Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №348/1243/23

Номер провадження 2/348/563/23

23 серпня 2023 року м.Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Солодовнікова Р.С.,

при секретарі судового засідання Нагорняк Г.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за послугу з розподілу природного газу,

за участі представника позивача - адвоката Попович В.В.,

відповідача ОСОБА_1 ,

встановив:

Зміст позовних вимог:

Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз» (далі АТ «Івано-Франківськгаз» ) звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за послугу з розподілу природного газу.

Позовні вимоги мотивує тим, що АТ «Івано-Франківськгаз» є оператором газорозподільних мереж і здійснює на території Івано-Франківської області господарську діяльність з розподілу природного газу різним категоріям споживачів, в тому числі і побутовим споживачам (населенню).

Доступ споживачів, у тому числі побутових споживачів, до газорозподільних мереж (далі - ГРМ) для споживання природного газу надається за умови та на підставі укладеного між споживачем та Оператором ГРМ (до ГРМ якого підключений об`єкт споживача) договору розподілу природного газу, що укладається за формою Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року № 2498( пункт 2 глави 1 розділу VI Кодексу ГРМ).

Відповідно до пункту 1.1. розділу І Типового договору розподілу природного газу (в редакції із змінами, внесеними згідно постанови НКРЕКП від 07.10.2019 року № 2080) - цей Типовий договір розподілу природного газу є публічним та регламентує порядок і умови забезпечення цілодобового доступу Споживача до газорозподільної системи, розподіл (переміщення) природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки до межі балансової належності об`єкта споживача та переміщення природного газу з метою фізичної доставки Оператором ГРМ обсягів природного газу до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи.

За цим Договором, Оператор ГРМ зобов`язується надати Споживачу послугу з розподілу природного газу, а Споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим Договором (п.2.1 розділу II Договору).

Обов`язковою умовою надання Споживачу послуги з розподілу природного газу є наявність у Споживача об`єкта, підключеного в установленому порядку до газорозподільної системи Оператора ГРМ (п.2.2 розділу II Договору).

Відповідно до пункту 1.2. розділу І Типового договору розподілу природного газу, умови цього Договору однакові для всіх споживачів України та розроблені відповідно до Закону України «Про ринок природного газу» і Кодексу ГРМ.

07.10.2019 року НКРЕКП прийнято постанову № 2080 відповідно до якої затверджено ряд змін до Кодексу ГРМ та Типового договору розподілу природного газу, зокрема до глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ, яким встановлено порядок розрахунків за договором розподілу природного газу.

Так, згідно пункту 1 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ, розрахунки споживача за послугу розподілу природного газу, що надається Оператором ГРМ за договором розподілу природного газу, здійснюються виходячи з величини річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача та оплачуються споживачем рівномірними частками протягом календарного року.

Відповідно до пункту 2 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ, річна замовлена потужність об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається Оператором ГРМ виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, який визначається відповідно до вимог цього Кодексу, крім випадків, передбачених цією главою.

На період до кінця 2019 року Оператор ГРМ визначає річну замовлену потужність об`єкта споживача виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за період з 01 жовтня 2018 року по 30 вересня 2019 року.

Згідно пункту 4 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ, за умови відсутності споживання природного газу споживачем та/або його об`єктом протягом усього попереднього газового року річна замовлена потужність споживача (його об`єкта) визначається Оператором ГРМ за замовчуванням на рівні: 39 куб.м - для об`єкта побутового споживача, на якому природний газ використовується тільки для приготування їжі; 126 куб.м - для об`єкта побутового споживача, на якому природний газ використовується для підігріву води та приготування їжі; 314 куб.м - для об`єкта побутового споживача, на якому природний газ використовується комплексно, у тому числі для опалення, або об`єкта споживача, що не є побутовим.

Відповідно до умов пункту 6.1 розділу VI Типового договору розподілу природного газу, оплата вартості послуги Оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється Споживачем за тарифом, встановленим Регулятором для Оператора ГРМ, що сплачується як плата за річну замовлену потужність, з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем.

Тариф, встановлений згідно з пунктом 6.1 цього розділу, є обов`язковим для Сторін з дати набрання чинності постановою Регулятора щодо його встановлення (п.6.2 розділу VI даного Договору).

З грудня 2015 року договірні відносини щодо розподілу природного газу між АТ «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз» та побутовим споживачем природного газу врегульовано умовами Типового договору розподілу природного газу.

Фактом приєднання побутового споживача до умов даного Договору є заява приєднання до умов договору розподілу природного газу (для побутового споживача) та документально підтверджене споживання природного газу у вищевказаному житловому приміщенні та сплата рахунків за газопостачання, що підтверджується інформацією про стан розрахунків за спожитий природний газ та послуги з його розподілу за період 01.01.2016 по 01.01.2021.

Відповідачу Оператором ГРМ визначено місячну замовлену потужність по об`єкту даного споживача на 2022 рік - 80,6808 м3, на 2023 рік -155,7733 м3.

Про визначену Оператором ГРМ величину планової місячної плати за послуги розподілу із зазначенням її складових, даного споживача було проінформовано АТ «Івано-Франківськгаз» в платіжних документах. Вказані платіжні документи, а саме рахунки на оплату доставлялись на адресу споживача згідно договору про надання послуг доставки рахунків №32/1294 від 27.12.2019 укладений між АТ «Укрпошта» та АТ «Івано-Франківськгаз».

Однак, відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання по своєчасному розрахунку за розподіл природного газу, встановлені абз.2 пункту 6.6 Договору та за період з 01.01.2022 року до 30.04.2023 року допустив заборгованість перед АТ «Оператор ГРМ «Івано-Франківськгаз» за надану послугу з розподілу природного газу в загальній сумі 3365,12рн.

В квітні 2022 року відповідачу було направлено досудове попередження про наявність заборгованості за розподіл природного газу. Однак, станом на 15.05.2023 року боржник не сплатила вищевказаної суми боргу на розрахунковий рахунок стягувача.

Посилаючись на викладене позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за надані послуги з розподілу природного газу у сумі 3365,12 грн. за період з 01.01.2022р. по 30.04.2023р., та судові витрати.

Короткий зміст відзиву на позовну заяву:

20.06.2023 року від відповідача ОСОБА_1 поступив відзив на позову заяву, в якому позовну заяву АТ «Івано-Франківськгаз» вважає повністю необґрунтованою та бездоказовою, а провадження, відкрите за нею таким, що підлягає закриттю в повному обсязі.

У відзиві вказує, що вона має право на безоплатне використання природних ресурсів, зокрема газу як загальнонародної власності відповідно до міжнародного права і внутрішнього законодавства. Газ є природним ресурсом, який видобувається в Україні і є власністю народу, від імені народу і в його інтересах може діяти лише Держава.

Зазначає, що заявник АТ «Івано-Франківськгаз» повинен підтвердити свою правосуб`єктність і право вимоги, надавши суду всі необхідні документи. Жодних операторів ГТС та ГРМ ні серед власників газу, ні серед осіб уповноважених основним законом діяти від імені та в інтересах власника (народу) - нема. Збагачення окремих осіб, за рахунок обкрадання всього народу, шляхом шахрайського привласнення майна, що належить народу - є злочином відповідно до норм внутрішнього та міжнародного законодавства.

Об`єкти державної власності, які використовуються для розподілу природного газу заборонено приватизувати, передавати в оренду, використовувати на умовах господарського відання операторами газорозподільних систем, які не належать до суб`єктів господарювання державного сектору економіки згідно Законів України «Про приватизацію держмайна», «Про оренду державного та комунального майна», «Про ринок природного газу». АТ «Івано-Франківськгаз» є приватною компанію і не є суб`єктом господарювання державного сектору економіки.

Територіальною громадою с.Мирне та/або Надвірнянською ОТГ газові мережі не передавались в оренду(ренту) АТ «Івано-Франківськгаз». Договору оренди(ренти) на користування газовими мережами ні сільська рада с.Назавизів(до якої належить с.Мирне), ні Надвірнянська ОТГ не заключали. Інвентаризація та оцінка майна газорозподільних мереж с.Мирне та Надвірнянського ОТГ жодним органом не здійснювалась. Кошти за оренду(ренту) газових мереж у бюджет с.Мирне та/або с.Назавизів та/або Надвірнянського ОТГ не сплачуються. Мешканці с.Мирного, як і вона, за власні кошти газифікували свої оселі. Позивач не надав письмового договору, який би мав бути укладеним між АТ «Івано-Франківськгаз» та ОСОБА_1 , завірені підписами та печаткою. В своїй заяві Позивач посилається на самостійно ним відкритий «особовий рахунок», та для доказу самої суми так званої заборгованості надає самостійно ним виготовлені та завірені рахунки суми «боргу», що не може бути прийнято як доказ існування боргу.

Позивачем не надано доказів, що послуги надавались, а ОСОБА_1 добровільно на договірних взаємовигідних умовах отримала якісь послуги, не надано актів виконаних робіт, оформлених і завірених згідно інструкцій, положень ведення бухгалтерських документів. Не надано доказів, що саме ОСОБА_1 оплачувала надані послуги.

Постанови НКРЄКП, на які посилається позивач не зареєстровані в Мінюсті, що суперечить ст.117 Конституції України, отже не набули чинності і застосовуються помилково, а сама НКРЄКП є неконституційним органом, тому не може встановлювати правила і затверджувати типовий договір. Кодекс ГРМ це не закон, закону про ринок природного газу не має, а тому позивач не може на них посилатись.

Також зазначила, що з 04 жовтня 2022р. працівниками Надвірнянського відділення АТ «Івано-Франківськгаз», незважаючи на період низьких температур, порушуючи міжнародні закони і норми, порушуючи Конституцію України, Постанову Кабінету Міністрів № 206 «Деякі питання оплати житлово - комунальних послуг в період воєнного стану» від 5 березня 2022р., в час, коли вона була відсутня(на роботі), було перекрито газ до її оселі і не відновлено газопостачання по сьогоднішній день. Зауважує, що пропуску газу не було і вона не зверталась до Надвірнянського відділення АТ «Івано-Франківськгаз» ні усно, ні письмово з питання відключення її оселі від газу. Крім цього за цей період , коли перекрито газ, їй нараховують плату за доставку і змушують оплачувати вже через суд. На думку відповідача, в діях АТ «Івано-Франківськгаз» є ознаки злочину.

Враховуючи вище вказане, просила в позові АТ «Івано-Франківськгаз» до неї про стягнення заборгованості в сумі 3365,12грн. за послугу з розподілу природного газу за період з 01.01.2022р. по 30.04.2023р., а також 2684,00 грн. судового збору відмовити.

Короткий зміст відповіді на відзив:

03.07.2023 року від представника позивача поступила відповідь на відзив, в якому вважає обставини викладені у відзиві на позов безпідставними і такими що не заслуговують на увагу. Правовідносини, які виникли між споживачем та газорозподільною організацією врегульовано Законом України «Про ринок природного газу», Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року №2494 (далі -Кодексом ГРМ), постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року № 2498 «Про затвердження Типового договору розподілу природного газу».

Відповідно до статті 1 Закону України «Про ринок природного газу» суб`єктами ринку природного газу є: оператор газотранспортної системи, оператор газорозподільної системи, оператор газосховища, оператор установки LNG, замовник, оптовий продавець, оптовий покупець, постачальник, споживач.

Статтею 40 Закону України «Про ринок природного газу» передбачено, що розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому Кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами.

Споживачем природного газу (споживач) є фізична особа, фізична особа підприємець або юридична особа, об`єкти якої в установленому порядку підключені до/через ГРМ Оператора ГРМ, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, зокрема в якості сировини, а не для перепродажу. Фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу (пункт 7 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ). У разі незгоди споживача приєднуватися до умов договору розподілу природного газу споживач не має права використовувати природний газ із ГРМ та має подати до оператора ГРМ письмову заяву про припинення розподілу природного газу на його об`єкт. Приєднання відповідача умов даного Договору документально підтверджене споживанням природного газу у вищевказаному житловому приміщенні та сплата рахунків за газопостачання, що підтверджується інформацією про стан розрахунків за спожитий природний газ та послуги з його розподілу за період 01.01.2016 по 07.09.2022 та заявою приєднання до умов Типового договору розподілу природного газу. Відповідно до умов Типового договору розподілу природного газу, Споживач зобов`язався здійснювати розрахунки в розмірі, строки та порядку, визначені цим Договором та не допускати несанкціонованого відбору природного газу (підпункти 1 та 5 пункту 7.4 розділу VII Договору). Оскільки Відповідачем не виконано зобов`язання згідно умов Типового договору розподілу природного газу та не проведено розрахунки за надані послуги з розподілу природного газу в розмірі, строки та порядку, визначені цим Договором добровільно, в зв`язку з цим АТ «Івано-Франківськгаз» звернулось до суду для примусового стягнення з Відповідача заборгованості за надані ним послуги з розподілу природного газу. Просив, позовні вимоги Акціонерного товариства "Оператор Газорозподільної Системи "Івано-Франківськгаз" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в сумі 3365,12 грн. задовольнити повністю.

Короткий зміст заперечення:

23.07.2023 року від відповідача ОСОБА_1 поступило заперечення, в якому зазначає, що позивач не надав документів ким і на підставі яких юридичних документів була створена печатка АТ «Івано-Франківськгаз». Ким, коли і на підставі якого юридичного документу був заснований рахунок АТ «Івано-Франківськгаз» в тому числі і Надвірнянське відділення, і хто є його розпорядником. Позивач вимагає сплатити так званий борг на рахунок банку «КЛІРІНГОВИИ ДІМ», який не є уповноваженим банком, що обслуговує поточні рахунки із спеціальним режимом використання згідно постанови Кабміну, рахунок не є бюджетним і не стосується рахунку сільської ради с.Мирне.та/або Надвірнянського ОТГ. АТ «Івано-Франківськгаз» вводить суд в оману так, як за КВЕДОМ клас 35.22 здійснює розподіл газоподібного палива, а з неї вимагає сплати за розподіл природнього газу, що є різними товарними одиницями, тобто здійснює неліцензовану господарську діяльність.

Безпідставність позовних вимог полягає ще й в тому, що АТ «Івано-Франківськгаз» позивається до ОСОБА_1 як до споживача.

Враховуючи вище вказане, просила в позові АТ «Івано-Франківськгаз» до неї про стягнення заборгованості в сумі 3365,12грн. за послугу з розподілу природного газу за період з 01.01.2022р. по 30.04.2023р., а також 2684,00 грн. судового збору відмовити.

Стислий виклад позиції сторін:

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю з підстав, зазначених в позовній заяві, та відповіді на відзив.

Представник позивача зазначив, що АТ «Івано-Франківськгаз» не є постачальником природного газу, а являється оператором ГРМ, який відповідно до ліцензії здійснює розподіл природного газу на території Івано-Франківської області. Діючим законодавством України передбачено, що експлуатацію газорозподільних систем здійснюють виключно оператори ГРМ. АТ «Івано-Франківськгаз» знаходиться в оперативному управлінні Національної акціонерної компанії «Нафтогаз Україна», який є власником 25 % акцій позивача.

Для здійснення діяльності з розподілу природного газу позиває має ліцензію, рішення про її видачу прийняте Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП).

Позивач як оператор ГРМ забезпечує розподіл (доставку) газу, і це - природна монополія. Споживач не може змінити оператора ГРМ, оскільки в Україні є тільки одна газопровідна система, однак може змінити газопостачальну компанію чи відмовитись від доставки (розподілу) газу, для чого необхідно розірвати договір.

Оператор ГРМ постачає газ за фіксованим тарифом. Тариф за послуги газорозподільного підприємства встановлюється Нацкомісією з регулювання енергетики (НКРЕКП).

Плата за доставку газу для кожного споживача залежить від обсягів спожитих ним кубометрів у попередньому газовому році, який триває з 1 жовтня по 30 вересня, так визначається «річна замовлена потужність». Місячна вартість послуги розподілу природного газу визначається як добуток 1/12 річної замовленої потужності споживача на тариф.

Споживачі сплачують саме за замовлену потужність тому, що оператор ГРМ має забезпечити і підтримувати замовлену потужність в системі, незалежно від того, скільки газу використає споживач. Навіть коли газ не споживається, оператор ГРМ постійно тримає його в системі під певним тиском, щоб він був доступним споживачам у будь-яку мить. Саме на ці роботи і йде плата за доставку газу, рівень якої визначається тарифом на розподіл.

Плата за послугу розподіл газу йде на технічне забезпечення необхідного тиску газу в системі газопроводів, обслуговування та утримання газових мереж, усунення аварій, оплату праці фахівців, які підтримують роботу газопроводів на належному рівні, тощо.

Також представник позивача пояснив, що припинення користування газом не є підставою для припинення нарахування платежів за розподіл газу, що встановлено Розділом 6 Кодексу ГРМ, це може бути тільки розірвання договору за ініціативи споживача.

Просив позов задовольнити, стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача - Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз» - 3365,12 грн. заборгованості за послугу з розподілу природного газу за період з 01.01.2022 року по 30.04.2023 року , а також 2684,00 грн. судового збору.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, вказала на відсутність у неї заборгованості перед позивачем, оскільки в 2020 році в селі Мирне через повінь не було газу і позивач не надавав послуги. З цього приводу вона зверталась до позивача і вимагала провести перерахунок. Оскільки вважала, що позивач не надав їй послуги у минулому, то вона здійснювала оплату не в повному обсязі (недоплачувала).

Вважає, що 04.10.2022 року позивач протиправно перекрив кран газової труби до її помешкання через витік газу, якого не було, однак продовжує нараховувати заборгованість за розподіл газу.

Відповідач пояснила, що є власником будинку, до 04.10.2022 року користувалась газом і здійснювала оплату за нього, наявність заборгованості не пригадує.

Відповідач бажає користуватись газом, заяву про розірвання договору не має намір подавати. Вважає, що позивач не надає їй послуги, оскільки перекрита труба, а тому не повинна сплачувати заборгованість.

Процесуальні дії у справі:

Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 01.06.2023р. провадження по даній справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін по справі та призначено судове засідання.

Фактичні обставини, встановлені судом:

Судом встановлено, що Типовим договором розподілу природного газу, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30.09.2015 № 2498, визначено, що він є публічним договором та регламентує порядок і умови забезпечення цілодобового доступу споживача до газорозподільної системи, розподіл (переміщення) природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки до межі балансової належності об`єкта споживача та переміщення природного газу з метою фізичної доставки оператором ГРМ обсягів природного газу до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи. (а.с. 4-10).

01.04.2016 року ОСОБА_1 подала заяву -приєднання до умов договору розподілу природного газу , група споживання: 15 абоненти , що використовують газ для комплексного споживання(індивідуальне опалення та приготування їжі та/або підігрів води) з опалювальною площею від 50-100 кв.м. включно. Особовий рахунок НОМЕР_1 (а.с.11).

З Інформації про використання природного газу споживачем, фіксацію зміни показників лічильника газу за період з 01.01.2019 року по 31.12.2019 року, та стан розрахунків за послуги з розподілу природного газу за період з 01.01.2021 року споживача ОСОБА_1 адреса АДРЕСА_1 встановлено, що споживач користувався газом, що підтверджується реєстром показників лічильника (а.с.13).

Оператором ГРМ визначено відповідачу місячну замовлену потужність по об`єкту даного споживача на 2022 рік - 80,6808 м3, на 2023 рік -155,7733 м3.

Постановою НКРЕКП №2750 від 22.12.2021 року , з 01.01.2022 року встановлено тариф на послуги розподілу природного газу для АТ «Івано-Франківськгаз» у розмірі 1.86 гривень за 1 куб.м. на місяць без урахування ПДВ, і відповідно - 2,232 грн тариф з ПДВ.

Про визначену Оператором ГРМ величину планової місячної плати за послуги розподілу із зазначенням її складових, споживача ОСОБА_1 проінформовано АТ «Івано-Франківськгаз» в платіжних документах. Вказані платіжні документи, а саме рахунки на оплату доставлялись на адресу споживача АТ «Укрпошта» (а.с. 14-15).

З розрахунку заборгованості за розподіл природного газу по ОСОБА_1 , особовий рахунок НОМЕР_1 , адреса АДРЕСА_1 , за період з 01.01.2022 року по 30.04.2023 року становить 3365,12 грн. Споживач за цей період проводила лише часткову оплату послуг (а.с. 17).

АТ «Івано-Франківськгаз» з метою досудового врегулювання спору та попередження про наявність заборгованості за розподіл природного газу направив ОСОБА_1 повідомлення. Станом на 15.05.2023 року боржник не сплатила вищевказаної суми боргу на розрахунковий рахунок стягувача (а.с. 16).

29.11.2012 року між АТ «Івано-Франківськгаз» та Міністерством енергетики та вугільної промисловості України укладено Договір № 31/18 «Про надання на праві господарського відання державного майна, яке використовується для забезпечення розподілу природного газу, не підлягає приватизації, обліковується на балансі господарського товариства із газопостачання та газифікації і не може бути відоокремлене від його основного виробництва» від в редакції Додаткової угоди №1 від 24.05.2017 року згідно якого розподільчі мережі високого, середнього, низького тисків в Івано-Франківській області перебувають в користуванні АТ «Івано-Франківськгаз» (а.с. 50-55).

29.08.2016 року між ОСОБА_1 та оператором ГРМ Надвірнянського УЕГГ укладено Акт № розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін (а.с. 66).

04.10.2022 року працівниками АТ «Івано-Франківськгаз» припинено газопостачання споживачу ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 , що сторонами не заперечується, що також підтверджується наданим відповідачем відеозаписом, який досліджений в судовому засіданні.

Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права:

Правовідносини, які виникли між споживачем та газорозподільною організацією врегульовано Законом України «Про ринок природного газу» від 09 квітня 2015 року, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2494 від 30 вересня 2015 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за №1379/27824, 06 листопада 2015 року, постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2498 від 30 вересня 2015 року «Про затвердження Типового договору розподілу природного газу».

Як передбачено ст. 1 Закону України «Про ринок природного газу» суб`єктами ринку природного газу є: оператор газотранспортної системи, оператор газорозподільної системи, оператор газосховища, оператор установки LNG, замовник, оптовий продавець, оптовий покупець, постачальник, споживач.

Відповідно до пункту 4 глави 1 розділу І Кодексу газорозподільних систем (далі - Кодекс ГРМ) - договір розподілу природного газу це правочин, укладений між оператором газорозподільної системи та споживачем (у тому числі побутовим споживачем) відповідно до вимог цього Кодексу, згідно з яким оператор газорозподільної системи забезпечує цілодобовий доступ об`єкта споживача до газорозподільної системи для можливості розподілу природного газу;-доступ до газорозподільної системи - право користування потужністю складової (об`єкта) газорозподільної системи в обсязі та на умовах, встановлених у договорі (технічній угоді) про надання відповідних послуг з оператором газорозподільної системи; - оператор газорозподільної системи (далі - Оператор ГРМ) суб`єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління; споживач природного газу (споживач) - фізична особа, фізична особа - підприємець або юридична особа, об`єкти якої в установленому порядку підключені до/через ГРМ Оператора ГРМ, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, зокрема в якості сировини, а не для перепродажу.

Згідно з пунктом 1 глави 3 розділу І Кодексу ГРМ доступ суб`єктів ринку природного газу до ГРМ, що на законних підставах знаходиться у власності чи користуванні (у тому числі в експлуатації) Оператора ГРМ, здійснюється на принципах: забезпечення рівних прав доступу, у тому числі приєднання, до ГРМ відповідно до вимог цього Кодексу; забезпечення Оператором ГРМ належної якості послуг доступу (приєднання) на договірних засадах; забезпечення суб`єктами ринку природного газу критеріїв доступу, визначених розділами V та VI цього Кодексу, та належних розрахунків за надані послуги.

Відповідно до пункту 3 глави 3 розділу І Кодексу ГРМ для забезпечення цілодобового доступу до газорозподільної системи та можливості розподілу (переміщення) належного споживачу (суміжному суб`єкту ринку природного газу) природного газу ГРМ обов`язковою умовою є наявність фізичного підключення об`єкта споживача (суміжного суб`єкта ринку природного газу) до ГРМ.

Споживачі, у тому числі побутові, та суміжні суб`єкти ринку природного газу, які фізично підключені до ГРМ, забезпечуються цілодобовим доступом до ГРМ та можливістю розподілу (переміщення) природного газу ГРМ у порядку, визначеному в розділі VI цього Кодексу.

Взаємовідносини, пов`язані з розподілом природного газу споживачам, у тому числі побутовим споживачам, підключеним до/через ГРМ, включаючи забезпечення Оператором ГРМ цілодобового їх доступу до ГРМ для споживання (розподілу) належного їм (їх постачальникам) природного газу, регулюються договором розподілу природного газу, укладеним між Оператором ГРМ та споживачем відповідно до вимог глави 3 розділу VI цього Кодексу (пункт 5 глави 3 розділу І Кодексу ГРМ).

На підставі укладеного договору розподілу природного газу Оператор ГРМ:

1) присвоює споживачу (у тому числі побутовому споживачу) персональний EIC-код як суб`єкту ринку природного газу та в установленому законодавством порядку передає його Оператору ГТС для можливості ідентифікації споживача в інформаційній платформі Оператора ГТС, у тому числі для цілей закріплення споживача в Реєстрі споживачів відповідного постачальника та здійснення оперативних заходів при запровадженні процедури зміни постачальника;

2) надає послугу споживачу із забезпечення цілодобового доступу до ГРМ для можливості споживання ним відповідних об`ємів природного газу, виділених постачальником природного газу;

3) забезпечує формування та передачу прогнозів відборів/споживання природного газу та обсягів фактичного споживання природного газу споживачем Оператору ГТС у порядку, визначеному Кодексом ГТС та цим Кодексом.

Згідно з пунктом 2 глави 1 розділу VI Кодексу ГРМ суб`єкти ринку природного газу (у тому числі споживачі), які в установленому законодавством порядку підключені до газорозподільних систем, мають право на отримання/передачу природного газу зазначеними газорозподільними системами за умови дотримання ними вимог цього Кодексу та укладення договору розподілу природного газу.

Доступ споживачів, у тому числі побутових споживачів, до ГРМ для споживання природного газу надається за умови та на підставі укладеного між споживачем та Оператором ГРМ (до ГРМ якого підключений об`єкт споживача) договору розподілу природного газу, що укладається за формою Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року №2498 (далі - типовий договір розподілу природного газу), в порядку, визначеному цим розділом.

Відповідно до пункту 1 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ договір розподілу природного газу має бути укладений Оператором ГРМ з усіма споживачами, у тому числі побутовими споживачами, об`єкти яких в установленому порядку підключені до/через ГРМ, що на законних підставах перебуває у власності чи користуванні Оператора ГРМ.

Споживачі, у тому числі побутові споживачі, для здійснення ними санкціонованого відбору природного газу з ГРМ та можливості забезпечення постачання їм природного газу їх постачальниками зобов`язані укласти договір розподілу природного газу з Оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого в установленому законодавством порядку підключений їх об`єкт.

Здійснення відбору (споживання) природного газу споживачем за відсутності укладеного договору розподілу природного газу не допускається.

Згідно з пунктами 3,4 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ договір розподілу природного газу є публічним та укладається з урахуванням статей 633,634,641,642 ЦК України за формою Типового договору розподілу природного газу.

Оператор ГРМ зобов`язаний на головній сторінці свого веб-сайту, а також в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності, та власних центрах обслуговування споживачів розмістити редакцію договору розподілу природного газу та роз`яснення щодо укладення та приєднання споживача до договору розподілу природного газу.

Договір розподілу природного газу між Оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному веб-сайті Регулятора та Оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору.

Пунктами 1, 2, 3 глави 5 розділу VI Кодексу ГРМ передбачено, що споживання (відбір) природного газу з газорозподільної системи за наявності укладеного договору розподілу природного газу між споживачем та Оператором ГРМ здійснюється за умови: включення споживача до Реєстру споживачів будь-якого постачальника на відповідний розрахунковий період; забезпечення споживачем своєчасних розрахунків з Оператором ГРМ відповідно до умов договору розподілу природного газу.

Порядок включення споживача до Реєстру споживачів постачальника визначається відповідно до вимог Кодексу ГТМ.

Фактичний розподіл природного газу для потреб споживача здійснюється Оператором ГРМ у загальному потоці природного газу від точок його надходження в ГРМ до пунктів призначення споживача.

За відсутності у споживача діючого постачальника (якщо споживач не включений до Реєстру споживачів будь-якого постачальника) у відповідному розрахунковому періоді споживач не має права здійснювати відбір/споживання природного газу з газорозподільної системи та має подати до Оператора ГРМ письмову заяву про припинення розподілу природного газу на його об`єкт.

З матеріалів справи випливає, що ОСОБА_1 є споживачем послуг природного газу, за адресою: АДРЕСА_1 , номер особового рахунку № НОМЕР_1 .

У зв`язку із неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань, які полягають в своєчасній оплаті надання послуг з розподілу природного газу, відповідно до наданого позивачем розрахунку, у ОСОБА_1 утворилася заборгованість перед АТ «Оператор ГРМ «Івано-Франківськгаз» в період з 01.01.2022 року до 30.04.2023 року, у розмірі 3365,12 гривень (а.с.48).

За нормами статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать, комунальні послуги, зокрема послуги з постачання та розподілу природного газу.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є, зокрема споживачі (індивідуальні та колективні); виконавці комунальних послуг. Згідно п. 1 ч. 2 цієї статті - виконавцями комунальних послуг, зокрема, послуг з постачання та розподілу природного газу є постачальник, який на підставі ліцензії провадить діяльність із постачання природного газу, та оператор газорозподільної системи, до якої приєднані об`єкти газоспоживання споживача.

За змістом пункту 5 частини 2 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» - індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до ст. 40 Закону України «Про ринок природного газу» розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами. За договором розподілу природного газу оператор газорозподільної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги розподілу природного газу на період та умовах, визначених договором розподілу природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газорозподільної системи вартість послуг розподілу природного газу. Типовий договір розподілу природного газу затверджується Регулятором. Договір розподілу природного газу є публічним.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За нормами ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору.

Відповідно до пункту 1.3. Типового договору розподілу природного газу - фактом приєднання Споживача до умов цього Договору (акцептування договору) є вчинення Споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти Договір, зокрема надання підписаної Споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку 1 до цього договору, яку в установленому порядку Оператор ГРМ направляє Споживачу Інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до цього Договору, та/або сплата рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу.

Заперечуючи проти позову відповідач посилалась на відсутність між сторонами договірних відносин, оскільки заяву про приєднання вона підписала як намір для укладання письмового договору про розподіл природнього газу, між тим такий договір між сторонами не підписувався.

Враховуючи вищезазначені норми права, суд вважає, що для приєднання до умов договору розподілу та фактичного укладення договору споживачу не обов`язкова наявність підписаної заяви-приєднання, оскільки фактом згоди споживача про приєднання до умов цього договору та його укладення можуть бути як сплата рахунку Оператора ГРМ так і будь-які інші докази на підтвердження споживання природного газу відповідачем по справі.

Таких же висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 01 листопада

2021 року у справі № 591/4825/20 (провадження № 61-11470св21), постанові від 14 вересня 2022 року у справі № 717/341/21 (провадження № 61-20726св21)

Фактом приєднання побутового споживача ОСОБА_1 до умов даного договору є щомісячне споживання певних об`ємів природного газу та зміною показань газового лічильника за адресою споживача по особовому рахунку № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 , що випливає з розрахунку місячної вартості послуги розподілу природного газу відповідачу, а також здійснення ОСОБА_1 оплати за надану послугу з розподілу природнього газу, що відповідачем не заперечувалось.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивачем доведено факт приєднання відповідача ОСОБА_1 до умов Типового договору розподілу природного газу, оскільки ОСОБА_1 як споживач отримувала послуги з постачання природного газу, оплачувала їх, та відповідно отримувала і послуги з розподілу природного газу до об`єкту газопостачання, однак систематично не сплачувала вартість отриманих нею послуг, внаслідок чого утворилася заборгованість перед позивачем.

За нормами статей 526, 629 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Розрахунок вказаної заборгованості здійснено позивачем АТ «Івано-Франківськгаз» керуючись вимогами Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року №2494, тарифів встановлених на послуги розподілу природного газу для АТ «Івано-Франківськгаз», об`ємів споживання відповідачем природного газу і визначення річної замовлененої потужності.

Так, відповідно до пункту 1 глави 6 розділу VI Кодексу ГРС, розрахунки споживача за послугу розподілу природного газу, що надається Оператором ГРМ за договором розподілу природного газу, здійснюються виходячи з величини річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача та оплачуються споживачем рівномірними частками протягом календарного року.

Згідно з пунктом 2 глави 6 розділу VI Кодексу ГРС, річна замовлена потужність об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається Оператором ГРМ виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, який визначається відповідно до вимог цього Кодексу, крім випадків, передбачених цією главою.

Згідно умов пункту 6.1 розділу VI Типового договору розподілу природного газу, оплата вартості послуги Оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється Споживачем за тарифом, встановленим Регулятором для Оператора ГРМ, що сплачується як плата за річну замовлену потужність, з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем.

Тариф, встановлений згідно з пунктом 6.1 цього розділу, є обов`язковим для сторін з дати набрання чинності постановою Регулятора щодо його встановлення (п.6.2 розділу VI даного Договору).

Постановою НКРЕКП №2750 від 22.12.2021 року , з 01.01.2022 року встановлено тариф на послуги розподілу природного газу для АТ «Івано-Франківськгаз» у розмірі 1.86 гривень за 1 куб.м. на місяць без урахування ПДВ, і відповідно - 2,232 грн тариф з ПДВ, який діє і протягом 2023 року.

Відповідно до умов абзацу 2 пункту 6.3 розділу VI Типового договору розподілу природного газу, які кореспондуються з положеннями абз.2 п.1 глави 6 розділу VI Кодексу ГРС, місячна вартість послуги з розподілу природного газу визначається як добуток 1/12 річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на тариф, встановлений Регулятором для відповідного Оператора ГРМ із розрахунку місячної вартості одного кубічного метра замовленої потужності.

Враховуючи викладене, розрахунок вартості розподілу природного газу за адресою споживача по особовому рахунку № № НОМЕР_1 проведений позивачем у відповідності до положень діючого законодавства та відповідачем не спростований.

Посилання відповідача на необґрунтоване нарахування за розподіл газу після того, як 04.10.2022 за місцем її проживання перекрили постачання газу не заслуговують на увагу.

Так, відповідно до пункту 9 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ припинення або обмеження розподілу (споживання) природного газу не звільняє споживача від зобов`язання оплати вартості послуг за договором розподілу природного газу, крім випадків, передбачених цим пунктом, у тому числі розірвання цього договору або внесення змін до заяви-приєднання, що є додатком до договору розподілу природного газу, та вилучення об`єкта споживача.

Таким чином, припинення споживання природного газу споживачем не звільняє останнього від обов`язку сплачувати послугу, оскільки Оператор ГРМ підтримує технічну потужність на відповідному газорегуляторному пункті за місцем знаходження споживача згідно з вимогами Кодексу ГРМ.

Відповідно до статті 81 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статті 76 ЦПК, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3)показаннями свідків.

Згідно статті 77 ЦПК, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідачем не надані докази того, що вона має право на перерахунок за ненадані послуги з розподілу природнього газу у минулому. Наявність такої заборгованості перед споживачем представник позивача заперечує, а тому суд вважає розрахунок заборгованості вірним.

Щодо правосуб`єктності позивача АТ «Івано-Франківськгаз», НКРЕКП і необхідності державної реєстрації Міністерством юстиції України рішень НКРЕКП, їх чинності суд зазначає наступне.

Положеннями статті 1 Закону України «Про ринок природного газу» оператор газотранспортної системи це суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із розподілу природного газу газорозподільною системою на користь третіх осіб (замовників).

За приписами ч.2 ст.37 Закону України «Про ринок природного газу» оператор газорозподільної системи провадить діяльність з розподілу природного газу на підставі ліцензії, що видається Регулятором.

Відповідно до Закону України «Про національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг» - НКРЕКП є постійно діючим незалежним державним колегіальним органом, метою діяльності якого є державне регулювання, моніторинг та контроль за діяльністю суб`єктів господарювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.17 ЗУ «Про НКРЕКП», для ефективного виконання завдань державного регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг Регулятор розробляє та затверджує нормативно-правові акти та ініціює внесення змін до нього.

Регулятор здійснює державне регулювання, у тому числі, шляхом нормативно-правового регулювання у випадках, коли відповідні повноваження надані Регулятору законом (п. 1 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг»).

Рішення Регулятора оформлюються постановами, крім рішень щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення контролю, які оформлюються розпорядженнями (ч. 5 ст. 14 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг»).

У силу ч. 7 ст. 14 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг», рішення Регулятора, що мають ознаки регуляторних актів, та рішення з питань встановлення тарифів на товари (послуги) суб`єктів природних монополій, цін (тарифів) для населення (якщо відповідні повноваження щодо встановлення цін (тарифів) надані спеціальними законами) набирають чинності з дня, наступного за днем їх оприлюднення на офіційному веб-сайті Регулятора, якщо більш пізній строк набрання чинності не встановлено самим рішенням, але не раніше дня оприлюднення рішення. Регулятор оприлюднює свої рішення не пізніше п`яти робочих днів з дня їх прийняття.

Інші рішення Регулятора набирають чинності з дня їх прийняття, якщо рішенням не встановлено більш пізній строк набрання чинності, та доводяться до відома осіб, на яких поширюється їх дія, у порядку, встановленому Регулятором.

Порядок підготовки рішень Регулятора, що мають ознаки регуляторних актів визначено положеннями ст. 15 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг», якими визначено, що підготовка проектів рішень Регулятора, що мають ознаки регуляторних актів відповідно до Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності», здійснюється у порядку, визначеному цим Законом.

Кожен проект рішення Регулятора, що має ознаки регуляторного акта, разом з матеріалами, що обґрунтовують необхідність прийняття такого рішення, та аналізом його впливу оприлюднюються на офіційному веб-сайті Регулятора з метою одержання зауважень і пропозицій від інших органів державної влади, фізичних та юридичних осіб, їх об`єднань та інших заінтересованих осіб.

Зауваження і пропозиції до проектів рішень, одержані протягом встановленого строку, оприлюднюються шляхом розміщення на офіційному веб-сайті Регулятора та підлягають обов`язковому розгляду Регулятором за участі фізичних, юридичних осіб, їх об`єднань, органів місцевого самоврядування та інших заінтересованих осіб, які надали такі зауваження та пропозиції, у порядку, затвердженому Регулятором.

У разі внесення до проекту рішення суттєвих змін Регулятор може повторно провести процедуру оприлюднення проекту рішення, збору і розгляду зауважень та пропозицій до нього.

Зауваження і пропозиції до проектів рішень Регулятора та інформація про результати їх розгляду Регулятором з обґрунтуванням прийняття або відхилення оприлюднюються на офіційному веб-сайті Регулятора не пізніш як за три робочих дні до прийняття Регулятором рішення. Зазначені матеріали повинні залишатися у публічному доступі протягом одного року з дня прийняття відповідного рішення Регулятора.

Так, частиною шостою статті 14 Закону про НКРЕКП передбачено, що рішення Регулятора не підлягають державній реєстрації Міністерством юстиції України. Відсутність державної реєстрації рішень Регулятора не є підставою для відмови суду у прийнятті заяви про їх оскарження.

Тобто, законодавцем прямо передбачено відсутність необхідності державної реєстрації Міністерством юстиції України рішень НКРЕКП, що повністю нівелює посилання позивача на Положення про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади, затверджене постановою КМУ від 28.12.1992 №731 та Положення про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, затверджене указом Президента України від 10.09.2014 № 715/2014, оскільки як було зазначено вище, Закон має вищу юридичну силу.

На підставі викладеного, НКРЕКП є діючим державним колегіальним органом з відповідними повноваженнями у сферах енергетики та комунальних послуг, а Кодекс ГРМ є чинним нормативно - правовим актом.

Відповідно до п.4 ч.2 ст. 3 ЗУ «Про НКРЕКП», НКРЕКП здійснює виконання покладених на неї функцій, зокрема, шляхом здійснення державного контролю та застосування заходів впливу.

Згідно п.5 ч.1 ст. 17 ЗУ «Про НКРЕКП», контролює виконання операторами систем передачі та розподілу, операторами газотранспортної та газорозподільних систем, іншими суб`єктами ринків електричної енергії і природного газу, а у відповідних випадках - власниками систем їхніх зобов`язань відповідно до закону.

При цьому, у відповідності до ч.9 ст. 14 ЗУ «Про НКРЕКП», рішення Регулятора є обов`язковими до виконання суб`єктами господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг.

У відповідно до приписів Закону України «Про природні монополії» -господарська діяльність з розподілу природного газу є природною монополією, що здійснюється суб`єктами природних монополій - операторами газорозподільних систем на підставі ліцензії.

АТ «Івано-Франківськгаз» здійснює діяльність з розподілу природного газу відповідно до ліцензії на право провадження господарської діяльності з розподілу природного газу, виданої згідно з Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг від 29.06.2017 року №852 зі змінами внесеними Постановою НКРЕКП від 31.05.2019 року №911, в межах території Івано-Франківської області, де знаходиться газорозподільна система, що перебуває у власності, господарському віданні, користуванні чи експлуатації АТ «Івано-Франківськгаз» та оприлюднено на сайті Регулятора.

Видача ліцензії, уповноваженим на це державним органом підтверджує законність перебування газорозподільної системи у віддані позивача.

Разом з тим, відповідно до укладеного між АТ «Івано-Франківськгаз» та Міністерством енергетики та вугільної промисловості України Договору № 31/18 від 29.11.2012 року «Про надання на праві господарського відання державного майна, яке використовується для забезпечення розподілу природного газу, не підлягає приватизації, обліковується на балансі господарського товариства із газопостачання та газифікації і не може бути відокремлене від його основного виробництва» в редакції Додаткової угоди №1 від 24.05.2017 року, розподільчі мережі високого, середнього, низького тисків в Івано-Франківській області перебувають в користуванні АТ «Івано-Франківськгаз». Отже державою в особі державного органу передано оператору ГРМ в господарське відання відповідне державне майно, без права приватизації, яке перебуває у нього на балансі і використовується позивачем у своїй діяльності.

Таким чином спростовуються доводи відповідача про те, що газотранспортна система в с.Мирне Івано-Франківської області не перебуває на законних підставах в експлуатації АТ «Івано-Франківськгаз».

Отже АТ «Івано-Франківськгаз» на законних підставах провадить діяльність з розподілу природного газу, надає зазначену послугу споживачам в межах Івано-Франківської області і має право на звернення до суду із позовом про стягнення заборгованості з розподілу природного газу.

Разом з тим, не заслуговують на увагу доводи відповідача про те, що газотранспортна система належить місцевій громаді, оскільки Надвірнянська ОТГ, до якої належить с.Мирне Івано-Франківської області не має на балансі відповідного майна і не є його власником, не має передбаченої законом ліцензії на розподілу природного газу, і такої діяльності не здійснює, а тому не може передавати державне майно в оренду, отримувати оренду плату, тощо.

Суд погоджується з доводами відповідача про те, що вона як громадянин України на підставі Конституції і законів України має право на загальне використання природних ресурсів для задоволення життєво необхідних потреб (естетичних, оздоровчих, рекреаційних, матеріальних тощо) безоплатно, за винятком обмежень, передбачених законодавством України.

Однак, право провадження господарської діяльності з видобутку природнього газу, постачання природного газу, здійснюється в межах спеціального використання природних ресурсів.

Разом з тим, спір виник не з приводу використання природних ресурсів, а з приводу надання житлово-комунальної послуги (розподілу природного газу), для забезпечення надання якої позивачем здійснюються витрати, компенсація яких відбувається за рахунок сплати споживачами за дану послугу. Споживач вправі відмовитись від даної послуги, що оформлюється відмовою від договору.

З приводу вчинення працівниками АТ «Івано-Франківськгаз» протиправних, на думку відповідача, дій щодо відключення її помешкання від газопостачання суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За положеннями статей 5,23 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» правосуддя в Україні здійснюється виключно судами та відповідно до визначених законом процедур судочинства. Суддя місцевого суду здійснює правосуддя в порядку, встановленому процесуальним законом, а також інші повноваження, визначені законом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Предметом позовних вимог, в межах яких суд розглядає дану цивільну справу, є стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, наданих ОСОБА_1 за адресою с.Мирне Івано-Франківської області.

Відповідач не позбавлена можливості звернутись до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення (у випадку наявності), зі скаргою до НКРЕКП на дії оператора ГРМ або із позовом про захист прав споживачів з приводу відключення посадовими особами АТ «Івано-Франківськгаз» від мережі газопостачання споживача.

Разом з тим, суд зазначає, що законність відключення відповідача від мережі газопостачання не є предметом розгляду у даній цивільній справі і сам факт відключення не впливає на розмір заборгованості відповідача за розподіл природнього газу.

Спір з приводу відключення споживача може бути вирішений у кримінальному, адміністративному або цивільному порядку.

Інші доводи відзиву і заперечень відповідача, зміст долучених до них матеріалів, які досліджені в судовому засіданні, не дають підстав для висновку про відсутність у споживача ОСОБА_1 заборгованості за надані АТ «Івано-Франківськгаз» житлово-комунальних послуг.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Наведені відповідачем у відзиві і запереченнях окремі доводи не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до незгоди з монопольним становищем позивача, його господарською діяльністю по розподілу природнього газу, та особистого тлумачення відповідачем нормативно-правових актів, що не впливає на встановлений характер спірних правовідносин і висновки суду на підставі діючого законодавства України.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Висновки суду.

Дослідивши матеріали справи, всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дав оцінку наданим у справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясування обставин справи, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги позивача.

АТ «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз» є оператором ГРМ, який відповідно до ліцензії здійснює господарську діяльність з розподілу природного газу на території Івано-Франківської області та надавав послуги з розподілу (доставки) природного газу до помешкання відповідача, який є побутовим споживачем природного газу, об`єкт якого підключений до газорозподільної системи, користуючись природнім газом прийняв ці послуги (тобто прийняв оферту), тим самим приєднався до умов типового договору розподілу природного газу.

Доказів, які б спростовували вищевикладене, відповідачем не надано.

Відповідач не виконує належним чином зобов`язання перед позивачем по сплаті послуг за розподіл природного газу, чим порушила умови договору та норми чинного законодавства, а тому суд дійшов висновку, що з відповідача підлягає стягненню заборгованість за послугу з розподілу природного газу надану за період з 01.10.2022 по 30.04.2023 в сумі 3365, 12 гривень.

Разом з тим, у відповідності до ст.141 ЦПК України судові витрати понесені позивачем по сплаті судового збору в сумі 2684 грн. 00 коп. підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_1 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 526, 530, 610, 612, 625 ЦК України, ст.ст.1,37,40 Закону України «Про ринок природного газу», ст.ст.5-7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст.ст. 133, 141, 263-265, 268,280-289 ЦПК, суд,-

ухвалив:

Позовну заяву задовольнити.

Стягнути ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз» заборгованість за послугу з розподілу природного газу за період з 01.10.2022 по 30.04.2023 в сумі 3365, 12 гривень (три тисячі шістдесят п`ять грн 12 коп).

Стягнути ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз» витрати по сплаті судового збору в сумі 2684, 00 гривень (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири грн 00 коп).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Івано-Франківського Апеляційного суду, а якщо оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Вступна та резолютивна частини рішення суду постановлені в нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 23.08.2023.

Повний текст рішення суду складений 28.08.2023.

Позивач: Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз», юридична адреса: вул.Ленкавського,20 м.Івано-Франківськ, 76010, .

Відповідач: ОСОБА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ., РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя: Р.С.Солодовніков