Справа № 182/7961/21
Провадження № 2/0182/539/2023
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

25.08.2023 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Рунчевої О.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження (без виклику сторін) цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «АКЦІОНЕРНИЙ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «КОНКОРД» про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (позивач) звернулась до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до Акціонерного товариства «АКЦІОНЕРНИЙ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «КОНКОРД» про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду, відповідно до якого просила: стягнути з Акціонерного товариства «АКЦІОНЕРНИЙ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «КОНКОРД» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання рішення суду у розмірі 54 647,46 грн., а також витрати на правову допомогу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що наказом Акціонерного товариства «АКЦІОНЕРНИЙ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «КОНКОРД» №94/к від 08.11.2019 року її було звільнено з роботи з 11.11.2019 року з посади начальника Департаменту бізнесу платіжних карток Акціонерного товариства «АКЦІОНЕРНИЙ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «КОНКОРД», у зв`язку з скороченням штатів згідно п.1., ч.1, ст..40 КЗпП.

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28.01.2021 року було частково задоволено її позовну заяву до Акціонерного товариства «АКЦІОНЕРНИЙ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «КОНКОРД» про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди. Стягнуто з Акціонерного товариства «АКЦІОНЕРНИЙ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «КОНКОРД» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 12.11.2019 року по 03.02.2020 року в сумі 115 251,15 грн. Стягнуто з Акціонерного товариства «АКЦІОНЕРНИЙ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «КОНКОРД» на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди 1 000,00 грн. В іншому відмовлено.

Не погоджуючись з висновками суду першої інстанції ОСОБА_1 було подано апеляційну скаргу на рішення Нікопольського міськрайонного суду від 28.01.2021 року. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 09.06.2021 року її апеляційну скаргу задоволено частково. Рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28.01.2021 року скасовано та ухвалено нове рішення. Позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «АКЦІОНЕРНИЙ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «КОНКОРД» про визнання незаконним і скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди задоволено частково. Визнано незаконним та скасовано наказ Акціонерного товариства «АКЦІОНЕРНИЙ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «КОНКОРД» №94/к від 08.11.2019 року щодо звільнення ОСОБА_1 з посади начальника Департаменту бізнесу платіжних карток за скороченням штатів згідно п.1 ч.1. ст..40 КЗпП України. Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника Департаменту бізнесу платіжних карток Акціонерного товариства «АКЦІОНЕРНИЙ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «КОНКОРД» з 11 листопада 2019 року. Стягнуто з Акціонерного товариства «АКЦІОНЕРНИЙ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «КОНКОРД» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 12 листопада 2019 року по 09 червня 2021 року в сумі 794 626,35 грн. без утримання податків та інших обов`язкових платежів.

Зазначає, що відповідачем по справі не було в добровільному порядку виконано вищевказане рішення суду апеляційної інстанції в частині негайного поновлення її на роботі, у зв`язку з чим на підставі ст.236 КЗпП України існують підстави для стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Так, на наступний день після проголошення постанови Дніпропетровського апеляційного суду про її поновлення на роботі, 10.06.2021 року о 09:00 год., вона прибула за своїм місцем роботи до центрального офісу Акціонерного товариства «АКЦІОНЕРНИЙ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «КОНКОРД» з метою поновлення на роботі та виконання нею своїх службових обов`язків. Однак керівництвом банку її було повідомлено, про можливість виконання рішення суду після опублікування його на сайті «Єдиний державний реєстр судових рішень».

Про свою готовність стати до роботи вона повідомила відповідача 11.06.2021 року, 14.06.2021 року, 22.06.2021 року, 29.06.2021 року, щодня прибуваючи за місцем роботи очікуючи відповіді банку про її поновлення на роботі. Кожного разу її не було поновлено на роботі, посилаючись на примусове виконання рішення суду.

Також 24.06.2021 року вона звернулась до інспекції з питань праці та зайнятості населення Дніпровської міської ради, щодо невиконання відповідачем рішення суду в частині поновлення на роботі. Однак відповіді на звернення так і не отримала.

В результаті чого вона була вимушена звернутись до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції з виконавчим листом про примусове виконання рішення суду про її поновлення на роботі. Вказані обставини підтверджуються копіями виконавчих листів по справі №182/8455/19 від 05.07.2021 року та постановою про відкриття виконавчого провадження від 12.07.2021 року, що в черговий раз свідчить, що відповідач і не збирався її поновлювати на попередньому місці роботи.

Так 19.07.2021 року державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції Абдулаєвою С.З. було здійснено вихід за місцем знаходження боржника та поновлено її, ОСОБА_1 на посаді начальника Департаменту бізнесу платіжних карток Акціонерного товариства «АКЦІОНЕРНИЙ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «КОНКОРД» та видано наказ №82/к від 19.07.2021 року про поновлення її на роботі та зроблено запис в трудовій книжці про поновлення з 12.11.2019 року дати незаконного звільнення. Тобто її загальний робочий стаж в АТ «АКБ Конкорд» починається з 02.05.2019 року і по теперішній час включно, і є безперервним.

05.08.2021 року вона звернулась до відповідача з заявою про виплату їй середнього заробітку за час затримки виконання Постанови Дніпровського апеляційного суду від 09.06.2021 року за період з 10.06.2021 року по 18.07.2021 року.

Листом Акціонерного товариства «АКЦІОНЕРНИЙ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «КОНКОРД» від 19.08.2021 року їй було відмовлено у виплаті заробітку за час затримки виконання рішення суду посилаючись на відсутність фактичних трудових відносин у вказаний період.

Належна їй заробітна плата безпідставно не виплачена за період з 10.06.2021 року по 18.07.2021 року, незважаючи на те, що її робочий стаж є безперервним з 02.05.2019 року і по теперішній час включно, про що зроблено запис в трудовій книзі, а наказ АТ «АКБ Конкорд» про її звільнення 19.11.2019 року скасовано.

Належних обов`язкових відрахувань до пенсійного фонду, за неї, як за працевлаштовану особу, в повному обсязі АТ «АКБ Конкорд» не зроблено, що призвело до виплати сум по лікарняному листу (тимчасова непрацездатність через хворобу) в мінімальній сумі, наче вона була не працевлаштована або мала перерив в трудовому стажі. Що є порушенням її соціальних гарантій, належних їй за КЗОТ та Законів України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

Також невиплата їй належної заробітної плати в повному обсязі спричинить необґрунтоване зменшення відпускних по сумі й по кількості належних їй днів відпустки.

Згідно довідки Акціонерного товариства «АКЦІОНЕРНИЙ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «КОНКОРД» від 08.11.2021 року середньоденна заробітна плата начальника бізнесу платіжних карток ОСОБА_1 становить 2023,98 грн. Всього робочих днів затримки виконання судового рішення про поновлення на роботі за період з 10.06.2021 року по 18.07.2021 року -27. Таким чином, середній заробіток ОСОБА_1 за час затримки виконання рішення суду за період з 10.06.2021 року по 18.07.2021 року складає : 2023,98 грн. х 27 днів = 54647,46

У зв`язку з вказаними обставинами вона вимушена звернутись до суду з цим позовом за захистом своїх трудових прав та інтересів.

Ухвалою судді від 23.11.2021 відкрито провадження по даній справі. Вказаною ухвалою відповідачу був наданий строк 15 днів з дня отримання ним такої ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву.

23.12.2021 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву із викладенням заперечень проти неї.

29.12.2021 року на адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив.

14.01.2022 року на адресу суду від відповідача надійшли заперечення.

01.02.2022 року на адресу суду від позивача надійшли додаткові пояснення по справі.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється за відсутністю сторін, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України.

Суд вивчивши матеріали справи, приходить до наступного.

Судом встановлено, що 02.05.2019 року позивача було прийнято на посаду начальник департаменту бізнесу платіжних карток. Позивачу у трудову книжку працівником відділу кадрів Акціонерного товариства «АКБ «Конкорд» внесено запис за № 76/к від 26.04.2019 року про прийняття її на роботу на посаду начальник департаменту бізнесу платіжних карток. Наступний запис у трудовій книжці вчинено за Наказом №94/к від 08.11.2019 року про те, що позивач звільнена за скороченням штатів згідно п.1., ч.1, ст..40 КЗпП. Потім 19.07.2021 року було зроблено наступний запис у трудовій книжці Наказ №82/к від 19.07.2021 року, згідно до якого відповідно до Наказу № 25 від 06.02.2020 року про поновлення на роботі та рішення суду у справі №182/8455/19 поновити з 11.11.2019 року на посаді начальника департаменту бізнесу платіжних карток.

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28.01.2021 року було частково задоволено позовну заяву ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «АКЦІОНЕРНИЙ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «КОНКОРД» про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди. Стягнуто з Акціонерного товариства «АКЦІОНЕРНИЙ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «КОНКОРД» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 12.11.2019 року по 03.02.2020 року в сумі 115251,15 грн. Стягнуто з Акціонерного товариства «АКЦІОНЕРНИЙ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «КОНКОРД» на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди 1000,00 грн. В іншому відмовлено.

09.06.2021 за наслідками апеляційного розгляду Дніпровським апеляційним судом у справі ухвалено рішення, відповідно до якого апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28.01.2021 року скасовано та ухвалено нове рішення. Визнано незаконним та скасовано наказ Акціонерного товариства «АКЦІОНЕРНИЙ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «КОНКОРД» №94/к від 08.11.2019 року щодо звільнення ОСОБА_1 з посади начальника Департаменту бізнесу платіжних карток за скороченням штатів згідно п.1 ч.1. ст..40 КЗпП України. Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника Департаменту бізнесу платіжних карток Акціонерного товариства «АКЦІОНЕРНИЙ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «КОНКОРД» з 11 листопада 2019 року. Стягнуто з Акціонерного товариства «АКЦІОНЕРНИЙ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «КОНКОРД» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 12 листопада 2019 року по 09 червня 2021 року в сумі 794626,35 грн. без утримання податків та інших обов`язкових платежів. Стягнуто з Акціонерного товариства «АКЦІОНЕРНИЙ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «КОНКОРД» на користь ОСОБА_1 у відшкодування маральної шкоди 1000,00 грн.

Постановою Верховного суду від 08.12.2021 по справі №182/8455/19 касаційну скаргу Акціонерного товариства «АКЦІОНЕРНИЙ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «КОНКОРД» задоволено частково. Змінено частково постанову Дніпровського апеляційного суду від 09.06.2021 року в частині вирішення позовних вимог про визнання незаконним та скасування наказу №94/к від 08.11.2019 року про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника департаменту бізнесу платіжних карток за скороченням штатів згідно пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу змінено. У задоволенні позовної вимоги про скасування наказу акціонерного товариства «АКЦІОНЕРНИЙ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «КОНКОРД» № 94/к від 08.11.2019 року про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника департаменту бізнесу платіжних карток за скороченням штатів згідно пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України відмовлено. Стягнуто з Акціонерного товариства «АКЦІОНЕРНИЙ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «КОНКОРД» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 12.11.2019 року по 03.02.2020 року у розмірі 115 251,15 грн. В іншій частині постанову Дніпровського апеляційного суду від 09.06.2021 року залишити без змін.

Тобто, рішення Дніпровського апеляційного суду в частині поновлення на посаді позивача підлягало негайному виконанню та набрало законної сили.

У перший же робочий день наступний за днем ухвалення вищевказаного рішення суду, тобто в 10.06.2021 року позивач з`явилася за своїм місцем роботи до центрального офісу Акціонерного товариства «АКЦІОНЕРНИЙ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «КОНКОРД» для того, щоб почати виконувати свої службові обов`язки.

Однак керівництвом банку їй було повідомлено про можливість виконання рішення суду після опублікування його на сайті «Єдиний державний реєстр судових рішень». Про свою готовність стати до роботи вона повідомила відповідача відповідними заявами 11.06.2021 року, 14.06.2021 року, 22.06.2021 року, 29.06.2021 року.

Шевченківським відділом державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 9м.Дніпро) 12.07.2021 року було відкрите виконавче провадження, виконавцем було висунуто відповідну вимогу до відповідача про поновлення ОСОБА_1 на роботі та 22.07.2021 виконавче провадження було закінчене, у зв`язку з виконанням вимог виконавчого листа №182/8455/19 від 05.07.2021 року Дніпровського апеляційного суду.

19.07.2021 року Головою правління Акціонерного товариства «АКЦІОНЕРНИЙ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «КОНКОРД» було видано наказ № 82/к «Про поновлення на роботі ОСОБА_1 », яким її було поновлено на посаді начальника департаменту, Департаменту бізнесу платіжних карток з функціональними обов`язками відповідно до посадової інструкції від 19.07.2021 року та місцем роботи за адресою АДРЕСА_1 .

Отже, період з 10.06.2021 року по 18.07.2021 року є часом затримки в поновленні ОСОБА_1 на роботі згідно з рішенням Дніпровського апеляційного суду від 09.06.2021 року.

Так, відповідно до ст. 235 КЗпП України рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, підлягає негайному виконанню.

Негайне виконання судового рішення полягає в тому, що воно набуває властивостей здійснення і підлягає виконанню не з часу набрання ним законної сили, що передбачено для переважної більшості судових рішень, а негайно з часу його оголошення в судовому засіданні, чим забезпечується швидкий і реальний захист життєво-важливих прав та інтересів громадян і держави.

Обов`язковість рішень суду віднесена Конституцією України до основних засад судочинства, а тому, з огляду на принцип загальнообов`язковості судових рішень судові рішення, які відповідно до закону підлягають негайному виконанню, є обов`язковими для виконання, зокрема, посадовими особами, від яких залежить реалізація прав особи, підтверджених судовим рішенням.

У відповідності до частини другої статті 129 Конституції України обов`язковість судових рішень є однією із основних засад судочинства.

Статтею 129-1 Конституції України передбачено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд справи судом; право на судовий захист є гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень складовою права на справедливий судовий захист.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що законодавець передбачає обов`язок роботодавця добровільно і негайно виконати рішення суду про поновлення працівника на роботі, і цей обов`язок полягає в тому. що у роботодавця обов`язок видати наказ про поновлення працівника на роботі виникає відразу після оголошення рішення суду, незалежно від того, чи буде дане рішення суду оскаржуватися.

До таких висновків дійшов Верховний Суд в постанові від 21.04.2021 в справі № 461/1303/19 (провадження № 61-17899св20).

Відповідно до вимог ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Статтею 236 КЗпП України встановлено, у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Таким чином, підставою для виплати незаконно звільненому працівнику середнього заробітку є встановлений судом факт затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення про поновлення на роботі. Рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу.

Відповідно до п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» при визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівником, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ №100 від 08 лютого 1995 року (далі - Порядок).

Пунктом 2 Порядку передбачено, що у випадку збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється, виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Згідно з п. п. 3, 4 Порядку при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження включаються: основна заробітна плата; доплати і надбавки (за надурочну роботу та роботу в нічний час; суміщення професій і посад; розширення зон обслуговування або виконання підвищених обсягів робіт робітникам-почасовикам; високі досягнення в праці (високу професійну майстерність); умови праці; інтенсивність праці; керівництво бригадою, вислугу років та інші. При обчисленні середньої заробітної плати за останні два місця не враховуються виплати за час, протягом якого зберігається середній заробіток працівника (за час виконання державних і громадських обов`язків, щорічної і додаткової відпусток, відрядження тощо) та допомога у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю.

Відповідно до п. 8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місця роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом останніх двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Після визначення середньоденної заробітної плати, як розрахункової величини для нарахування виплат, працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час затримки розрахунку, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абзац 2 пункту 8 Порядку).

Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абзац 3 пункту 8 Порядку). Такий порядок обчислення середнього заробітку застосовується незалежно від форми власності підприємства.

Згідно наданого позивачем розрахунку, заробітна плата ОСОБА_1 за останні два місяці з моменту звільнення з посади 11.11.2019, складає: за вересень 2019 року - 43478,00 грн.; за жовтень 2019 року - 15217,30 грн.

Всього у вересні - жовтні 2019 року було 22+20=42 робочих дні, фактично відпрацьовані дні 22+7= 29 днів.

За вересень - жовтень 2019 року позивачеві було нараховано 43478,00 + 15217,30 = 58695,30 грн.

Таким чином середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 за останні 2 місяці складала 58695,30 грн/28 днів = 2023,98 грн/l день.

Виходячи з того, що затримка виконання рішення суду складає 25 робочих днів, а саме за період з 10.06.2021 по 18.07.2021 року, а не 27, як зазначає представник позивача, оскільки вихідні дні були у червні - понеділок 21 червня та 28 червня. Таким чином за період з 10.06.2021 по 18.07.2021 року середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі складає 50599,50 грн. (2023,98 грн. * 25 днів = 50599,50 грн.)

Враховуючи вищевказані обставини та норми чинного законодавства, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення Дніпровського апеляційного суду від 09.06.2021 року у справі №182/8455/19 та підлягають частковому задоволенню з урахуванням кількості днів.

У своєму відзиві представник зазначив про те, що середній заробіток за час затримки власником або уповноваженим ним органом виконання судового рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою, а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою, тому строк пред`явлення до суду позовних вимог про стягнення зазначеного заробітку обмежується трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, тобто з часу видачі наказу про поновлення на роботі (ч. 1 ст. 233 КЗпП України).

Зауважує, що Позивач звернулась до Нікопольського міськрайонного суду 19.11.2021 року ,в той час, коли наказ Акціонерного товариства «АКЦІОНЕРНИЙ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «КОНКОРД» був виданий 19.07.2021 року, а тому звернення Позивача до суду з вимогою стягнення з Акціонерного товариства «АКЦІОНЕРНИЙ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «КОНКОРД» оплату середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі, є таким, шо поданий з пропуском строку встановленим ч. 1 ст. 233 КЗпП України.

Згідно із додаткових пояснень позивача 05.08.2021 року вона звернулась до відповідача з письмовою заявою про виплату їй середнього заробітку за час затримки виконання Постанови Дніпровського апеляційного суду від 09.06.2021 року за період з 10.06.2021 року по 18.07.2021 року. Листом Акціонерного товариства «АКЦІОНЕРНИЙ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «КОНКОРД» від 19.08.2021 року та їй було відмовлено у виплаті заробітку за час затримки виконання рішення суду посилаючись на відсутність фактичних трудових відносин у вказаний період, який позивачка отримала 24.08.2021 року й дізналась про порушення своїх прав.

З зазначеного вбачається, що позивачем було дотримано вимоги законодавства стосовно строків звернення до суду.

Виходячи з наведеного, доводи представника відповідача у відзиві про те, що позивачем пропущено передбачений ст. 233 КЗпП України строк на звернення до суду з даним позовом не ґрунтуються на нормах чинного законодавства.

Стосовно стягнення витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає наступне.

Цивільним процесуальним кодексом України визначено види судових витрат.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частини перша - друга статті 133 ЦПК України).

Частиною 8 ст.141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Представник позивача у позовній заяві просив стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по справі. Згідно змісту позовної заяви, попередній розрахунок судових витрат позивача 5000,00 грн. витрати на професійну правничу допомогу.

На підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу стороною позивача надано копію Договору № 17/21 про надання правової допомоги від 12.11.2021 року, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Серії ДП № 4640, виданого 23.01.2020 року, копію розрахунку про надання правової допомоги від 15.11.2021 року, згідно якого загальна сума гонорару надання правової допомоги склала 5000,00 грн., копію акту про прийняття-передачі наданих послуг від 15.11.2021 року, копію чеку про перерахування коштів за надання правової допомоги згідно договору №17/21 від 12.11.2021 року.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

- розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо,

- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно, ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Суд приймає до уваги положення частини третьої статті 141 ЦПК України, згідно з якою при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи та вважає, що витрати на професійну правничу допомогу підлягають задоволенню.

Також, суд, враховуючи обґрунтованість розміру понесених витрат, та критерії розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи, складність даної справи та ціну позову в ній, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, приходить до висновку, що витрати ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу підлягають відшкодуванню у розмірі 5000,00 гривень, оскільки саме ця сума підтверджується доказами надання адвокатом правничих послуг у справі.

Витрати на професійну правничу допомогу на вказану суму є співмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 5 000,00 грн.

Керуючись ст.94,233,235,236 КЗпП України,Закону України «Про оплату праці», ст.4,5,12,13,76-81,89,95,141,229,258,259,263-266,268,273,275,279,352-355 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «АКЦІОНЕРНИЙ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «КОНКОРД» про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства «АКЦІОНЕРНИЙ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «КОНКОРД» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі у розмірі 50 599,50 грн. (п`ятдесят тисяч п`ятсот дев`яносто дев`ять грн. 50 коп.,), з утриманням з цієї суми передбачених законом податків і зборів.

Стягнути з Акціонерного товариства «АКЦІОНЕРНИЙ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «КОНКОРД» на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у сумі 5 000 грн. (п`ять тисяч грн.)

В іншому відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя: О. В. Рунчева