Провадження №2/141/99/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 серпня 2023 року смт Оратів

Оратівський районний суд Вінницької області в складі головуючого судді Климчука С.В.,

при секретарі судового засідання Бугайчук Ю.С.,

сторони в судове засідання не з`явились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу № 127/13548/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,

У С Т А Н О В И В:

27.06.2023 до суду з Вінницького міського суду Вінницької області надійшла цивільна справа № 127/13548/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що за час шлюбу у нього та відповідача народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 01.11.2019 шлюб між сторонами було розірвано та відповідач звернулася до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з позивача аліментів на утримання дітей.

В подальшому, позивач знову одружився та від шлюбу має доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Оскільки сімейне становище позивача змінилося, матеріальне становище погіршилося, так як на його утриманні також перебуває донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , позивач просить суд змінити розмір аліментів, які з нього стягуються на утримання дітей з 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, на 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Ухвалою суду від 29.06.2023 провадження у справі № 127/13548/23 відкрито, розгляд справи призначено на 08.08.2023.

Судове засідання, призначене на 08.08.2023, не відбулось та було відкладено на 24.08.2023, у зв`язку з неявкою сторін.

17.08.2023 до суду надійшло заперечення відповідача ОСОБА_2 , у якому вона зазначила, що позовні вимоги не визнає в повному обсязі, так як вважає, що матеріальне становище позивача покращилося, оскільки сума аліментів, яку вона отримує на утримання дітей, значно збільшилася за останніх шість місяців, тому просить суд відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог.

Позивач ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання 24.08.2023 не з`явився, при цьому, 08.08.2023 до суду надійшло клопотання позивача від 08.08.2023 про розгляд справи № 127/13548/23 у його відсутність, позовні вимоги просить задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленою про час, день та місце судового засідання, в судове засідання 24.08.2023 не з`явилася. При цьому, 17.08.2023 до суду надійшла заява відповідача від 17.08.2023 про розгляд справи без її участі, проти задоволення позовних вимог заперечує.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, розглянувши матеріали справи № 127/13548/23, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 23.04.2013, у ОСОБА_1 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася донька ОСОБА_3 .

Також згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 26.05.2015, у ОСОБА_1 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син ОСОБА_4 .

Як вбачається із судового наказу від 15.10.2019, виданого Вінницьким міським судом Вінницької області по справі № 127/27055/19, з ОСОБА_1 стягнуто на користь ОСОБА_6 щомісячно аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 01.10.2019 року і до досягнення дітьми повноліття.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 01.11.2019 у справі №127/23837/19 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , зареєстрований 27.10.2012, розірвано.

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 , 30.05.2020 Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_7 , актовий запис № 636. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу « ОСОБА_8 ».

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 від 13.03.2021, у ОСОБА_1 та ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася донька ОСОБА_5 .

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог та встановлених обставин, суд керується наступним.

Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (частина друга статті 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві. Зокрема, статтею 180 СК України на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку

В ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» зазначено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватись про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Згідно із ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. А тому, зміна сімейного становища чи погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що у нього змінився сімейний стан, у зв`язку із народженням ще однієї дитини від іншого шлюбу, та погіршилось матеріальне становище.

При цьому, докази, які б вказували на зменшення доходу позивача, внаслідок зміни сімейного стану позивача (укладення нового шлюбу та народження дитини), а також докази того, що дитина перебуває лише на утриманні позивача, у матеріалах справи № 127/13548/23 відсутні.

Окрім того, як вбачається із виписки по картковому рахунку № НОМЕР_5 , за період з 10.01.2021 по 09.08.2023 ОСОБА_1 сплачував аліменти ОСОБА_10 на утримання дітей, розмір яких, починаючи з грудня 2022 року збільшився, що свідчить про покращення майнового стану платника аліментів - позивача ОСОБА_1 .

Також суд зауважує, що зміна сімейного стану позивача, а саме народження дитини від іншого шлюбу, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів.

Зокрема, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою.

Зменшення визначеного судовим наказом від 15.10.2015 розміру аліментів (1/3 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку), у зв`язку з тим, що у позивача народилась ще одна дитина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , без підтвердження погіршення його матеріального становища не буде спрямовано на належне забезпечення інших дітей позивача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та суперечитиме їхнім інтересам.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 16 вересня 2020 року по справі № 565/2071/19 (провадження № 61-9460 св 20).

Також суд звертає увагу на той факт, що позивач не довів належними та допустимими доказами погіршення свого матеріального становища та, відповідно, покращення матеріального становища відповідача.

Зокрема, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як відповідач, так і позивач, в рівних частках повинні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи. Обов`язок доказування покладається на сторін, суд не може збирати докази за власною ініціативою.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно зі ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина першастатті 80 ЦПК України).

Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, оскільки позивачем не доведено, що від дня винесення судового наказу від 15.10.2019 по справі № 127/27055/19 про стягнення з нього аліментів на неповнолітніх дітей виникли обставини, які слугували б підставою для зміни їх розміру, суд, з`ясувавши фактичні обставини справи № 127/13548/23 та надавши оцінку поданим сторонами доказам, дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, у зв`язку із його недоведеністю.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд враховує наступне.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову-на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку з відмовою в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, судові витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 180, 181, 191, 192 СК України, ст.ст. 10, 13, 76-81, 141, 258, 263, 273, 279, 355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні позову відмовити.

Судові витрати залишити за позивачем.

Копію рішення направити сторонам у справі згідно ч. 5 ст. 272 ЦПК України.

Рішення суду оформлено та виготовлено 29.08.2023.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , адреса для листування: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .

Суддя С.В. Климчук