СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/1668/23

пр. № 2/759/1842/23

27 березня 2023 року суддя Святошинського районного суду м. Києва П`ятничук І.В., розглянувши без виклику сторін у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Представник Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» 27.01.2023 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, яким просить стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача пропорційно до частки успадкованого майна суму боргу заборгованість за кредитним договором у сумі 67695, 32 грн. та судові витрати.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 02.12.2019 року між АТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_3 укладено договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу шляхом підписання заяви про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу № НОМЕР_1 . Згідно висновку-рішення АТ «Ощадбанк»; 669325188/061219 від 06.12.2019 року ОСОБА_3 було встановлено ліміт (відновлювальну кредитну лінію) у розмірі 60000,00 грн. зі сплатою відсотків у розмірі 38 % річних.

Як зазначає позивач, належним чином виконав умови договору та надав кошти в користування відповідачу, але відповідач не виконує належним чином умов договору.

Крім того, зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 після смерті якого з заявою про прийняття спадщини звернулась донька покійного ОСОБА_1 .

Вказав, що станом на 16.01.2021 року заборгованість ОСОБА_3 становила 67695,32 грн., з якої: 58334,50 грн. заборгованість по основному боргу, 9204,96 грн. заборгованість по сплаті процентів та комісії за користування кредитом, 109,97 грн. - сума 3 % річних від простроченої суми заборгованості по основному боргу, 45,89 грн. - сума 3 % річних від простроченої суми заборгованості по процентам.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» заборгованість у розмірі 67695,32 грн. за кредитним договором та судові витрати відповідно до частки успадкованого майна.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 30 січня 2023 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Запропоновано відповідачу подати відзив на позовну заяву, позивачу роз`яснено право подати відповідь на відзив, та відповідачам право на подання заперечень на відповідь на відзив.

Станом на дату розгляду справи на адресу суду відзиву від відповідача не надходило. Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідача та/або позивач до суду не подавали.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Судом встановлено, що 02.12.2019 року між АТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_3 було укладено договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу шляхом підписання заяви про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу №№ НОМЕР_1 .

Як вбачається з умов договору, за вказаним договором Банк відкрив на ім`я відповідача поточний рахунок № НОМЕР_2 на умовах тарифного пакету «Мій комфорт» операції за яким можуть здійснюватися з використанням електронного платіжного засобу за дебетово-кредитною схемою.

З матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , після смерті якого спадщину прийняла ОСОБА_1 .

Як зазначає позивач, відповідачу встановлено відновлювану кредитну лінію в розмірі 60000,00 грн. зі ставкою 38 % річних за користування кредитними коштами, відповідно до висновку-рішення АТ «Ощадбанк» № 669325188/061219 від 06.12.2019 року.

Однак позивач не надав суду доказів що умовами договору, який був підписаний відповідачем було встановлено кредитний ліміт в розмірі 60000,00 грн. як і не надав суду копію висновку-рішення АТ «Ощадбанк» № 669325188/061219 від 06.12.2019 року.

В той же час, суд не може прийняти до уваги як належний доказ домовленості сторін про суму кредитного ліміту та процентів за користування коштами висновок-рішення погодження надання (встановлення) кредиту АТ «Ощадбанк» № 669325188/061219 від 06.12.2019 року, оскільки це рішення позивача та суду не надано доказів що про вказані умови договору був обізнаний відповідач.

Крім того, в заяві зазначено, що ОСОБА_3 беззастережно приєднується до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та укладає його з банком, складовою якого є умови договору банківського рахунку.

В той же час зазначені Умови та Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб не підписані відповідачем, а тому суд не може їх прийняти до уваги як належні докази домовленості сторін про істотні умови договору.

Як вбачається з наданої позивачем банківської виписки по рахунку, позичальник користувався кредитними коштами.

Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість за кредитним договором станом на 16.01.2021 року становить: 67695,32 грн., з якої: 58334,50 грн. заборгованість по основному боргу, 9204,96 грн. заборгованість по сплаті процентів та комісії за користування кредитом, 109,97 грн. - сума 3 % річних від простроченої суми заборгованості по основному боргу, 45,89 грн. - сума 3 % річних від простроченої суми заборгованості по процентам.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «Державний ощадний банк України»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

У заяві про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 02.12.2019 року процентна ставка не зазначена.

Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальником), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками на поточну і прострочену заборгованість за користування кредитними коштами, а також пеню і штрафи за несвоєчасну сплату кредиту і процентів за користування кредитними коштами.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 02.12.2019 року, посилався на висновок-рішення АТ «Ощадбанк» № 669325188/061219 від 06.12.2019 року, в якому вказано суму ліміту (відновлюваної кредитної лінії)/кредиту та процентну ставку.

При цьому, матеріали справи не містять вказаного висновку-рішення та підтверджень, що саме цей висновок-рішення розумів відповідач та ознайомився і погодився з ним, підписуючи заяву-анкету про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року справа № 342/180/17, провадження № 14-131цс19 вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу умови та правила банківських послуг, відсутність у заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, наданий банком висновок-рішення не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

При цьому, згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи викладене, зважаючи на відсутність в матеріалах справи належних доказів, які підтверджують обставини викладені в позовній заяві, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не можуть бути задоволені в зв`язку з їх недоведеністю та необґрунтованістю.

Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст.141 ЦПК України і в зв`язку з відмовою у задоволенні позову, судові витрати не підлягають стягненню з відповідача.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 525, 526 ЦК України, ст.ст. 4, 77-81, 263, 265 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

В позові Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: І.В. П`ятничук