Єдиний унікальний номер 722/1561/23
Номер провадження 2-с/722/13/23
У Х В А Л А

про скасування судового наказу

22 серпня 2023 року м.Сокиряни

Суддя Сокирянського районного суду Чернівецької області Унгурян С.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу №722/1561/23 (провадження №2-н/722/285/23), -

ВСТАНОВИВ:

21.08.2023 року через поштове відділення до Сокирянського районного суду Чернівецької області надійшла заява ОСОБА_1 від 18.08.2023 року про скасування судового наказу №722/1561/23 (провадження №2-н/722/285/23).

Обґрунтовуючи свої вимоги, ОСОБА_1 посилався на те, що 10.08.2023 року суддею Сокирянського районного суду Унгуряном С.В. видано судовий наказ за заявою, поданою АТ «Оператор газорозподільної системи «Чернівцігаз» про стягнення з нього заборгованості за надані послуги з розподілу природного газу за період з лютого 2022 року по червень 2023 року в сумі 6408,98 грн.

Копія судового наказу відправлена судом на його адресу 15.08.2023 року та отримана ним 17.08.2023 року.

Зі стягненням з нього даних грошових коштів він не може погодитися та вважає, що судовий наказ підлягає скасуванню внаслідок необґрунтованості вимог Стягувача, з наступних підстав:

В заяві про видачу судового наказу, як на підставу стягнення з нього вищевказаних коштів, Заявник посилається на Постанову НКРЕКП від 30.09.2015 року №2494 (надалі - Постанова НКРЕКП), якою затверджено Кодекс газорозподільних систем (надалі - Кодекс ГРС), а також на даний Кодекс. При цьому, Заявник зазначає, що стягнення з нього коштів здійснюється на підставі Договору розподілу природного газу, виділивши та підкресливши положення про даний договір в Заяві. Однак, жодний договір розподілу природного газу між ним та АТ «Чернівцігаз» не укладався та його умови, у тому числі і істотні, не погоджувалися, та й копія такого договору до Заяви про видачу судового наказу Заявником не долучена.

Тобто, відомості, зазначені в Заяві про видачу судового наказу, не відповідають дійсності.

Також, до Заяви Стягувачем долучено копію Постанови НКРЕКП від 30.09.2015 року №2498, пунктом 3 якої передбачено: «суб`єктам господарювання, що здійснюють діяльність на підставі ліцензії на право провадження господарської діяльності з розподілу природного газу, нафтового газу і газу (метану) вугільних родовищ, привести свої договірні відносини у відповідність до вимог Типового договору розподілу природного газу в тримісячний строк з дати набрання чинності цією постановою».

Однак, Стягувач жодних дій щодо укладення з ним договору про надання послуг з розподілу газу не вчинив, а в Заяві необґрунтовано посилається на нібито укладений договір.

Також, у вищевказаному п.3 Постанови НКРЕКП зазначається, що право провадження господарської діяльності з розподілу природного газу мають суб`єкти господарювання, які мають відповідну ліцензію.

Однак, до Заяви про видачу судового наказу Стягувач не долучив копію такої ліцензії, яка надавала б йому право займатися такою господарською діяльністю та, відповідно, стягувати вартість нібито наданих послуг із споживачів.

Крім того, в Заяві, як на підставу стягнення з нього коштів, Заявник посилається на Типовий договір розподілу природного газу, затверджений Постанову НКРЕКП від 30.09.2015 року №2494.

Однак, пунктом 1 глави 3 розділу УІ Кодексу ГРС передбачено, що Договір розподілу природного газу має бути укладений Оператором ГРМ з усіма споживачами, у тому числі побутовими споживачами, об`єкти яких в установленому законом порядку підключені до/через ГРМ, що на законних підставах перебувають у власності чи користуванні Оператора ГРМ. Проте, такий Договір Стягувачем з ним не укладався.

Також, до Заяви Стягувачем не долучено докази, які підтверджують перебування у власності чи користуванні Оператора ГРМ, до якої приєднано його господарство.

Крім того, в Заяві зазначено, що Типовий Договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням статей 633, 634, 642 та 643 ЦК України на невизначений строк. Фактом приєднання Споживача до умов цього Договору (акцептування договору) є вчинення Споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти Договір, зокрема надання підписаної Споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку 1 (для побутових споживачів), яку в установленому порядку Оператор ГРМ направляє Споживачу Інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до цього Договору, та/або рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу (пункт 1.3 розділу 1 Типового договору розподілу природного газу).

Однак, жодного Інформаційного листа із Заявою-приєднанням від Заявника на його адресу не надходило, а Заявником не долучено його копії до Заяви, в той же час фактичне споживання ним природного газу безперервно здійснюється ще з часів, коли нормативні акти про стягнення послуг з розподілу природного газу, на які посилається Заявник, прийняті не були і жодного обов`язку щодо сплати за розподіл природного газу законодавчо не існувало. З даних підстав, неможливо стверджувати, що він вчинив будь-які дії, які б свідчили про його бажання укласти даний Договір.

Також, на підтвердження саме зазначеної в судовому наказі суми його заборгованості з послуг за розподіл газу, Заявником долучено Довідку про розрахунок боргу, складену Головним фахівцем ВКБ Сокирянського відділення Р.В.Кучініком.

Однак, ця Довідка є незрозумілою та неправильною, не відображає порядок утворення заборгованості, зокрема: за квітень 2021 року: нарахування місячне - 151,82 куб.м.; до сплати - 324,29; сплачено - 635,30; борг - 756,63.

Крім того, в долученому до Заяви Розрахунку місячної вартості послуги розподілу природного газу зазначено, що його складено за Договором розподілу природного газу зі Споживачем ОСОБА_1 .

Однак, оскільки такий Договір з ним не укладався, то Розрахунок складено Заявником на підставі нібито його зобов`язань, що містяться в неіснуючому договорі. При цьому, в Розрахунку не зазначено підстави застосування таких надмірних тарифів та якими нормативними актами чи укладеними договорами вони передбачені, ким такі нормативні акти прийняті, зокрема: за середньомісячне споживання ним 151,82 куб.м. газу, його доставка становить 324,29 грн.

Вважає, що підстави для стягнення з нього плати за розподіл газу, відсутні, оскільки Заявником до Заяви про видачу судового наказу не долучено докази, які їх підтверджують, а долучені докази є незрозумілими та не містять обґрунтування щодо підстав нарахування даних сум.

З наведених підстав просив скасувати судовий наказ, виданий 10.08.2023 року Сокирянським районним судом Дністровського району Чернівецької області по справі № 2-н/722/285/23, про стягнення з нього на користь акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Чернівцігаз» заборгованості за надані послуги з розподілу природного газу в сумі 6408,98 грн. та судового збору в сумі 268,40 грн.

Заява ОСОБА_1 про скасування судового наказу відповідає вимогам ч.ч. 2-5 ст. 170 ЦПК України, у зв?язку з чим відсутні підстави для її повернення без розгляду згідно ч.6 ст. 170 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 170 ЦПК України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу.

Встановлено, що 10.08.2023 року суддею Сокирянського районного суду Чернівецької області Унгуряном С.В. видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 на користь АТ «Оператор газорозподільної системи «Чернівцігаз» заборгованості за надані послуги з розподілу природного газу в сумі 6408,98 грн., а також судового збору в сумі 268,40 грн.

Вищевказаний судовий наказ, як вбачається із його змісту, видано відповідно до вимог п.3 ч.1 ст. 161 ЦПК України, а тому заява про його скасування підлягає розгляду згідно вимог ч.1 ст. 170 ЦПК України.

Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №9 встановлено, що копію судового наказу разом із копією заяви стягувача та копіями доданих до неї документів, які надіслані боржнику 15.08.2023 року отримано ним 17.08.2023 року.

Згідно із частиною третьою статті 171 ЦПК України у разі відсутності підстав для повернення заяви про скасування судового наказу, суддя не пізніше двох днів після її подання постановляє ухвалу про скасування судового наказу, в якій роз`яснює заявнику (стягувачу) його право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» №14 від 23.12.2012 року наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Виходячи з того, що наказне провадження є безспірним, тобто в його порядку задовольняються тільки ті вимоги заявника, що мають безспірний характер, заперечення боржника проти вимог стягувача означає наявність спору про право та при цьому закон не зобов`язує перевіряти наявні матеріали справи, а тому відповідна заява боржника є єдиною підставою для скасування судового наказу.

За приписами частини другої статті 164 ЦПК України, у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

З огляду на викладене, подана заява ОСОБА_1 про скасування судового наказу до суду у строки встановлені ст. 170 ЦПК України, зазначені підстави для скасування судового наказу свідчать про необхідність їх перевірки, відповідно відсутність підстав для її повернення, отже заявлені вимоги про скасування судового наказу є такими, що підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 170, 171 ЦПК України, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу №722/1561/23 (провадження №2-н/722/285/23) - задовольнити.

Судовий наказ №722/1561/23, номер провадження №2-н/722/285/23 від 10.08.2023 року, виданий суддею Сокирянського районного суду Чернівецької області Унгуряном С.В. за заявою акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Чернівцігаз» про видачу судового наказу про стягнення в порядку наказного провадження з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 заборгованості за надані послуги з розподілу природного газу - скасувати.

Роз`яснити акціонерному товариству «Оператор газорозподільної системи «Чернівцігаз», що заявлені ним вимоги можуть бути розглянуті в порядку спрощеного позовного провадження з додержанням загальних правил щодо пред`явлення позову.

Копію ухвали надіслати стягувачу та боржнику, для відома.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С.В.Унгурян