Справа № 167/615/23
Номер провадження 2/167/191/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 серпня 2023 року м. Рожище

Рожищенський районний суд Волинської області у складі:

головуючого судді Гармай І. Т.,

з участю секретаря судового засідання Оніщук О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Рожищенського районного суду Волинської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , подану в її інтересах представником ОСОБА_2 до акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Юхименко Ольга Леонідівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню

В С Т А Н О В И В :

06 червня 2023 року представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» (далі АТ «ПУМБ»), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н. С., приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Юхименко О. Л. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Позовні вимоги обгрунтовує тим, що 12 березня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н. С. вчинено виконавчий напис про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за Кредитним договором № 901 від 18 липня 2018 року укладеним між ПАТ «Перший український міжнародний банк» правонаступником усіх прав та обов`язків якого є АТ «Перший український міжнародний банк» за період з 19 грудня 2018 року по 18 грудня 2019 року в розмірі 39229,90 грн з яких: 7000,05 грн прострочена заборгованість за сумою кредиту, 14364 грн прострочена заборгованість за комісією, 1,35 грн - прострочена заборгованість за процентами, 16667,37 грн строкова заборгованість за сумою кредиту, 1197 грн строкова заборгованість за комісією, 0,13 грн строкова заборгованість за процентами та 250 грн плата за вчинення виконавчого напису. Загальна сума, що підлягає стягненню 39479,90 грн.

Зазначає, що 30 березня 2020 року постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Юхименко О. Л. було відкрито виконавче провадження № 61669304 щодо примусового виконання вищевказаного виконавчого напису. Крім того, 30 березня 2020 року приватним виконавцем було винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди та витрат на проведення виконавчих дій.

А також, 10 квітня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Юхименко О. Л. було винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

Представник позивача вважає, що виконавчий напис вчинено з порушенням ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, оскільки відповідачем не було надано нотаріусу всіх необхідних документів за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, а саме: оригіналу нотаріально посвідченого договору та документів, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

За наведених обставин, представник позивача просить визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 9622, вчинений 12 березня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н. С. про стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів за Кредитним договором № 901 від 18 липня 2018 року та стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу в розмірі 5000 грн.

Ухвалою судді Рожищенського районного суду Волинської області від 08 червня 2023 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня вручення копії ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Ухвалою судді Рожищенського районного суду Волинської області від 15 червня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження, судове засідання для розгляду справи по суті призначено 06 липня 2023 року о 10 год 00 хв.

Ухвалою Рожищенського районного суду Волинської області від 06 липня 2023 року розгляд справи відкладено на 10 год 00 хв 30 серпня 2023 року.

Позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилися, 21 серпня 2023 року на електронну адресу суду представник позивача надіслала клопотання про підтримання позовних вимог та розгляд справи у її та позивача відсутності.

Представник відповідача АТ «ПУМБ» Киричук Г. М. в судове засідання не з`явилася. 11 серпня 2023 року на адресу суду надіслала заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи у відсутності представника відповідача.

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н. С., приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Юхименко О. Л. будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суду не повідомили. Будь-яких заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи на адресу суду не подавали.

Згідно з ч. 1 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), суд ухвалив розглядати справу за відсутності учасників справи.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши та оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, вирішуючи справу, доходить такого висновку.

За змістом ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України у випадку визнання відповідачем позову, суд ухвалює рішення в порядку встановленому статтею 206 цього кодексу.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Встановивши, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд доходить висновку про необхідність його задоволення.

Відповідно до ч. 3 п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

Згідно з ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до положень ст. 55, 124 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За змістом ст. 12 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 12 березня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н. С. вчинено виконавчий напис (зареєстрований в реєстрі № 9622) про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за Кредитним договором № 901 від 18 липня 2018 року укладеним між ПАТ «Перший український міжнародний банк» правонаступником усіх прав та обов`язків якого є АТ «Перший український міжнародний банк» за період з 19 грудня 2018 року по 18 грудня 2019 року в розмірі 39229,90 грн з яких: 7000,05 грн прострочена заборгованість за сумою кредиту, 14364 грн прострочена заборгованість за комісією, 1,35 грн - прострочена заборгованість за процентами, 16667,37 грн строкова заборгованість за сумою кредиту, 1197 грн строкова заборгованість за комісією, 0,13 грн строкова заборгованість за процентами та 250 грн плата за вчинення виконавчого напису. Загальна сума, яка підлягає стягненню 39479,90 грн.

27 березня 2020 року представник АТ «ПУМБ» Щуковський С. В. звернувся до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Юхименко О. Л. з заявою про примусове виконання вищевказаного виконавчого напису.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Юхименко О. Л. від 30 березня 2020 року відкрито виконавче провадження № 61669304 з виконання виконавчого напису № 9622 від 12 березня 2020 року.

В рамках виконавчого провадження № 61669304 приватним виконавцем 30 березня 2020 року було винесено постанову про арешт коштів боржника, якою постановлено накласти арешт на грошові кошти, що містяться на рахунку НОМЕР_1 в АТ ПУМБ, МФО: 334851 та всіх інших рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 43827,89 грн.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Юхименко О. Л. від 10 квітня 2020 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника постановлено звернути стягнення на доходи боржника, що отримує від особи, якою є: товариство з обмеженою відповідальністю «Кромберг енд шуберт Україна ЛУ».

Представник позивача, вказуючи на те, що означений виконавчий напис вчинено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н. С. незаконно, без належних на те правових підстав, звернулася до суду за захистом порушеного права ОСОБА_1 .

Таким чином між сторонами виник спір у сфері кредитних правовідносин. При вирішенні даного спору суд керується нормами Цивільного кодексу України, Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5.

Відповідно до ст. 18 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом.

Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 цього Закону). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України).

Главою 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачено порядок вчинення виконавчих написів.

Згідно з п. 1.1. вказаної глави, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.

Підпунктом 1.2. п. 1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачено, що перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.

Підпунктом 5.1. п. 5 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України встановлено, що виконавчий напис вчинюється на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість.

Як передбачено п.п. 3.1., 3.2. п. 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі -Перелік документів).

Пунктом 1 Переліку документів передбачено, що для одержання виконавчого напису нотаріуса за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього Переліку), подаються: оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Відповідно до п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

На момент звернення заінтересованих осіб до нотаріуса з метою ініціювання вчинення нотаріальної дії відсутність спору про право цивільне є обов`язковою умовою, а наявність спору у свою чергу унеможливлює вчинення нотаріальної дії і є перешкодою, яка утворює підстави для відкладення і зупинення нотаріального провадження (ст. 42 Закону України «Про нотаріат»).

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат»). При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на і підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

При цьому ст. 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Враховуючи вищенаведене та вимоги ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис, як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

При вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Суд при цьому має перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

В той же час законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року по справі № 6-887цс17.

Аналогічний за змістом висновок зробила і Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 16 травня 2018 року по справі № 320/8269/15-ц, зазначивши, що сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Під час розгляду справ такої категорії суд перевіряє право стягувача на вчинення вказаної дії, повноваження щодо вчинення нотаріальних дій нотаріуса та встановлює той факт, чи дійсно розмір заборгованості, що підлягає стягненню, у тому числі розмір процентів, неустойки (штрафу, пені), якщо такі належать до стягнення, відповідає сумі, вказаній у виконавчому документі, та залежно від встановленого ухвалює рішення про відмову чи задоволення позову.

Із змісту виконавчого напису, судом встановлено, що підставою вчинення приватним нотаріусом Харою Н. С. виконавчого напису є, зокрема, п. 2 Переліку документів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року. В дану постанову постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року були внесені зміни до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, зокрема, доповнено перелік після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами" новим розділом такого змісту: "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. п. 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості".

Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 було визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року в цій частині. Вказану постанову залишено без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року.

Таким чином, Кредитний договір № 901 від 18 липня 2018 року укладений між ПАТ «ПУМБ» та ОСОБА_1 на момент вчинення виконавчого напису 12 березня 2020 року не був тим документом, за яким стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Тобто, нотаріус не мала права вчиняти виконавчий напис щодо стягнення за вказаним Кредитним договором, що не був посвідчений нотаріально.

Окрім того, представник позивача в позовній заяві зазначає, що відповідачем не було надісланої жодної вимоги позивачу про усунення порушення виконання зобов`язання, хоча обов`язок направлення письмової вимоги встановлений Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

Суд зазначає, що неотримання боржником вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавляє позивача можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги кредитора. Якщо боржник не має можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між ним та відповідачем щодо суми заборгованості, це об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису.

Крім того, учинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2019 року в справі № 357/12818/17 (провадження № 44380св18).

Матеріали справи не містять достовірних та беззаперечних доказів, які б підтверджували безспірність заборгованості боржника та відповідної письмової вимоги про усунення порушень станом на дату вчинення виконавчого напису, а відтак відсутні підстави вважати, що станом на момент вчинення оспорюваного виконавчого напису позивачу було відомо про вимогу відповідача та суму боргу, що свідчить про відсутність узгодження боржником суми боргу.

Таким чином, звернувшись до нотаріуса березні 2020 року відповідач порушив правила звернення за вчиненням виконавчого напису.

Встановлені судом обставини свідчать про те, що нотаріусом порушено процедуру вчинення виконавчого напису. Оспорюваний виконавчий напис вчинено за договором, за яким стягнення заборгованості не може провадитись у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса, за вимогами, які не є безспірними, а відтак вимоги позову про визнання його таким, що не підлягає виконанню, є обґрунтованими та доведеними.

Беручи до уваги наявні в матеріалах справи докази, визнання позову відповідачем, суд, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному й об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, доходить висновку, що позов необхідно задовольнити та виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хари Н. С. про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в розмірі 39229,90 грн визнати таким, що не підлягає виконанню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з такого.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При цьому ч. 1 ст. 142 ЦПК України визначено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», а відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, тому з відповідача на користь держави необхідно стягнути 536,80 грн судового збору.

Поруч з цим, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (ст. 15 ЦПК України).

Згідно з ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України).

На підтвердження факту понесення витрат на правничу допомогу представником позивача подано до суду такі документи: копію договору № 16-05/01 про надання правової допомоги від 16 травня 2023 року, укладеного між ОСОБА_1 та адвокатським об`єднанням "Дженерал Лігал Груп" в особі керуючого партнера Кінах Я. В. Відповідно до Додаткової угоди № 2 до договору про надання правової допомоги № 16-05/01 від 16 травня 2023 року розмір понесених позивачем витрат за послуги адвоката Кінах Я. В. становить 5000 грн. Даний факт підтверджується актом приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) за договором про надання правової допомоги № 16-05/01 від 16 травня 2023 року та квитанцією до прибуткового касового ордера № - 02-06/02 від 02 червня 2023 року.

Клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, які підлягають розподілу відповідачем суду не подавалося.

Ураховуючи вищенаведене, складність справи та обсяг виконаної адвокатом роботи, суд вважає, що зазначені позивачем витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн підтверджені належними доказами, є співмірними з обсягом фактично виконаних адвокатом робіт.

Таким чином, з АТ «ПУМБ» на користь ОСОБА_1 необхідно стягнути 5000 грн витрат на правничу допомогу.

Керуючись ст. 4, 12, 13, 81, 141, 259, 265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 , подану в її інтересах представником ОСОБА_2 до акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Юхименко Ольга Леонідівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 12 березня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною та зареєстрований в реєстрі за № 9622 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за Кредитним договором № 901 від 18 липня 2018 року укладеним між ПАТ «Перший український міжнародний банк» та ОСОБА_1 за період з 19 грудня 2018 року по 18 грудня 2019 року в розмірі 39229,90 гривень та 250 гривень за вчинення виконавчого напису.

Стягнути з акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» на користь ОСОБА_1 5000 (п`ять тисяч) гривень витрат на професійну правничу допомогу.

Стягнути з акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» в дохід держави 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складення повного судового рішення 30 серпня 2023 року.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Представник позивача: Кінах Яна Валеріївна, адреса: АДРЕСА_2 .

Відповідач: акціонерне товариство «Перший український міжнародний банк», місцезнаходження: м. Київ, вул. Андріївська, буд. 4, .

Третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, адреса: м. Київ, вул. Січових Стрільців, буд. 37-41, оф. 215.

Третя особа: приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Юхименко Ольга Леонідівна, адреса: м. Київ, вул. Поправки Юрія, буд. 6, оф. 19.

Головуючий суддя І. Т. Гармай