ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2023 року

м. Харків

справа № 645/5914/17

провадження № 22-ц/818/1351/23

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого-судді Тичкової О.Ю.,

суддів Мальованого Ю.М., Пилипчук Н.П.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 01 червня 2018 року ухвалене у складі судді Горпинич О.В. ,-

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів, в якому просила стягнути аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 3000,00 грн., щомісяця, починаючи з дати звернення до суду з позовом та до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначала, що з відповідачем по справі перебувала у шлюбі, який було розірвано 15.12.2017. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На теперішній час шлюб розірвано, позивачка проживає разом з донькою. Також позивачка вказала, що відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги добровільно не надає.

Заочним рішенням Фрунзенського районного суду м.Харкова від 01.06.2018 позов ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 3000,00 грн., але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісяця, до досягнення дитиною повноліття та стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 гривні 80 копійок.

Заочне рішення мотивовано тим, що при визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальний стан сторін, стан здоров`я дитини, наявність на утриманні у платника аліментів інших неповнолітніх дітей та непрацездатних членів сім`ї. Суду не надано даних про наявність на утриманні відповідача інших неповнолітніх дітей та непрацездатних членів сім`ї, а також доказів, які свідчать про наявність підстав для звільнення від обов`язку утримувати дитину. При визначенні розміру аліментів на дитину у твердій грошовій сумі суд враховує, що відповідач працездатний, однак на час ухвалення рішення судом не працює, інших осіб на своєму утриманні не має.

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права просив рішення скасувати, а позов задовольнити частково у розмірі 1500 грн.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що після припинення шлюбних відносин з позивачкою він продовжував надавати кошти на утримання спільної доньки. В них була усна домовленість про сплату ним аліментів у добровільному порядку. За весь час з моменту подання позову та до тепер ним сплачену в рахунок аліментів більш ніж 50 000 грн.

Скаржник зазначив, що проживаючи однією сім`єю з ОСОБА_4 , його другою дружиною, у нас народився син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Отже, на час розгляду справи та ухвалення заочного рішення моя друга дружина була вагітною та потребувала його забезпечення та зараз на його забезпеченні перебуває їх спільний син. Дані обставини не було враховано судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення. Скаржник наголосив, що він з другою дружиною є багатодітною сім`єю на їхньому забезпеченні перебувають неповнолітні діти ОСОБА_6 , 2011 року народження, ОСОБА_7 , 2012 року народження, ОСОБА_8 , 2014 року народження та ОСОБА_5 , 2019 року народження, що підтверджується посвідченням батьків багатодітної сім`ї. Апелянт зазначив, що відповідно до Закону України Про державний бюджет України у 2017 році (на час подання позову) прожитковий мінімум дітей віком від 6 до 18 років складає 1860 грн, у 2018 році (на час ухвалення заочного рішення) - 1860 грн та у 2023 році - 2684 грн, а його середня заробітна плата за місяць складала у 2017 році 5414,58 грн., у 2018 році - 3292,50 грн., у 2019 році - 4179,42 грн., у 2020 році - 4723 грн., що підтверджується довідкою про доходи. Наразі він безробітний та перебивається мінливими заробітками з яких переказує кошти позивачці на утримання спільної доньки.

Відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

У відповідності до частин 1-5 статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду таким вимогам відповідає.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова (справа № 645/3434/17) від 15 грудня 2017 року шлюб між сторонами було розірвано.

Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (Свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 , видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції 11.06.2013 року). Згідно зазначеного свідоцтва про народження, позивачка зазначена матір`ю дитини, відповідач - батьком.

Дитина проживає з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 , та знаходиться на її утриманні.

Заочним рішенням від 01.08.2018 позов ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 3000,00 грн. (три тисячі гривень), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісяця, до досягнення дитиною повноліття.

Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до положення статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та інтересами батьків, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року по справі «Хант проти України»).

Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (ч. 1 ст. 181 СК України).

Відповідно до вимог ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Як вбачається з роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, наданих у п.17 Постанови від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до частини 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що враховуючи стан здоров`я дитини, матеріальне становище та стан здоров`я платника аліментів, відсутність у відповідача інших осіб та утриманні, а також інші обставини, які мають істотне значення для справи, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що з відповідача слід стягувати на користь позивача аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 3000,00 гривень щомісячно, починаючи з дня подачі позову до досягнення дитиною повноліття.

З таким висновком суду колегія суддів погоджується повністю.

Судом першої інстанції було враховано сукупність всіх обставин, які мають істотне значення для визначення розміру аліментів. Суд вірно виходив з того, що відповідач є працездатним, зобов`язаний та спроможний надавати матеріальну допомогу дочці у такому розмірі, вважаючи цей розмір обґрунтованим, достатнім та таким, що відповідає потребам дитини.

Доказів на підтвердження неможливості сплати аліментів у визначеному судом розмірі до суду відповідачем не подано.

Доводи відповідача про те, що в нього в другому шлюбі народилась дитина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 колегія суддів не приймає до уваги так, як вбачається, це відбулось вже після ухвалення заочного рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 01.06.2018 про стягнення аліментів на дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційний суд також не приймає до уваги доводи апеляційної скарги, про те, що на його утриманні перебувають інші неповнолітні діти адже , матеріалами справи не підтверджено, що відповідач записаний батьками дітей ОСОБА_6 , 2011 року народження, ОСОБА_7 , 2012 року народження, ОСОБА_8 , 2014 року народження, та що вони перебувають на його утриманні.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, правильно застосував матеріальний закон, дотримався процедури розгляду справи та вирішив спір у відповідності з чинним законодавством.

Рішення суду є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування немає.

Відповідно дост.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З врахуванням наведеного, апеляційний суд дійшов до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення суду першої інстанції без змін.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, питання щодо перерозподілу судових витрат відповідно до статті 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» не вирішувалося.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення..

Заочне рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 01 червня 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 01 вересня 2023 року.

Головуючий О.Ю.Тичкова

Судді Ю.М.Мальований

Н.П.Пилипчук