11.2022 року судове засідання відкладено за заявою представника позивача адвоката Токар О.М.

Ухвалою Звенигородського районного суду Черкаської області від 06.12.2022 року призначено у справі посмертну психолого-психіатричну експертизу, проведення якої доручено Київському міському центру судової психіатричної експертизи (Юридична адреса закладу: 04080 м. Київ, вул. Кирилівська, 103А, тел: ).

28.12.2022 року Ухвалою судді Звенигородського районного суду Сакун Д.І. провадження у справі відновлено в зв`язку з тим, що 28.12.2022 року на адресу суду повернуто матеріали вищевказаної цивільної справи з відміткою Укрпошти «адресат відсутній за вказаною адресою».

12.01.2023 року представник позивача подала клопотання про повторний розгляд клопотання про призначення судової посмертної психолого - психіатричної експертизи.

12.01.2023 року Ухвалою Звенигородського районного суду Черкаської області призначено у справі посмертну психолого-психіатричну експертизу, проведення якої дорученоЧеркаській філії судово-психіатричних експертиз Інституту психіатрії, судово - психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків Міністерства охорони здоров`я України (Юридична адреса закладу: 20708, Черкаська область, м. Сміла, вул. Павлова 46).

16.02.2023 року Ухвалою судді Звенигородського районного суду Сакун Д.І. провадження у справі відновлено в зв`язку з тим, що15.02.2023 року на адресу суду повернуто матеріали вищевказаної цивільної справи у зв`язку з необхідністю надання додаткових матеріалів для проведення експертизи.

21.02.2023 року в судовому засіданні оголошено перерву до 02.03.2023 року.

Ухвалою Звенигородського районного суду Черкаської області від 02.03.2023 року повідомлено керівника Черкаської філії судово - психіатричних експертиз ДУ «ІПСПЕМН МОЗ України», що додаткові матеріали для дослідження відсутні. Справу повторно направлено для проведення судово психолого-психіатричної експертизи. Провадження у справі зупинено.

10.04.2023 року від представника позивача адвоката Токар О.М. надійшло клопотання про відкликання справи в зв`язку з неможливістю позивачем сплатити вартість експертизи.

04.05.2023 року цивільна справа надійшла до суду.

05.05.2023 року Ухвалою судді Звенигородського районного суду Сакун Д.І. провадження у справі відновлено та призначено судове засідання.

17.05.2023 року судове засідання відкладено за заявою представника позивача адвоката Токар О.М.

29.05.2023 року від представника позивача адвоката Токар О.М. надійшло клопотання про витребування для огляду у Звенигородській державній нотаріальній конторі спадкової справи, що відкрилася після смерті ОСОБА_9 та витребування для огляду у приватного нотаріуса Звенигородського нотаріального округу Бедратої - Скляр Н.М. спадкової справи після смерті ОСОБА_8 , яке Ухвалою Звенигородського районного суду від 30.05.2023 року було задоволено.

15.06.2023 року від представника позивача адвоката Токар О.М. надійшло клопотання про проведення судового засідання, яке призначене на 20.06.2023 року в режимі відеоконференції.

Ухвалою Звенигородського районного суду Черкаської області від 15.06.2023 року клопотання представника позивача адвоката Токар О.М. про проведення судового засідання в режимі відеоконференції задоволено.

22.06.2023 року в судовому засіданні в залі суду м.Звенигородка Черкаської області було проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Фактичні обставини, встановлені судом

Суд,заслухавши сторони, з`ясувавши всі обставини справита перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, прийшов до наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_8 та ОСОБА_26 уклали шлюб 24.01.1953 року. Прізвище дружини змінилося на « ОСОБА_11 », що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя (Т.1 а.с.30).

Відповідно до витягу з погосподарської книги Стебнянської сільської ради за 1961-1963 роки Склад сім`ї голови сім`ї ОСОБА_8 складався з дружини ОСОБА_27 , синів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (Т.1 а.с.17).

Згідно копії заповіту від 01.04.1999 року ОСОБА_8 на випадок своєї смерті зробив розпорядження, а саме все майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що на день смерті буде йому належати і на що він за законом матиме право заповідає ОСОБА_7 . Заповіт посвідчений ОСОБА_28 секретарем виконавчого комітету Стебнівської сільської ради, зареєстрований в реєстрі №115 (Т.1 а.с.14).

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом виданого державним нотаріусом Звенигородської державної нотаріальної контори Перекопайко Н.В. від 03.07.2008 року спадкоємцем майна ОСОБА_9 є ОСОБА_5 , спадкове майно складається з грошових вкладів з нарахованими відсотками, компенсаціями, компенсаційними сертифікатами, усіма послідуючими індекаціями, на рахунок № НОМЕР_4 , залишок 1194,05 грн. №57158 - залишок 0,23 грн., №570 - залишок 0,05 грн. в ТВБВ №2970/018 філії Звенигородського ВОБ №2970 ВАТ «Державний ощадний банк України» (Т.1 а.с.31).

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом виданого державним нотаріусом Звенигородської державної нотаріальної контори Перекопайко Н.В. від 03.07.2008 року спадкоємцем майна ОСОБА_9 є ОСОБА_5 , спадкове майно складається з земельної ділянки розміром 2,76 га, яка розташована в межах Стебнівської сільської ради Звенигородського району Черкаської області. Оцінка спадкового майна становить 42674,77 грн. (Т.1 а.с.33).

Відповідно до довідки виданої лікарем - психіатром Звенигородської ЦРЛ від 07.07.2017 року №1019 ОСОБА_8 перебував на «Д» обліку у Звенигородському психоневрологічному кабінеті (Т. 1 а.с.16).

З копій направлень на госпіталізацію від 19.06.2017 року, 05.07.2017 та 15.09.2017 року ОСОБА_8 направлявся на госпіталізацію у Черкаську обласну психіатричну лікарню (Т.1 а.с.21-23).

Згідно копії заповіту від 17.05.2018 року ОСОБА_8 на випадок своєї смерті зробив розпорядження: земельну ділянку (пай), яка належить йому на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, серії та номер ЧР 075261, видавник Звенигородська райдержадміністрація Черкаської області, площею 2,76га, кадастровий номер 0:03:001:0092 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться в адміністративних межах Стебнівської сільської ради Звенигородського району Черкаської області заповідає ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 . Заповіт посвідчено секретарем виконавчого комітету Стебнівської сільської ради Звенигородського району Черкаської області Стогнієнко Т.В. Зареєстровано в реєстрі №46. (Т.1 а.с.125)

З інформації Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області від 18.02.2021 року №1383/55/01/07-2021 вбачається, що в період часу з 01.01.2017 по 16.11.2020 року від жителів с. Стебне Звенигородського району надійшли наступні звернення відносно ОСОБА_8 , 1929р.н. - ЄО №2951 від 15.06.2018, щодо сварок з сусідами та створення конфліктних ситуацій, ЄО №3992 від 18.07.2017 щодо недопущення до місця проживання сина, ЄО №4141 від 26.07.2017 щодо погроз сусідам, ЄО №4292 від 03.08.2017 щодо висловлювання образ сусідам (Т1, а.с.126).

Згідно копії заповіту від 19.04.2019 року ОСОБА_8 на випадок своєї смерті зробив розпорядження, а саме все майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що на день смерті буде йому належати і на що він за законом матиме право ОСОБА_29 . Заповіт посвідчений приватним нотаріусом Звенигородського районного нотаріального округу Бедратою - Скляр Н.М. та зареєстрований в реєстрі за №1053 (Т.1 а.с.142).

Згідно копії спадкового договору від 19.08.2019 року посвідченого приватним нотаріусом Звенигородського районного нотаріального округу Бедратою - Скляр Н.М. ОСОБА_8 (відчужував) та ОСОБА_1 (набувач) уклали даний договір про таке: відчужував після своєї смерті передає у власність набувачу, а набувач приймає після смерті відчужувача у власність житловий будинок з відповідними надвірними спорудами за АДРЕСА_5 та земельну ділянку площею 0,0921 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер :01:002:0186, яка розташована за адресою АДРЕСА_5 . Данм договором на набувача покладено обов`язок забезпечення відчужувача готівковими коштами для харчування, забезпечення придатним для носіння одягом та взуттям, які відповідають сезону, щомісячно в межах мінімальної заробітної плати за згодою сторін забезпечувати відчужувача медикаментами, лікарськими засобами згідно з рекомендаціями лікаря, незалежно від вартості таких медикаментів, після смерті Відчужувача поховати його на цвинтарі села Стебне Звенигородського району Черкаської області. Договір зареєстровано в реєстрі за №225 (Т.1 а.с.137-138).

Відповідно до копії довіреності ОСОБА_8 уповноважував ОСОБА_1 одержуваи у Стебненському відділенні зв`язку 20208 належну йому пенсію за 2020-2022 рік, розписуватися за нього в одержанні грошей та виконувати всі інші дії, пов`язані з цією довіреністю. Довіреність посвідчена секретарем виконавчого комітету Стебнівської сільської ради Звенигородського району Черкаської області від 12.02.2020 року ОСОБА_30 (Т.1 а.с.147).

Відповідно до довідки виданої лікарем - психіатром Звенигородської ЦРЛ №228 ОСОБА_8 не перебував на «Д» обліку у Звенигородському психоневрологічному кабінеті (Т.1 а.с. 148).

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5 виданого повторно Звенигородським РВ ДРАЦС Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) (а.с.15).

Згідно довідки про причину смерті №244 від 16.11.2020 року ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , причина смерті: ішемічна хвороба серця. Атеросклероз на хвороба (Т.1 а.с.146).

Відповідно до довідки виданої старостою села Стебне ОСОБА_31 від 17.02.2021 року №76 вбачається, що ОСОБА_1 згідно записів в книзі обліку бланків свідоцтв про смерть виконавчого комітету Стебнівської сільської ради Звенигородського району Черкаської області 16.11.2020 року отримала свідоцтво про смерть ОСОБА_8 (Т.1 а.с.159).

Відповідно до довідки виданої старостою села Стебне ОСОБА_31 від 17.02.2021 року №75 вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 дійсно доглядали та поховали ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 (Т.1 а.с.160).

Відповідно до довідки виданої старостою села Стебне ОСОБА_31 від 17.02.2021 року №74 вбачається, що ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 дійсно похований в селі Стебне Звенигородського району Черкаської області (Т.1 а.с.161).

З акту про здійснення догляду складеного депутатом Звенигородської міської ради Лебединець С.М. в присутності свідків ОСОБА_19 , ОСОБА_24 , ОСОБА_32 від 17.02.2021 року вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 дійсно доглядали та поховали ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 (Т.1 а.с.162).

З акту про не проживання особи за місцем реєстрації складеного депутатом Звенигородської міської ради Лебединець С.М. в присутності свідків ОСОБА_19 , ОСОБА_24 , ОСОБА_32 від 17.02.2021 року вбачається, що в житловому будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 дійсно зареєстрований, але не проживає ОСОБА_5 , 1960 р.н., його фактичне місце проживання АДРЕСА_4 (Т.1 а.с.163).

З довідки № 18 від 14.01.2021 року виданої виконавчим комітетом Звенигородської міської ради вбачається, що ОСОБА_8 був зареєстрований та постійно проживав до дня смерті - ІНФОРМАЦІЯ_5 за адресою: АДРЕСА_5 . Проживав один (Т.2 а.с.247 (зворотня сторона)).

З довідки № 397 від 24.06.2008 року виданої виконавчим комітетом Стебнівської сільської ради вбачається, що ОСОБА_9 до дня смерті - ІНФОРМАЦІЯ_9 постійно проживала в селі Стебному Звенигородського району, Черкаської області (Т.2 а.с.223 (зворотня сторона)).

Мотиви, з яких виходить суд, застосування норм права, оцінка аргументів сторін

Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

За змістом статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до визначення, яке міститься в статті 1233 ЦК України, заповітом

є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно з частинами першою, другою статті 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Згідно з частиною другою статті 1267 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Отже, заповіт, як односторонній правочин, підпорядковується загальним правилам ЦК України щодо недійсності правочинів. Недійсними є заповіти, зокрема, в яких волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно з частинами першою-третьою, п`ятою статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Договір дарування вважається укладеним, якщо сторони мають повну свідому уяву про предмет договору та досягли згоди про всі його істотні умови. Відповідно до статті 1302 ЦК України, за спадковим договором одна сторона (набувач) зобов`язується виконувати розпорядження другої сторони (відчужувача) і в разі його смерті набуває право власності на майно відчужувача.

Відчужувачем у спадковому договорі може бути подружжя, один із подружжя або інша особа. Набувачем у спадковому договорі може бути фізична або юридична особа (ст. 1303 ЦК України).

Спадковий договір укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, а також державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України (ст. 1304 ЦК України).

Згідно положення статті 1305 ЦК України, набувач у спадковому договорі може бути зобов`язаний вчинити певну дію майнового або немайнового характеру до відкриття спадщини або після її відкриття.

Частиною 1 статті 1307 ЦК України передбачено, що на майно, визначене у спадковому договорі, нотаріус, який посвідчив цей договір, накладає заборону відчуження.

Частиною першою статті 225 ЦК України передбачено, що правочин, який дієздатна особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а у разі її смерті за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Підставою для визнання правочину недійсним на підставі, яка передбачена зазначеною нормою, повинна бути встановлена судом неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними.

Правила статті 225 ЦК України поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала у такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо).

Тобто, для визнання правочину недійсним необхідна наявність факту, що особа саме у момент укладення договору не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними.

Подібні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 27 жовтня 2021 року у справі № 182/6521/16 (провадження № 61-1461св21).

Для визначення наявності такого стану на момент укладення правочину суд відповідно до п. 2 ч.1 ст. 105 ЦПК України зобов`язаний призначити судово-психіатричну експертизу за клопотанням хоча б однієї зі сторін. Справи про визнання правочину недійсним із цих підстав вирішуються з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів відповідно до статті 212 ЦПК України 2004 року (стаття 89 ЦПК України).

Висновок такої експертизи має стосуватися стану особи саме на момент вчинення правочину.

Психічний стан особи може бути підтверджений саме судово-психіатричною експертизою, яка є допустимим доказом у встановленні спірних обставин.

Подібний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 16 лютого 2022 року у справі № 755/16032/15-ц (провадження № 61-18092св21).

Висновок про тимчасову недієздатність учасника такого правочину слід робити, перш за все, на основі доказів, які свідчать про внутрішній, психічний стан особи в момент вчинення правочину. Хоча висновок експертизи в такій справі є лише одним із доказів у справі і йому слід давати належну оцінку в сукупності з іншими доказами будь-які зовнішні обставини (показання свідків про поведінку особи тощо) мають лише побічне значення для встановлення того, чи була здатною особа в конкретний момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними.

Висновок експертизи має бути категоричним та не може ґрунтуватись на припущеннях ( частина 6 статті 81 ЦПК України).

Тлумачення наведених норм права дає підстави для висновку, що для визнанняправочину недійсним на підставі, передбаченій частиною першою статті 225 ЦК України, може бути лише абсолютна неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними.

Подібні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 08 квітня 2022 року у справі № 554/7289/19 (провадження № 61-13635св21).

Отже, заповіт, як односторонній правочин, та спадковий договір як двостороння угода, підпорядковуються загальним правилам ЦК України щодо недійсності правочинів. Недійсними є заповіти, або ж спадкові договори, зокрема, в яких волевиявлення заповідача/відчужувача майна за договором не було вільним і не відповідало його волі.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Позивач у позові як підставу для визнання спадкового договору та заповітів недійним посилається саме на те, що ОСОБА_8 не мав дійсної вільної волі та розумінні своїх дій, не міг у повній мірі свідомо керувати своїми діями і передбачати наслідки, при підписанні спадкового договору та заповітів.

Вирішуючи вказаний спір, суд виходить з того, що на виконання процесуальних обов`язків, передбачених статтями 12, 81 ЦПК України, позивач не надав суду належних та допустимих доказів, що ОСОБА_8 на час укладення оспорюваних правочинів - заповіту та спадкового договору в абсолютно неспроможним розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними.

Так у справі за клопотанням позивача призначалася посмертна судово-психіатрична експертиза, проте висновок такої експертизи отриманий не був, оскільки позивач у подальшому з власної ініціативи відмовився від її проведення.

Покази свідків суд не може вважати належним доказом неспроможності ОСОБА_8 розуміти значення своїх дій в момент укладення правочину, оскільки допитані судом свідки є родичами або ж позивача або ж відповідача, не мають відповідних медичних навиків і вказували лише на своє суб`єктивне ставлення до поведінки останнього. При цьому свідки вказують як на адекватну так і на не зовсім адекватну поведінку ОСОБА_8 .

Відтак підстави для визнання спірних договорів недійсними з цих підстав відсутні.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказав також, що він як спадкоємець першої черги після смерті матері ОСОБА_9 має право на частину спадкового майна. Спадщину після її смерті він прийняв, а відтак ОСОБА_8 не мав права розпоряджатися належною йому часткою майна, яка увійшла до складу майна право влансоті на яке перейшло до відповідачки за оскаржуваними правочинами.

Судом встановлено, що майно яке було відчужене за спірними правочинами було набуте подружжям ОСОБА_8 та ОСОБА_9 під час перебування у зареєстрованому шлюбі.

Згідно зі статтею 22 Кодексу про шлюб та сім`ю України (далі ? КпШС України), який був чинний на час набуття права власності ОСОБА_9 на зазначений будинок, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.

Відповідно до статті 28 КпШС України в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. В окремих випадках суд може відступити від начала рівності часток подружжя, враховуючи інтереси неповнолітніх дітей або інтереси одного з подружжя, що заслуговують на увагу. Суд може визнати майно, нажите кожним із подружжя під час їх роздільного проживання при фактичному припиненні шлюбу, власністю кожного з них.

При встановленні у справі про поділ спадщини, що до її складу включено майно, придбане спадкодавцем у шлюбі разом з тим з подружжя, хто пережив іншого, суд визначає частку останнього у спільній власності і майно, що на неї припадає, за правилами статей 28, 29 КпШС України, і виключає його з того, що підлягає поділу між спадкоємцями.

Аналогічне стосується і земельної ділянки, призначеної для обслуговування вказаного будинку, оскільки вона набута також подружжям ОСОБА_9 та ОСОБА_8 за час шлюбу і відповідно до вимог СК є також спільною сумісною власністю подружжя.

Норми статей 57, 60 СК України встановлюють загальні принципи нормативно-правового регулювання відносин подружжя щодо належного їм майна, згідно з якими майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Майно, набуте кожним з подружжя до шлюбу, є особистою приватною власністю кожного з них.

Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Відповідно до частини першої статті 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що на спірне майно, яке було предметом оскаржуваних правочинів поширюється право спільної сумісної власності подружжя: ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (частина третястатті 1268 ЦК України).

Після смерті ОСОБА_9 з заявами про прийняття спадщини ніхто із її спадкоємців не звертався, окрім позивача. Але, оскільки разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини постійно проживав та був зареєстрований її чоловік ОСОБА_8 то, відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України, він вважається таким, що прийняв спадщину після смерті останньої як спадкоємець першої черги разом з позивачем, який звернувся з заявою - по частині спірного майна кожен.

Аналогічний правовий висновок міститься у Постанові ВС від 31 січня 2023 року, справа № 206/5272/20.

Саме з цих підстав підлягає визнанню за позивачем підлягає визнання право власності на частину спадкового майна.

Відтак позов підлягає частковому задоволенню.

Розподіл судових витрат між сторонами.

У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивач при подачі позову до суду сплатив судовий збір в розмірі 1680,00 грн.

Так як суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, у відповідності до положень статті 141 ЦПК України з відповідачів мають бути стягнуті судові витрати пропорційно до розміру позовних вимог.

Отже з відповідача на користь позивача в рахунок компенсації судового збору слід стягнути кошти в розмірі 840, 00 грн.

Керуючись ст.ст.1270,1272ЦК України, ст.ст.141,200,206,263-265 ЦПК України суд, -

ухвалив:

Позов ОСОБА_5 до ОСОБА_1 , треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 про визнання недійсним спадкового договору серія та номер : 2224 від 19.08.2019 року, визнання недійсним заповіту посвідченого Стебнівською сільською радою Звенигородського району від 17.05.2018 року, визнання недійсним заповіту посвідченого приватним нотаріусом Звенигородського районного нотаріального округу від 19.04.2019 року зареєстрований в реєстрі за № 1053 та визнання права власності на частину будинку та частину земельної ділянки розташованих за адресою АДРЕСА_5 в порядку спадкування за законом задоволити частково.

Визнати за ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_9 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , на 1/4 частину будинковолодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_5 , яке складається з: житлового будинку «А-1», прибудови з ганком «а», сараю «Б», гаража «Г», літньої кухні «В», погріба «Е», вбиральні «Ж», огорожі 1, воріт з хвірткою 2 та колодязю 3.

Визнати за ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_9 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , на 1/4 частину земельної ділянки площею 0.0921 га., кадастровий номер::01:002:0186, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованої за адресою: АДРЕСА_5 .

Стягнути з ОСОБА_1 ( РНОКПП невідомий, адреса АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) в рахунок компенсації судового збору 840, 00 грн. судових витрат.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Черкаського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду

Ознайомитись з повним текстом судового рішенням, в електронній формі, сторони можуть за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua/.

Повний текст рішення буде виготовлено та проголошено 26.06.2023 року.

Суддя Д.І.Сакун