Справа № 203/2326/23
Провадження № 2-о/0203/96/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.08.2023 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Єдаменко С.В.,

при секретарі Пархоменко А.В.,

за участю заявниці ОСОБА_1 ,

представника заявниці адвоката Куценка О.М.,

представника заінтересованої особи Дмитрієва В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі цивільну справу окремого провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, про встановлення факту, що має юридичне значення,

встановив:

01 травня 2023 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернулась ОСОБА_1 із заявою окремого провадження про встановлення факту, що має юридичне значення. В обґрунтування заяви, з урахуванням уточненої заяви, зазначила, що вона народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Баку Азербайджанської РСР. 17 серпня 1978 року ОСОБА_2 отримала паспорт громадянина колишнього СРСР. 13 березня 1981 року ОСОБА_2 уклала шлюб з ОСОБА_3 та обрала прізвище ОСОБА_4 . На початку 1989 року заявниця разом зі своєю сім`єю виїхали з м. Баку Азербайджанської РСР та прибули до м. Дніпропетровська Української РСР. У 1992 році подружжя ОСОБА_4 для заміни належних їм паспортів громадян колишнього СРСР на паспорта громадян України та заміни дівочого прізвища « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_4 » звернулися до відділу паспортного столу Красногвардійського району м. Дніпропетровська та 20 листопада 1998 року паспорт громадянина України був виданий лише чоловіку ОСОБА_3 , а паспорт громадянина колишнього СРСР на ім`я ОСОБА_2 був втрачений, у зв`язку з чим остання двічі зверталась до органів поліції із заявами про факт втрати паспорту. З 2008 року ОСОБА_6 знаходилась на обліку в КНП «ДЦЛМД № 7» з діагнозом цукровий діабет 2 типу, середнього ступеню тяжкості. Таким чином, заявниця з 1989 року як громадянин колишнього СРСР постійно проживає у м. Дніпропетровську (на теперішній час у м. Дніпрі) та на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживала на території України, але підтвердити цей факт не можливо, оскільки паспорт громадянина колишнього СРСР було втарчено, а новий паспорт громадянина України не видано. Враховуючи викладене заявниця просить суд встановити факт її постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року, а також встановити, що особою, яка звернулась до суду із заявою є ОСОБА_1 (а.с.а.с.1-4, 44-47)

Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 08 травня 2023 року справу окремого провадження було призначено до розгляду в судовому засіданні на 22 травня 2023 року. (а.с.40)

15 травня 2023 від заявниця надійшла уточнена заява про встановлення факту, що має юридичне значення. (а.с.44-47)

22 травня 2023 року від заявниці надійшло клопотання про долучення доказів до матеріалів справи. (а.с.50)

В судове засідання 22 травня 2023 року з`явився представник заявниці, представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи належним чином. В даному судовому засіданні було ухвалено долучити уточнену заяву, додаткові докази до матеріалів справи та відкласти розгляд справи на 31 травня 2023 року. (а.с.52)

31 травня 2023 року від заінтересованої особи надійшли письмові пояснення, в яких зазначено, що до заяви заявницею не надано письмових доказів факту постійного проживання на території України саме станом на 24 серпня 1991 року. (а.с.61-65)

В судовому засіданні 31 травня 2023 року за участю заявниці, її представника та представника заінтересованої особи було розпочато розгляд справи, долучено письмові пояснення до матеріалів справи, задоволено клопотання представника заявниці про долучення фотокартки до матеріалів справи, задоволено клопотання представника заявниці про допит свідків, допитано свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_3 та оголошено перерву до 20 червня 2023 року. (а.с.79-80)

16 червня 2023 року від заявниці надійшло клопотання про долучення доказів до матеріалів справи (а.с. а.с. 85-86)

В судовому засіданні 20 червня 2023 року за участю заявниці, її представника та представника заінтересованої особи було задоволено клопотання заявниці про долучення доказів, задоволено клопотання представника заінтересованої особи про долучення доказів, з`ясовано думку сторін щодо заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, досліджено письмові докази, задоволено клопотання представника заявниці та оголошено перерву до 11 серпня 2023 року. (а.с.103)

09 серпня 2023 року від заявниці надійшло клопотання про долучення доказів до матеріалів справи. (а.с.105-106)

В судовому засіданні 11 серпня 2023 року за участю заявниці, її представника та представника заінтересованої особи було задоволено клопотання заявниці про долучення доказів до матеріалів справи, досліджено письмові докази та завершено розгляд справи по суті.

Заявниця та її представник в судовому засіданні підтримали заяву та просили її задовольнити.

Представник заінтересованої особи в судовому засіданні не заперечував проти задоволення заяви.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників, показання свідків, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Баку Азербайджанської РСР народилась ОСОБА_2 , про що 19 вересня 1962 року було складено актовий запис № 3122, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 . Згідно вказаного свідоцтва про народження батьками заявниці зазначені: ОСОБА_9 (графа громадянство містить прочерк) батько, ОСОБА_10 (графа громадянство містить прочерк) мати. (а.с.6)

Оскільки в свідоцтві про народження заявниці особливих відміток щодо громадянства її батьків не має, суд приходить до висновку, що її батьки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 мали громадянство СРСР.

Відповідно до ст.17 Конституції УРСР 1937 року (в редакції, чинній на час народження заявниці) кожен громадянин Української РСР є громадянином СРСР.

Згідно п.б ст.2 Закону СРСР «Про громадянство Союзу Радянських Соціалістичних Республік» громадянами СРСР є особи, які набули радянське громадянство у встановленому законодавством порядку. Докладно підстави набуття громадянства вказаний закон не регулював.

Відповідно до ст.11 Закону СРСР «Про громадянство СРСР» 1978 р. дитина, яка народилась у батьків, які є громадянами СРСР, є громадянином СРСР.

У зв`язку з викладеним, суд приходить до висновку, що заявниця ОСОБА_1 отримала громадянство Азербайджанської РСР (а відтак і СРСР) за народженням.

17 серпня 1978 року ОСОБА_2 отримала паспорт громадянина колишнього СРСР серії НОМЕР_2 , виданий Нариманівським ОВС м. Баку Азербайджанської РСР, що підтверджується відповіддю ДМС України № Б-6961-20/6.4/2494-20 від 14 вересня 2020 року. (а.с.28-29)

13 березня 1981 року ОСОБА_2 уклала шлюб з ОСОБА_3 та обрала прізвище ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 , виданого Нариманівським відділом РАЦС м. Баку 13 березня 1981 року (актовий запис № 191). (а.с.7)

ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Баку Азербайджанської РСР народилась ОСОБА_11 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 , виданим Нариманівським відділом РАЦС м. Баку 23 липня 1981 року (актовий запис № 1910). Згідно вказаного свідоцтва про народження батьками зазначені: ОСОБА_3 батько, ОСОБА_6 мати. (а.с.15)

ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Баку Азербайджанської РСР народився ОСОБА_12 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_5 , виданим Нариманівським відділом РАЦС м. Баку 22 липня 1985 року (актовий запис № 1492). Згідно вказаного свідоцтва про народження батьками зазначені: ОСОБА_3 батько, ОСОБА_6 мати. (а.с.20)

ІНФОРМАЦІЯ_4 в м. Дніпропетровськ Української РСР народився ОСОБА_7 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_6 , виданим відділом РАЦС виконкому Ленінської райради народних депутатів м. Дніпропетровська 12 вересня 1989 року (актовий запис № 2847). Згідно вказаного свідоцтва про народження батьками зазначені: ОСОБА_3 батько, ОСОБА_6 мати. (а.с.23)

З 24 листопада 1989 року по 31 серпня 1992 року ОСОБА_11 навчалася в середній школі № 50, яка розташована за адресою: м. Дніпропетровськ, пр. Металургів, буд. 43, що підтверджується довідкою № 53 від 22 березня 2023 року, виданою КЗО «Середня загальноосвітня школа № 50» ДМР. (а.с.16)

З 12 лютого 1991 року по 01 квітня 1993 року ОСОБА_3 працював слюсарем ІІІ розряду у Дніпропетровському об`єднанні «Побутові послуги» на підставі наказу № 18-к від 12 лютого 1991 року та наказу № 28-к від 01 квітня 1993 року відповідно, що підтверджується трудовою книжкою на ім`я ОСОБА_3 від 07 січня 1985 року. (а.с.14)

З 25 лютого 1992 року ОСОБА_3 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується відмітками про місце прописки у бланку «Форма А» на ім`я ОСОБА_3 (а.с.11-12)

З 03 листопада 1992 року подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_1 були зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується відміткою на аркуші № 11 у паспорті громадянина України на ім`я ОСОБА_3 , відмітками про місце прописки у бланку «Форма А» на ім`я ОСОБА_3 та відповіддю ДМС України № Б-6961-20/6.4/2494-20 від 14 вересня 2020 року. (а.с.а.с.10, 11-12, 28-29)

20 листопада 1998 року ОСОБА_3 був виданий паспорт громадянина України серії НОМЕР_7 . (а.с.8-10)

Заявниця двічі зверталась до Красногвардійського РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області із заявами про втрату паспорту громадянина колишнього СРСР серії НОМЕР_2 , виданого Нариманівським ОВС м. Баку Азербайджанської РСР на ім`я ОСОБА_2 , що підтверджується відповідями Красногвардійського РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області від 11 вересня 1998 року та 30 березня 2002 року. (а.с.26)

З 2008 року ОСОБА_1 знаходилась на обліку в КНП «ДЦЛМД № 7» з діагнозом цукровий діабет 2 типу, середнього ступеню тяжкості, що підтверджується випискою з амбулаторної карти від 05 грудня 2018 року. (а.с.27)

ОСОБА_1 орендує квартиру за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується договором оренди від 24 лютого 2022 року та актом прийому-передачі нерухомого майна в оренду від 24 лютого 2022 року. (а.с.а.с.35-36, 37)

Згідно відповіді відділу формування та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур ДМР № 12/5-763 від 16 травня 2023 року встановлено, що ОСОБА_1 з 03 листопада 1992 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 . (а.с.68)

Також факт проживання заявниці за вищевказаною адресою та факт наявності в неї паспорту громадянина колишнього СРСР серії НОМЕР_2 , виданого Нариманівським ОВС м. Баку Азербайджанської РСР на ім`я ОСОБА_2 , підтверджується бланком «Форма А». (а.с.69-70)

Згідно витягу ДРАЦС щодо актового запису про народження ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , встановлено, що батьками є: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , вірменка, проживає за адресою: АДРЕСА_4 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , вірмен, проживає за адресою: АДРЕСА_4 . (а.с.71-73)

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснив, що заявниця є його матір`ю, що він народився у м. Дніпропетровську Української РСР, також підтвердив, що заявниця втратила паспорт громадянина колишнього СРСР, новий паспорт громадянина України не отримувала та зазначив, що з 1989 року заявниця постійно проживала на території України.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що заявниця є його дружиною, з 1989 року заявниця постійно проживала на території України разом із ним, а також зазначив, що заявниця втратила паспорт громадянина колишнього СРСР, новий паспорт громадянина України не отримувала.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснив, що заявниця разом зі своєю сім`єю з 1989 року проживала за адресою: АДРЕСА_4 , право часткової приватної власності на який зареєстровано за ним, що підтверджується наданими представником заявниці документами. (а.с.а.с.88-89, 91-99)

Із роз`яснень, викладених у п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 року, вбачається, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Наведений перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним.

Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України або набрання чинності Законом України «Про громадянство України» є підставою для оформлення належності до громадянства України відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону.

Згідно з п.п1, 2 ч.1 ст.3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав.

Відповідно до ч.1 ст.8 Закону України «Про громадянство України» особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України.

Пунктом 25 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженим Указом Президента України від 27 березня 2001 року (далі Порядок) передбачено, що для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, яка постійно проживала до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили під час постійного проживання особи до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) (частина перша статті 8 Закону), подає документи, передбачені підпунктами «а» «в» пункту 24 цього Порядку, а також документ, що підтверджує факт постійного проживання особи на зазначених територіях.

Пунктом 44 Порядку передбачено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до ІНФОРМАЦІЯ_8 на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Можливість встановлення в порядку окремого провадження факту постійного проживання особи на території України за станом на день проголошення незалежності України для вирішення питання про набуття громадянства України підтверджується постановою Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 30 квітня 2020 року у цивільній справі № 133/2348/17.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Суд дослідивши зібрані у справі докази, заслухавши покази свідків, які підтвердили факт проживання заявниці на території України з 1989 року, вважає доведеним факт постійного проживання заявниці ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , яка народилась в місті Баку, Азербайджан (на час народження Азербайджанська РСР), на території України (Української РСР) за станом на 24 серпня 1991 року. Також, знайшов підтвердження факт наявності у заявниці ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , громадянства Азербайджанської РСР (а відтак і колишнього СРСР), оформлений паспортом громадянина колишнього СРСР серії НОМЕР_2 , виданого Нариманівським ОВС м. Баку Азербайджанської РСР.

При вирішенні вимог про встановлення факту встановлення особи заявниці суд виходить з наступного.

Європейський Суд з прав людини визначив, що оскільки призначенням Конвенції є захищати реальні права людини, а не ілюзорні, справедливий баланс між різними інтересами, що розглядаються, може бути порушено не тільки тоді, коли відсутні положення для захисту гарантованих прав, а й коли їх не дотримуються належним чином (пункти 56 та 61 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Морено Гомес проти Іспанії», заява № 4143/02).

Статтею 55 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст.5 ЦПК).

Також, за статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а за статтею 13 Конвенції - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (п.36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства») та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції).

Також, Європейський суд з прав людини, ухвалюючи рішення у справі «Буланов та Купчик проти України» від 09.12.2010 року, яке набуло статусу остаточного 09.03.2011 року ще раз вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право звернутися до суду з будь-якою вимогою щодо своїх цивільних прав та обов`язків. У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики Суду включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати «вирішення» спору судом (рішення у справі «Кутій проти Хорватії» (Kutit v Croatia), № 48778/99, пункт 25, ЕCHR 2002-II). Крім того, Європейський суд з прав людини в своїй практиці, а саме: рішення від 13 травня 1980 року в справі «Артіко проти Італії» (п. 35), рішення від 30 травня 2013 року в справі «Наталія Михайленко проти України» (пункт 32), визначає, що Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод призначена для гарантування не теоретичних або примарних прав, а прав практичних та ефективних.

За нормою ст.293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

У відповідності до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи (ст.76 ЦПК України).

Допитані в судовому засіданні свідки підтвердили, що особа, яка звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, є ОСОБА_1 . Суд також враховує наявність у заявниці всіх оригіналів документів, які стосуються ОСОБА_1 , обізнаність заявниці у фактах власної біографії, які підтверджуються відповідними документами.

Встановлення особи заявниці, яка звернулась до суду з власними фотографіями, необхідне для наступного звернення до органів ДМС України для вирішення питань щодо оформлення її громадянства.

При таких обставинах, підлягає встановленню в судовому порядку факт, що заявниця, яка звернулась до суду та надала фото зі своїми зображеннями, є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , яка народилась в місті Баку, Азербайджан (на час народження Азербайджанська РСР).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4, 10, 264, 268, 293, 315 319 ЦПК України, суд

вирішив:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення задовольнити.

Встановити факт, що заявниця, яка звернулась до суду та надала фото зі своїми зображеннями, є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , яка народилась в місті Баку, Азербайджан (на час народження Азербайджанська РСР).

Встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , яка народилась в місті Баку, Азербайджан (на час народження Азербайджанська РСР), постійно проживала на території України (Української РСР) за станом на 24 серпня 1991 року.

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст.273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня підписання його повного тексту.

Повний текст рішення складено 21.08.2023 р.

Суддя С.В. Єдаменко