Білоцерківський міськрайонний суд Київської області
Справа № 357/6459/23
Провадження № 2-з/357/124/23
У Х В А Л А

про забезпечення позову

30 серпня 2023 року cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Цукуров В. П. розглянувши заяву представника позивача адвоката Петруньок І.В. про забезпечення позову у цивільній справі за позовом Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські регіональні електромережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи: приватний виконавець виконавчого округу Київської області Жарчинський Олексій Анатолійович, приватний нотаріус Білоцерківського нотаріального округу Київської області Губенко Тетяна Анатоліївна про визнання недійсними договорів купівлі-продажу та скасування записів про державну реєстрацію прав власності на нерухоме майно,

В С Т А Н О В И В:

На розгляді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області перебуває цивільна справа за позовом ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи: приватний виконавець виконавчого округу Київської області Жарчинський О.А., приватний нотаріус Білоцерківського нотаріального округу Київської області Губенко Т.А. про визнання недійсними договорів купівлі-продажу та скасування записів про державну реєстрацію прав власності на нерухоме майно.

29.08.2023 року до суду надійшла заява представника позивача адвоката Петруньок І.В. про забезпечення позову. У заяві представник позивача просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на: нежитлову будівлю літера «К», СТО автомагазин-кафетерій, загальна площа (кв.м.): 617,3. Адреса: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 103; нежитлову будівлю літера «Ж», прохідна, загальна площа (кв.м.): 30,6. Адреса: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 103.

В обґрунтування необхідності забезпечення позову позивач посилається на наступні обставини.

Позивачем подано до суду позов про: визнання недійсним договору купівлі-продажу нежитлової будівлі від 22.10.2018 року № 3010, посвідченого приватним нотаріусом Білоцерківського нотаріального округу Київської області Губенко Т.А.; скасування запису про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно № 28479652 від 22.10.2018 року, що здійснений приватним нотаріусом Білоцерківського нотаріального округу Київської області Губенко Т.А.; визнання недійсним договору купівлі-продажу нежитлової будівлі літера «К» СТО-автомагазин-кафетерій, за адресою: АДРЕСА_1 ; скасування запису про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно нежитлову будівлю літера «К» СТО-автомагазин-кафетерій, за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 332618111 від 17.05.2023 року, копію якої додано до позовної заяви, наявна наступна інформація щодо об`єктів нерухомості, що були відчужені за оспорюваними договорами купівлі продажу: Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 103. Тип об`єкта: будівля, літера «К», нежитлова будівля, об`єкт житлової нерухомості: «Ні». Опис об`єкта: Загальна площа (кв.м): 617,3. Адреса: АДРЕСА_1 . Додаткові відомості: нежитлова будівля - СТО-автомагазин-кафетерій. Розмір частки: «1». Власники: ОСОБА_2 ; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 103. Тип об`єкта: нежитлова будівля (прохідна) літера «Ж», об`єкт житлової нерухомості: «Ні». Опис об`єкта: Загальна площа (кв.м): 30,6. Адреса: АДРЕСА_1 . Земельні ділянки місця розташування: Кадастровий номер: :01:005:0074, цільове призначення: для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, для розміщення автозаправочної станції з комплексом послуг, площа: 0,8331 га. Розмір частки: «1». Власники: ОСОБА_2 .

Тобто, враховуючи позовні вимоги, за період розгляду спору в суді, Відповідач ОСОБА_2 матиме можливість відчужити зазначене нерухоме майно на користь будь якої іншої особи, що утруднить або взагалі унеможливить виконання рішення суду у випадку задоволення позову.

У такому разі для досягнення цілі звернення стягнення на вказане майно, позивач буде вимушений звертатися з аналогічним позовом вже до нового власника цього майна.

Хоча прямих доказів намірів ОСОБА_2 відчужити означене майно, позивач не має, із обставин справи випливає, що такий механізм ухилення від виконання судового рішення по справі 357/10790/19, відповідачами по даній справі вже застосовувався. Отже, позивач застерігається від ризику повторного застосування такого механізму.

Крім того зазначає, що відповідно до звітів про незалежну оцінку ринкової вартості нежитлової будівлі літера «К» СТО-автомагазин-кафетерій та нежитлової будівлі літера «Ж», за адресою: АДРЕСА_1 , копії яких додано до відзиву на позовну заяву відповідача ОСОБА_1 ринкова вартість останніх становить відповідно: 1203735,00 гривень та 59670,00 гривень.

Згідно з приписами ч.1 ст.153 ЦПК України суд розглядає заяву про забезпечення позову без повідомлення учасників справи.

Розглянувши матеріали заяви про забезпечення позову, повно, об`єктивно та всебічно дослідивши доводи заявника, суд приходить до висновку про те, що вимоги заяви підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з приписами статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який, зокрема, вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Стаття 13 Конвенції гарантує кожному, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, право на ефективний спосіб юридичного захисту в національному органі. А статтею 1 Першого протоколу до Конвенції передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.

У той же час, у пункті 36 рішення від 09 грудня 2010 року у справі «Буланов і Купчик проти України», Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право звернутися до суду з будь-якою вимогою щодо своїх цивільних прав та обов`язків. У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке, відповідно до практики Суду, включає не тільки право ініціювати провадження, а й право отримати «вирішення» спору судом. Така сама правова позиція викладена Європейським судом з прав людини й у пункті 50 рішення від 13 січня 2011 року у справі «Чуйкіна проти України» та інших рішення Суду.

У свою чергу національне законодавство України встановлює наступне.

Відповідно до ч. 1 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з ч.2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України позов може забезпечуватися шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Згідно із ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Таким чином, інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення.

З сукупного аналізу вищевказаних положень законодавства убачається, що застосування заходів забезпечення позову є виправданим, якщо з обставин справи встановлено об`єктивну можливість вчинення відповідачем дій, які можуть утруднити чи унеможливити виконання рішення суду в разі задоволенні позову.

При цьому ураховується, що підтвердити за допомогою реально існуючих доказів подію, яка ймовірно настане або може настати в майбутньому, фактично неможливо, а тому наявність чи відсутність підстав для забезпечення позову оцінюються судом в залежності від кожного конкретного випадку, з урахуванням фактичних обставин справи і змісту позовних вимог.

З урахуванням викладених заявником обставин та вищезазначених доказів, які надані заявником на підтвердження його вимог, суд приходить до висновку про те, що між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 дійсно існує спір щодо повернення боргу у загальному розмірі 933276,03 гривень. У свою чергу у даній справі позивач просить визнати недійсними договори купівлі-продажу указаних нежитлових будівель, скасувати записи про державну реєстрацію права власності на відповідне нерухоме майно. Як убачається із матеріалів позовної заяви, підставою для звернення до суду позивачем було те, що на його думку відповідач ОСОБА_1 уклав оспорювані договори з метою ухилення від виконання зобов`язання по поверненню боргу у загальному розмірі 933276,03 гривень.

Із матеріалів заяви убачається, що факт належності відповідачу ОСОБА_2 права власності на указані нежитлові будівлі підтверджується приєднаною до позовної заяви актуальною Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 332618111 від 17.05.2023 року.

Відповідно до звіту про незалежну оцінку ринкової вартості нежитлової будівлі, літера «К», загальна площа 617,3 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , її ринкова вартість становить 1203735,00 гривень.

Відповідно до звіту про незалежну оцінку ринкової вартості нежитлової будівлі, літера «Ж», загальна площа 30,6 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , її ринкова вартість становить 59670,00 гривень.

Копії указаних звітів додано представником відповідача ОСОБА_1 до відзиву на позовну заяву.

Оскільки указані нежитлові будівлі належать відповідачеві ОСОБА_2 на підставі оспорюваних у даній справі договорів купівлі-продажу, беручи до уваги розмір заборгованості відповідача ОСОБА_1 перед позивачем, то з урахуванням приписів ст.150 ЦПК України, відповідним способом забезпечення позову є накладення арешту на нежитлову будівлю, літера «К», загальна площа 617,3 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки її ринкова вартість є співмірною із предметом позовних вимог. Тому відповідні вимоги заяви підлягають задоволенню, оскільки вони ґрунтуються на законі.

Разом з цим, вимоги заяви щодо накладення арешту на нежитлову будівлю, літера «Ж», загальна площа 30,6 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , є необґрунтованими, оскільки виходячи із специфіки спірних правовідносин, співмірним та достатнім способом забезпечення позову є накладення арешту на накладення арешту на нежитлову будівлю, літера «К», загальна площа 617,3 кв.м., який і застосовано судом. Розмір заборгованості Відповідача, про який зазначає Позивач, охоплюється вартістю цього об`єкта нерухомого майна.

При цьому суд зауважує, що забезпечення позову має тимчасовий характер і спрямоване лише на запобігання розпорядженню майном та жодним чином не обмежує відповідача ОСОБА_2 у здійсненні будь-якої, у тому числі підприємницької, діяльності на вказаному об`єкті.

Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення заяви про забезпечення позову.

Щодо зустрічного забезпечення суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо: 1) позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або 2) суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Утім, судом не встановлено вищевказаних обставин. Тому правові підстави для застосування зустрічного забезпечення відсутні.

Заяву розглянуто з урахуванням обраного заявником способу захисту права на підставі наданих сторонами доказів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.149-153, 259, 260, 261, 353 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Заяву представника позивача адвоката Петруньок І.В. про забезпечення позову задовольнити частково.

Накласти арешт на нежитлову будівлю літера «К», СТО автомагазин-кафетерій, загальна площа (кв.м.): 617,3. Адреса: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 103.

В іншій частині заявлених вимог по забезпеченню позову відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення до Київського апеляційного суду.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя В. П. Цукуров