Справа № 357/8279/23
Провадження № 2-о/357/272/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 серпня 2023 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Кошель Б. І. ,

при секретарі - Нізовій А. Р., ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 6 в м. Біла Церква в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Білоцерківська міська рада про встановлення фактів, що мають юридичне значення, -

В С Т А Н О В И В :

В липні 2023 року Заявник ОСОБА_1 звернулася до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з заявою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, заінтересована особа: Білоцерківська міська рада, мотивуючи тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . У свідоцтві про народження серії НОМЕР_1 батька Заявника ОСОБА_2 в графі мати вказана - ОСОБА_3 , а в графі батько вказаний - ОСОБА_4 . У свідоцтві про народження ОСОБА_2 також зазначено місце реєстрації народження с. Сколобов, Володарсько-Волинського району, Житомирської області. Згідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 прізвище, ім`я та по батькові бабусі заявника по лінії батька - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Заявнику зі слів бабусі ОСОБА_5 та батька ОСОБА_2 відомо, що бабуся ОСОБА_5 укладала шлюб з ОСОБА_4 і від цього шлюбу у них ІНФОРМАЦІЯ_4 народився батько Заявника - ОСОБА_2 . Однак свідоцтво про укладення шлюбу ОСОБА_5 та ОСОБА_4 не збереглося і Заявник не має іншої можливості одержати вказане свідоцтво.

ІНФОРМАЦІЯ_5 у віці 95 років померла бабуся Заявника - ОСОБА_5 . ОСОБА_5 на день смерті мала єдиного сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та єдину внучку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . Станом на день смерті ОСОБА_5 була одна зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_2 з 20.10.1982 року та Заявник з 14.10.1987 року були зареєстровані та проживали за адресою: АДРЕСА_2 .

За життя ОСОБА_5 підтримувала з сином ОСОБА_2 та внучкою ОСОБА_1 дружні, родинні стосунки.

Бабуся Заявника ОСОБА_5 близько 30 років до дня смерті постійно хворіла і мала тяжкі захворювання. У 2001 році ОСОБА_5 була прооперована з приводу раку кишківника.

До 01.09.2011 року ОСОБА_5 проживала за місцем своєї реєстрації: АДРЕСА_1 . За фахом ОСОБА_5 була фельдшером і до пенсії вона працювала у різних медичних закладах, а тому вона сама собі за необхідності надавала професійну медичну допомогу. Батько Заявника ОСОБА_2 постійно опікувався та відвідував свою маму ОСОБА_5 , надавав їй допомогу по господарству, а також за свої кошти купував їй продукти харчування та ліки, допомагав сплачувати комунальні послуги за її квартиру. За необхідності ОСОБА_2 періодично проживав з ОСОБА_5 та опікувався нею.

У 2011 році стан здоров`я ОСОБА_5 значно погіршився, вона потребувала постійної сторонньої допомоги, не могла самостійно себе обслуговувати, тому ОСОБА_5 , ОСОБА_2 та Заявник прийняли спільне рішення про переїзд ОСОБА_5 в квартиру співвласниками якої були ОСОБА_2 та ОСОБА_1 і яка знаходилася за адресою: АДРЕСА_2 . ОСОБА_2 , ОСОБА_5 та ОСОБА_1 , постійно спільно проживали та вели спільне господарство з 01.09.2011 року по день смерті ОСОБА_5 / ІНФОРМАЦІЯ_5 / за адресою: АДРЕСА_2 . ОСОБА_2 та заявник були зареєстровані у вищевказаній квартирі, а ОСОБА_5 проживала у зазначеній квартирі без реєстрації. У вищевказаний період батько Заявника ОСОБА_2 та Заявник здійснювали догляд за ОСОБА_5 . Заявник надавала ОСОБА_5 необхідну професійну медичну допомогу. ОСОБА_2 купував ОСОБА_5 необхідні ліки та продукти харчування, оплачував комунальні послуги за квартиру ОСОБА_5 , а також підтримував вказану квартиру у належному стані. ОСОБА_5 не мала інших родичів, крім сина ОСОБА_2 , та внучки ОСОБА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_5 померла за адресою: АДРЕСА_2 .

Після смерті бабусі Заявника - ОСОБА_5 залишилося спадкове майно, яке належало померлій на праві власності, а саме: квартира під АДРЕСА_3 .

Батько Заявника ОСОБА_2 та Заявник понесли витрати на поховання ОСОБА_5 , та на поминальні обіди. ОСОБА_2 здійснював постійний догляд за могилою матері та за її квартирою, він періодично проживав у її квартирі та оплачував комунальні послуги, підтримував квартиру матері у належному стані, проводив там необхідні ремонти. Заявник допомагала матеріально батькові оплачувати комунальні послуги за бабусину квартиру. Після смерті батька Заявник сплачує комунальні послуги за бабусину квартиру під АДРЕСА_4 та доглядає бабусину могилу.

ОСОБА_2 фактично прийняв спадщину після своєї померлої матері ОСОБА_5 , оскільки він постійно проживав разом із спадкодавцем ОСОБА_5 на час відкриття спадщини і ОСОБА_2 протягом строку встановленого в статті 1270 ЦК України не заявив про відмову від спадщини.

Заявник є єдиним спадкоємцем за законом після смерті померлого батька ОСОБА_2 і Заявник прийняла спадшину після свого померлого батька шляхом подачі в шестимісячний строк з дня смерті батька заяви про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Кушнір Н.Б.

21.09.2022 року приватним нотаріусом Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Кушнір Н.Б. видано свідоцтво про право на спадщину за законом ОСОБА_1 , яка є спадкоємцем майна ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадщина на яку видане свідоцтво складається з: 1/3 частки квартири під АДРЕСА_5 .

При оформленні спадщини після померлого ОСОБА_2 . Заявник дізналася, що батько не оформив спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_5 , яка складалася з квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

21.09.2022 року Заявник звернулася до приватного нотаріуса Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Кушнір Н.Б. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_5 .

21.09.2022 року приватний нотаріус Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Кушнір Н.Б. винесла постанову №108/02-31 в якій відмовила Заявнику у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_5 у зв`язку з відсутністю факту прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб та неподанням документів, що підтверджують родинні відносини, оскільки не надано свідоцтво про шлюб ОСОБА_5 .

Згодом Заявник знайшла оригінал нотаріально посвідченого заповіту своєї бабусі ОСОБА_5 від 07.08.1993 року, згідно до якого ОСОБА_5 на випадок своєї смерті зробила розпорядження, що належну їй квартиру під номером двадцять першим, що знаходиться в АДРЕСА_6 в будинку під номером другим, вона заповідає ОСОБА_2 . За життя ОСОБА_5 вказаний заповіт не скасовувався, не змінювався і даний заповіт є чинним на момент смерті заповідача. Батько Заявника ОСОБА_2 , є єдиним спадкоємцем за заповітом після померлої матері ОСОБА_5 на квартиру під АДРЕСА_3 .

23.06.2023 року Заявник, як спадкоємець ОСОБА_2 , звернулася до приватного нотаріуса Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Кушнір Н.Б. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 батька ОСОБА_2 , який фактично прийняв спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_5 , яка складалася з квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки ОСОБА_2 постійно проживав разом із спадкодавцем ОСОБА_5 на час відкриття спадщини і ОСОБА_2 протягом строку встановленого в статті 1270 ЦК України не заявив про відмову від спадщини. Однак 23.06.2023 року приватний нотаріус Кушнір Н.Б. винесла постанову №100/02-31 в якій відмовила Заявнику у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 батька, ОСОБА_2 на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та належала ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , спадкоємцем за заповітом якої був, ОСОБА_2 у зв`язку з відсутністю факту прийняття спадкоємцем ОСОБА_2 спадщини у встановлений законом спосіб та оскільки надані заявником документи не підтверджують факт постійного проживання ОСОБА_2 зі спадкодавцем ОСОБА_5 на час відкриття спадщини.

ОСОБА_1 , просила суд встановити факт, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , була матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та бабусею ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . Також ОСОБА_1 просила встановити факт постійного проживання ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкоємцем за законом після смерті якого є його донька ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , разом зі спадкодавцем ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_2 .

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.07.2023 року головуючим суддею визначено суддю Кошель Б.І. та матеріали передані для розгляду.

Ухвалою судді від 14 липня 2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у вищезазначеній справі. Постановлено проводити розгляд справи в порядку окремого провадження. Постановлено призначити справу до розгляду в судове засідання на 21 серпня 2023 року. Одночасно витребувано у приватного нотаріуса Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Кушнір Наталії Борисівни інформаційну довідку із спадкового реєстру (спадкові справи/заповіти), щодо майна ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , та належним чином завірену копію спадкової справи № 13/2022 з інформаційною довідкою із спадкового реєстру (спадкові справи/заповіти), щодо майна ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . ( а. с. 115-116 ).

09.08.2023 року судом отримано від приватного нотаріуса Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Кушнір Наталії Борисівни інформаційну довідку із спадкового реєстру (спадкові справи/заповіти), щодо майна ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , та належним чином завірену копію спадкової справи № 13/2022 з інформаційною довідкою із спадкового реєстру (спадкові справи/заповіти), щодо майна ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .(а.с 122-177)

Заявник в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належно, подала суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити у її відсутності, заяву про встановлення фактів, що мають юридичне значення підтримує в повному обсязі та просить її задовольнити.

Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Заінтересована особа в судове засідання представника не направила, про час та місце розгляду справи повідомлена належно, заяви та клопотання до суду не надходили, причини неявки суду невідомі.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами не здійснювалось.

Згідно із ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У відповідності до положень ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Положеннями ч.1 ст. 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Частиною 1 ст. 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України).

За ч. 3 ст.294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України - суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.

Таким чином, юридичні факти можуть бути встановленні лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах встановлення фактів, що мають юридичне значення» (далі - постанови Пленуму) із змінами та доповненнями від 25.05.1998, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

За умовами п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України N 5 від 31.03.95 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення факту родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки.

Звертаючись до суду з вказаною заявою, заявник просила встановити факт, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , була матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та бабусею ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, матеріали спадкової справи № 13/2022 з інформаційною довідкою із спадкового реєстру (спадкові справи/заповіти), щодо майна ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 інформаційну довідку із спадкового реєстру (спадкові справи/заповіти), щодо майна ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Заявник ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , є дочкою ОСОБА_7 та ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 . (а.с.27)

21.01.1995 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану Білоцерківського міськвиконкому Київської області було зареєстровано шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_8 і після реєстрації шлюбу прізвище дружини « ОСОБА_6 », що підтверджується свідоцтвом про одруження серія НОМЕР_4 . (а.с. 28)

Батько Заявника - ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 . У свідоцтві про народження ОСОБА_2 в графі мати вказана - ОСОБА_3 , а в графі батько вказаний - ОСОБА_4 . Також у свідоцтві зазначено місце реєстрації народження с. Сколобов, Володарсько-Волинського району, Житомирської області, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 . (а.с. 29)

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5 . (а.с. 30)

Заявник ОСОБА_1 прийняла спадшину після свого померлого батька ОСОБА_2 шляхом подачі в шестимісячний строк з дня смерті батька заяви про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Кушнір Н.Б. (а.с. 123-175)

Згідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 21.09.2022 року приватним нотаріусом Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Кушнір Н.Б., та зареєстрованого у реєстрі за № 1699, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 є спадкоємцем майна ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спадщина на яку видане свідоцтво складається з: 1/3 частки квартири під АДРЕСА_5 . (а.с.45)

Заявник у заяві зазначила, що при оформленні спадщини після померлого ОСОБА_2 вона дізналася, що її батько ОСОБА_2 не оформив спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_5 , яка складалася з квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Заявник 21.09.2022 року звернулася до приватного нотаріуса Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Кушнір Н.Б. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_5 .

Приватним нотаріусом Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Кушнір Н.Б. було винесено постанову 21.09.2022 року за №108/02-31 в якій ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_5 у зв`язку з відсутністю факту прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб та неподанням документів, що підтверджують родинні відносини, оскільки не надано свідоцтво про шлюб ОСОБА_5 (а.с. 70)

ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_6 , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області.(а.с.32)

Спадкова справа після померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_5 не заводилася. (а.с. 177)

Згідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 ОСОБА_5 народилася ІНФОРМАЦІЯ_7 , місце народження с. Сколобов, Володарсько-Волинського району, Житомирської області. (а.с. 31 )

У свідоцтві про народження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в графі мати вказана - ОСОБА_3 , а в графі батько вказаний - ОСОБА_4 . Також у свідоцтві про народження зазначено місце реєстрації народження с. Сколобов, Володарсько-Волинського району, Житомирської області. (а.с. 29)

Згідно відповіді від 15.07.2022 року №22.17-23 на адвокатський запит від 06.07.2022 року №11 Хорошівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Житомирському районі Житомирської області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) повідомив про наявність архівного фонду у відділі з 1946 року по теперішній час. (а.с. 54)

Державний архів Житомирської області Житомирської обласної військової адміністрації Житомирської обласної державної адміністрації у своїй відповіді від 07.11.2022 року № К-3296/01 на адвокатський запит від 27.10.2022 року №12 повідомив, що у книгах реєстрації актових записів про шлюб по с. Сколобів Володарсько-Волинського району Житомирської області за 1935-1936, 1938-1939, 1944 роки та за 1937 рік, що надійшла на зберігання до Державного архіву Житомирської області частково, запису про реєстрацію шлюбу ОСОБА_4 з ОСОБА_10 не виявлено. Книги реєстрації актових записів про шлюб по с. Сколобів Володарсько-Волинського району Житомирської області за 1940-1943 роки на зберігання до Державного архіву Житомирської області не надходили, тому підтвердити реєстрацію шлюбу ОСОБА_4 з ОСОБА_10 неможливо.(а.с.55)

Згідно належним чином завіреної ксерокопії актового запису про народження №87 від 16.10.1944 року ОСОБА_2 , останній народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце реєстрації народження с. Сколобов, Володарського-Волинського району, Житомирської області. Вказана ксерокопія актового запису направлена Державним архівом Житомирської області Житомирської обласної військової адміністрації Житомирської обласної державної адміністрації 07.11.2022 року на адвокатський запит від 27.10.2022 року №12. У вказаному актовому записі зазначені відомості про батьків ОСОБА_11 : батько - ОСОБА_4 , українець, минуло 24 роки, телефоніст; мати - ОСОБА_3 , українка, минуло 24 роки, медфельшер. Місце постійного життя батьків: с. Сколобов Володарсько-Волинського району Житомирської області. (а.с. 56-58)

Заявник також вказує на те, що оскільки свідоцтво про укладення шлюбу ОСОБА_5 та ОСОБА_4 не збереглося та відсутній актовий запис про шлюб складений у період з 01.01.1935 року по 03.10.1944 року включно на гр. ОСОБА_10 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_7 в с. Сколобів, Володарсько-Волинського району, Житомирської області та ОСОБА_4 , який би підтвердив той факт, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є матір`ю її батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 і відповідно її бабусею, а тому, виникла необхідність підтвердити родинні зв`язки.

При вирішенні даних вимог суд виходить із наступного.

Відповідно ч.ч.1-4 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин ( фактів ), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення.

Частиною 5, 6 статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно ч.1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Факт родинних відносин між фізичними особами (п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК) встановлюється у судовому порядку, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки для заявника: право на спадщину, право на пенсію у зв`язку із втратою годувальника, одержання компенсації тощо.

Справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, в разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.

Тобто, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав осіб; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Такої правової позиції дотримується і Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 15 квітня 2020 року справі № 302/991/19, провадження № 61-1128св20.

Як встановлено судом, на час розгляду даної цивільної справи, інших спадкоємців, які б звернулися до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, спадкова справа не містить.

Оскільки виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, заявник вірно звернувся в суд із заявою про встановлення цих фактів, розгляд яких здійснюється за правилами окремого провадження.

Заявник до суду надала належні та допустимі письмові докази які підтверджують вищевказаний факт родинних відносин і які суд приймає до уваги.

Так, Заявником до суду надано рішення виконавчого комітету Білоцерківської міської ради народних депутатів від 12.06.1980 року №316 «Про призначення опіки над неповнолітньою ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_6 » в якому було зазначено, що розглянувши заяву ОСОБА_5 , яка проживає в АДРЕСА_2 про призначення її опікуном над неповнолітньою онукою ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_6 , батьки якої від`їзджають у відрядження за кордон було вирішено призначити ОСОБА_5 опікуном над неповнолітньою онукою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . (а.с. 35)

Згідно до обмінного ордеру №202 від 14.09.1982 року ОСОБА_5 проживала в АДРЕСА_2 та в порядку обміну вселилася в квартиру АДРЕСА_7 . ( а.с.50 )

З належним чином завіреної заступником завідувача Першої Білоцерківської державної нотаріальної контори А.Приймак копії заяви ОСОБА_5 до Білоцерківської державної нотаріальної контори від 17.09.2001 року також вбачається, що ОСОБА_2 є сином ОСОБА_5 , оскільки сама ОСОБА_5 у вказаній заяві вказала, що ОСОБА_2 її син. (а.с. 36)

Також у справі містяться фотокартки ОСОБА_5 з сином ОСОБА_2 , внучкою ОСОБА_12 різних періодів. (а.с.66-69)

За таких обставин, суд дійшов висновку про доведеність у справі юридичного факту, а саме, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , була матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та бабусею ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Звертаючись до суду з вказаною заявою, заявник також просила встановити факт постійного проживання ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкоємцем за законом після смерті якого є його донька ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , разом зі спадкодавцем ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_2 .

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно витягу з реєстру Білоцерківської міської територіальної громади від 14.06.2023 року за №15.2-03/11233 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , станом на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с. 51)

Згідно витягу з реєстру Білоцерківської міської територіальної громади від 19.09.2022 року за №15.2-03/13247 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 20.10.1982 року та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , з 14.10.1987 року були зареєстровані та проживали за адресою: АДРЕСА_2 . (а.с. 52)

Після смерті ОСОБА_5 залишилося спадкове майно, яке належало померлій на праві власності, а саме: квартира під АДРЕСА_3 на підставі свідоцтва на право власності на житло № НОМЕР_7 від 30.04.1993 року і вказана квартира зареєстрована у Міжрайонному бюро технічної інвентаризації на праві особистої власності на підставі свідоцтва про право власності за ОСОБА_5 і записана 29.05.1993 року у реєстрову книгу за №100 Р№11134. (а.с. 33)

Згідно свідоцтва про право власності № НОМЕР_8 від 18.06.2007 року та Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно Білоцерківського МБТІ від 21.07.2007 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 були співвласниками квартири АДРЕСА_5 . (а.с.33)

Згідно акту №96 від 08.06.2023 року виданого КП БМР ЖЕК №1 ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_5 постійно спільно проживали з 01.09.2011 року по день смерті ОСОБА_5 / ІНФОРМАЦІЯ_5 / за адресою: АДРЕСА_2 . ОСОБА_5 проживала у зазначеній квартирі без реєстрації. (а.с. 53)

Заявник зазначила, що з 01.09.2011 року по день смерті ОСОБА_5 / ІНФОРМАЦІЯ_5 / ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_5 вели спільне господарство за адресою: АДРЕСА_2 . У вищевказаний період ОСОБА_2 та ОСОБА_1 здійснювали догляд за ОСОБА_5 ОСОБА_2 опікувався своєю матір`ю ОСОБА_5 , купував їй необхідні ліки та продукти харчування, оплачував комунальні послуги за вищевказану квартиру бабусі, а також підтримував вказану квартиру у належному стані. Заявник за фахом професійна медсестра (а.с. 61-63) і вона надавала постійно необхідну медичну допомогу бабусі за вищевказаною адресою під час їхнього спільного проживання. Інших родичів, крім сина ОСОБА_2 , та внучки ОСОБА_1 ОСОБА_5 не мала.

ОСОБА_5 знаходилася на стаціонарному лікуванні в 1-му хірургічному відділенні Білоцерківської міської лікарні №2 з 28.10.2013 року по 01.11.2013 року, що підтверджується епікризом історії хвороби №12528 ОСОБА_5 виданим КНП БМР «Білоцерківська міська лікарня №2» у якому вказано, що на той час ОСОБА_5 проживала за адресою: АДРЕСА_2 . (а.с. 49)

Згідно лікарського свідоцтва про смерть №396 від 02.11.2013 року, ОСОБА_5 померла у віці 95 років за адресою: АДРЕСА_2 . Також у лікарському свідоцтві зазначено, що ОСОБА_5 близько 30 років до дня смерті хворіла і мала такі захворювання: застійна серцева недостатність, хронічна ішемічна хвороба серця, атеросклеротична хвороба серця. Крім вказаного, ОСОБА_5 хворіла на загальний атеросклероз та рак кишківника. (а.с. 44).

Згідно виписки з історії хвороби ОСОБА_5 виданої 03.02.2023 року КНП «Київський обласний онкологічний диспансер» ОСОБА_5 у 2001 році була прооперована з приводу раку кишківника. (а.с.48)

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 понесли витрати на поховання ОСОБА_5 , що підтверджується: фіскальним чеком від 02.11.2013 року, рахунками-замовленнями №001943 від 02.11.2013 року, №001944 від 03.11.2013 року; квитанцією до прибуткового касового ордера від 02.11.2013 року, накладною. (а.с. 39-43). Як зазначила Заявник в заяві у рахунках-замовленнях та у квитанції до прибуткового касового ордера зазначений замовник - ОСОБА_13 . На прохання батька Заявник зверталася до КП БЦМР «Спецкомбінат з надання ритуальних послуг» і замовляла та оплачувала грошові кошти за ритуальні послуги пов`язані з похованням бабусі, але більшу частину цих коштів складали надані Заявнику батьком його особисті кошти. Також батько Заявника і Заявник понесли витрати на поминальні обіди в день похорону ОСОБА_5 , на 9 днів та на 40 днів. Крім вказаного, ОСОБА_2 здійснював постійний догляд за могилою бабусі та за її квартирою. Після смерті своєї матері він періодично проживав у її квартирі та оплачував комунальні послуги, підтримував вказану квартиру у належному стані, проводив там необхідні ремонти. Після смерті бабусі батько Заявника ОСОБА_2 надавав їй грошові кошти для сплати за комунальні послуги за бабусину квартиру. Заявник допомагала матеріально батькові оплачувати комунальні послуги за бабусину квартиру. Після смерті батька Заявник сплачує комунальні послуги за квартиру під АДРЕСА_4 та доглядає бабусину могилу.

В матеріалах справи знаходяться копії фіскальних чеків, копії квитанцій, копії дублікатів чеків про оплату комунальних послуг ОСОБА_2 та ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_8 ; копії рахунків для оплати комунальних послуг які надходили на ім`я ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_8 . За період з 2014 року по липень 2023 року (а.с.71-107)

21.09.2022 року Заявник ОСОБА_1 , звернулася до приватного нотаріуса Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Кушнір Н.Б. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_5 .

Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 21.09.2022 року №108/02-31 приватний нотаріус Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Кушнір Н.Б. відмовила ОСОБА_1 , у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_5 у зв`язку з відсутністю факту прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб та неподанням документів, що підтверджують родинні відносини. (а.с. 70)

Заявник зазначила, що згодом вона знайшла оригінал нотаріально посвідченого заповіту ОСОБА_5 від 07.08.1993 року.

Згідно заповіту, який нотаріально посвідчений Могилевською Л.Г., в.о., державним нотаріусом Білоцерківської державної нотаріальної контори 07.08.1993 року та зареєстрований в реєстрі за № 2-2783, ОСОБА_5 на випадок своєї смерті зробила розпорядження, що належну їй квартиру під номером двадцять першим, що знаходиться в АДРЕСА_6 в будинку під номером другим, вона заповідає ОСОБА_2 . (а.с. 34)

Заявник зазначає, що її батько ОСОБА_2 є єдиним спадкоємцем за заповітом після померлої матері ОСОБА_5 на квартиру під номером АДРЕСА_3 . ОСОБА_2 у встановлений законом шестимісячний строк не звертався до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_5 , бо він фактично прийняв спадщину після своєї померлої матері ОСОБА_5 , яка складалася з квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки ОСОБА_2 постійно проживав разом із спадкодавцем ОСОБА_5 на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_2 і ОСОБА_2 протягом строку встановленого в статті 1270 ЦК України не заявив про відмову від спадщини.

23.06.2023 року ОСОБА_1 , як спадкоємець ОСОБА_2 , звернулася до приватного нотаріуса Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Кушнір Н.Б. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 батька, ОСОБА_2 , який фактично прийняв спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_5 , яка складалася з квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки ОСОБА_2 постійно проживав разом із спадкодавцем ОСОБА_5 на час відкриття спадщини і ОСОБА_2 протягом строку встановленого в статті 1270 ЦК України не заявив про відмову від спадщини.

Згідно постанови про відмову у вчинені нотаріальної дії від 23.06.2023 за № 100/02-31, приватним нотаріусом Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Кушнір Н.Б. було відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 батька, ОСОБА_2 на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та належала ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , спадкоємцем за заповітом якої був, ОСОБА_2 у зв`язку з відсутністю факту прийняття спадкоємцем ОСОБА_2 спадщини у встановлений законом спосіб.

У вищевказаній постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії приватний нотаріус Кушнір Н.Б. зазначила, що відповідно до Витягу з реєстру Білоцерківської міської територіальної громади №15.2-03/11233, виданого Управлінням адміністративних послуг Білоцерківської міської ради 14.06.2023 року померла ОСОБА_5 була зареєстрована на день смерті за адресою: АДРЕСА_8 , одна. ОСОБА_2 пропустив встановлений ст. 1270 ЦК України строк для прийняття спадщини та не прийняв фактично спадщину у відповідності до ст. 1268 ЦК України, після померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_5 , оскільки надані заявником документи не підтверджують факт постійного проживання ОСОБА_2 зі спадкодавцем ОСОБА_5 на час відкриття спадщини.

Крім вищевказаного, у постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 23.06.2023 року №100/02-31 зазначено, що за даними Спадкового реєстру (Інформаційна довідка зі Спадкового реєстру «спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину» №72937490 від 23.06.2023 року) нотаріусом встановлено відсутність заведеної спадкової справи після померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_5 . (а.с. 59-60,176-177)

При вирішенні даних вимог суд виходить із наступного.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ч. 1 ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно до ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

В ч. 1 ст. 1221 ЦК України передбачено, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

За ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

За ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України).

Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).

Так за змістом норми статті 1268 ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Статтею 29 ЦК України в редакції, чинній на час відкриття спадщини, встановлено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Фізична особа може мати кілька місць проживання.

Положення статті 29 ЦК України не ставлять місце фактичного проживання особи в залежність від місця її реєстрації.

Право на вибір місця проживання закріплено у статті 33 Конституції України, відповідно до якої кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Під місцем постійного проживання розуміється місце, де фізична особа постійно проживає. Тимчасовим місцем проживання є місце перебування фізичної особи, де вона знаходиться тимчасово (під час перебування у відпустці, відрядженні, зокрема у готелі чи у санаторії, тощо).

Відповідно до частини другої статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» (в редакції положень Закону, що діяли на час виникнення спірних правовідносин) реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією ( 254к/96-ВР ), законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Статтею 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» (в редакції положень Закону, що діяли на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що вільний вибір місця проживання чи перебування - право громадянина України, а також іноземця та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, на вибір адміністративно-територіальної одиниці, де вони хочуть проживати чи перебувати. Місце перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік. Місце проживання - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік.

Отже, статтями 2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

З вищенаведеного вбачається, що місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться.

За змістом пунктів 3.21., 3.22 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595, в редакції, яка діяла на момент відкриття спадщини, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї. У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем.

З аналізу наведених норм можна дійти висновку, що законодавець не пов`язує місце відкриття спадщини з місцем реєстрації спадкодавця.

При цьому, відсутність реєстрації спадкодавця за останнім місцем його проживання, зокрема за місцем проживання спадкоємця, не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини частини третьої статті 1268 ЦК України підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів. Дана правова позиція міститься у Постанові ВС від 28.02.2018 року справа №633/344/16-ц.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що батько Заявника ОСОБА_2 , в силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України прийняв спадщину за заповітом після своєї померлої матері ОСОБА_5 , а саме: квартиру АДРЕСА_4 , оскільки він постійно проживав разом із спадкодавцем ОСОБА_5 на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_2 , та ОСОБА_2 протягом строку встановленого в статті 1270 ЦК України не заявив про відмову від спадщини, але за життя ОСОБА_2 спадщину не оформив, бо обставини частини третьої статті 1268 ЦК України підтверджуються належними та допустимими доказами, які надані суду.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пунктах 2, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

За таких обставин, суд дійшов висновку про доведеність у справі юридичного факту, а саме, факту постійного проживання ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкоємцем за законом після смерті якого є його донька ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , разом зі спадкодавцем ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Серявін та інші проти України", заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).

Встановлення факту родинних відносин та факту спільного проживання має для Заявника юридичне значення, оскільки від встановлення вказаних фактів залежить оформлення спадщини, при цьому дана справа не пов`язана з вирішенням спору про право, суд дійшов висновку, що заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Так, батько Заявника ОСОБА_2 , єдиний спадкоємець за заповітом після померлої ОСОБА_5 на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_8 , яка належала померлій ОСОБА_5 .

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Заявниця також вважається такою, що прийняла спадщину після померлої ОСОБА_5 , оскільки вона постійно проживала разом із спадкодавцем ОСОБА_5 на час відкриття спадщини і протягом строку встановленого в статті 1270 ЦК України вона не заявила про відмову від спадщини. Однак після смерті ОСОБА_5 згідно до ст. 1223 ЦК України, батько Заявниці ОСОБА_2 єдиний спадкоємець за заповітом після померлої ОСОБА_5 на її вищезазначену квартиру. Інші спадкоємці відсутні.

Від встановлення вказаних фактів залежить оформлення Заявником спадкових прав та виникнення спадкових прав померлого ОСОБА_2 та можливість їх подальшої реалізації.

Батько Заявника ОСОБА_2 та бабуся Заявника ОСОБА_5 померли, чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем за адресою реєстрації спадкоємця, встановлення даного факту необхідно Заявнику для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, яка залишилась після смерті її бабусі ОСОБА_5 , яку фактично прийняв її батько ОСОБА_2 . При цьому спір про право відсутній.

Статтею 129 1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Відповідно до ч.1 ст. 18 ЦПК України - судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України (суд ураховує також роз`яснення Верховного Суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" - рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання).

При вирішенні питання розподілу між сторонами судових витрат, суд враховує, що відповідно до ч. 7 ст. 297 ЦПК України при ухваленні судом рішення в справах окремого провадження - судові витрати не відшкодовуються.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 129-1 Конституції України, ст.ст. 29, 1268, 1270 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 10-13, 18, 19, 76, 77, 81, 89, 256, 259, 263-265, 293, 294, 297, 315, 316, 353-355 Цивільного процесуального кодексу України, постановою Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд, -

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Білоцерківська міська рада про встановлення фактів, що мають юридичне значення - задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , була матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та бабусею ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкоємцем за законом після смерті якого є його донька ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , разом зі спадкодавцем ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ; РНОКПП НОМЕР_9 ; адреса: АДРЕСА_9 .

Заінтересована особа: Білоцерківська міська рада, ; адреса: вул. Ярослава Мудрого, буд. 15, м. Біла Церква, Київська обл., 09117.

Суддя Б. І. Кошель