Провадження № 2/554/1822/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 липня 2023 року м. Полтава

Октябрський районний суд м.Полтави в складі:

головуючого - судді Шевської О.І. ,

секретаря судового засідання - Рибак Ж.Ю..,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання спільною сумісною власністю подружжя гаража та визнання права власності на частину,-

встановив:

У грудні місяці 2021 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання спільною сумісною власністю подружжя гаража та визнання права власності на нього на частину, посилаючись на те, що з 1993 року стала проживати однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_4 , а у жовтні місяці 2000 року вона з ним зареєструвала шлюб.

Проживаючи з ним однією сім`єю у зареєстрованому шлюбі, вони у встановленому законом порядку, за сумісні кошти побудували гараж в м. Полтаві.

У серпні 2013 року вони шлюб розірвали. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер.

При житті він продав цей гараж ОСОБА_3 , а вона, як до смерті ОСОБА_4 , так і після його смерті користується підвальним приміщенням цього гаражу, однак документів на підтвердження даних обставин в неї не мвє..

Просить визнати цей гараж спільною власністю подружжя та визнати за нею право власності на частину.

08.12.2021 року ухвалою судді Октябрського районного суду м.Полтави відкрито провадження по справі.

11.01.2022 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву від ОСОБА_3 в якому вказав, що не заперечує проти задоволення позовних вимог.

19.01.2022 року на адресу суду надійшов відзив від ОСОБА_2 в якому прохав відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник позивача адвокат Павленко А.І. надав заяву в якій просив проводити розгляд справи за його відсутності, вимоги підтримав та просив задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 позов визнав і підтвердив в судовому засіданні, що позивачка та ОСОБА_4 сумісно побудували цей гараж.

Відповідач ОСОБА_2 , в судові засідання не з`являється і як він, так і його адвокат неодноразово просили суд про відкладення судового засідання. Про місце та час слухання справи відповідач ОСОБА_2 судом повідомлявся судовою повісткою.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України (далі-ЦПК), якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки, а ч. 4 цього закону стверджує, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Оскільки відповідач і його представник неодноразово не з`являлися в судові засідання отримавши повідомлення про день, час та місце розгляду справи, то суд вважає за необхідне розглянути справу на підставі тих доказів, які є у матеріалах справи.

Суд, заслухавши позивачку та її представника, відповідача ОСОБА_3 та його представника та вивчивши матеріали справи вважає за необхідне позов задовольнити.

В судових засіданнях встановлено, що позивачка ОСОБА_1 з 1993 року проживала однією сім`єю з ОСОБА_4 , а потім 11 жовтня 2000 року вони зареєстрували шлюб і вона прийняла його прізвище.

В період сумісного проживання у зареєстрованому шлюбі однією сім`єю за спільні кошти на протязі 2002 - 2003 років вони побудували гараж в АДРЕСА_1 , який зареєстрували на ім`я її чоловіка ОСОБА_4 .

Йому рішенням №400 виконавчого комітету Октябрської районної ради в м. Полтаві 26 вересня 1995 року у кооперативі «Рассвет», який знаходиться тут, була для будівництва гаража виділена земельна ділянка. 11 листопада 2003 року рішенням виконкому була присвоєна адреса АДРЕСА_1 , гараж № НОМЕР_1 і він був визнаний його власником. 24 листопада 2002 року був виготовлений технічний паспорт, а 05 січня 2004 року ОСОБА_4 отримав свідоцтво про право власності на цей гараж.

Позивачка та ОСОБА_4 шлюб розірвали 21 серпня 2013 року, однак вона продовжувала користуватися гаражем, зберігаючи у підвалі овочі, консервацію та інші продукти харчування по теперішній час.

Як після розірвання шлюбу, так і по теперішній час вона має ключі від замків вхідних дверей гаража.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер.

Вище зазначене підтверджується оригіналами зазначених рішень виконавчого комітету, які позивачка надала суду та їх копіями, які знаходяться в матеріалах справи, показаннями свідка ОСОБА_5 , який підтвердив в судовому засіданні, що позивачка приймала участь у будівництві гаража, виконуючи роботи та готуючи обіди для працівників, які будували гараж із цегли, штукатурили та монтували дах. Зокрема він повідомив, що сам виконував при цьому підсобні роботи.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 Сімейного Кодексу України (далі - СК), майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу), а ч. 1 ст. 61 СК стверджує, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Приписами ст.. 63 СК зазначено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно ст.69 СК, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу, а у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Виходячи із зазначеного, суд вважає, що побудований позивачкою та померлим ОСОБА_4 у період 2002-2003 років в період сумісного проживання у зареєстрованому шлюбі гараж є об`єктом права їхньої спільної сумісної власності, на половину якого має право позивачка.

Згідно висновку експертного оціночно - будівельного дослідження вартість спірного гаража складає 35 800 гривень.

У приписах ч. 1-3 ст. 12 ЦПК зазначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Законом, ст. 76 ЦПК встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків, а Законом (ст.. ст.. 77, 79, 80 ЦПК) передбачено, що належними доказами є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, яким є обставини, що підтверджують заявлені вимоги, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність обставин справи.

Належними доказами будівництва гаража в період сумісного проживання у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 є свідоцтво про реєстрацію шлюбу, вище зазначені рішення райвиконкому, технічний паспорт на гараж та його реєстрація ІНФОРМАЦІЯ_2 в Полтавському БТІ, свідоцтво про право власності на гараж, виданий на ім`я ОСОБА_6 , фактом сумісного проживання однією сім`єю у зареєстрованому шлюбі та ін., а також показання свідка ОСОБА_5 .

В судовому засіданні встановлено, що позивачка до цього часу користувалася підвальним приміщенням спірного гаража, зберігаючи там консервацію, овочі, фрукти та іншу сільськогосподарську продукцію, має ключі від замків гаража, якими користується з дня побудови і по теперішній час.

На підставі викладено, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в сумі 1816 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2,4, 12, 76-80, 175-177, 187, 263 ЦПК України ст. ст. 60, 63, 69, 72 Сімейного Кодексу України, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання спільною сумісною власністю подружжя гаража та визнання права власності на нього на частину - задольнити.

Визнати гараж, який розташований в АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_4 , спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на частину гаража, що розташований в АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати за сплату судового збору в сумі 1 816 гривень.

Копію повного судового рішення направити учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні протягом 2 (двох) днів з дня його складання.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги протягом 30-ти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про сторін:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_2 .

відповідач: ОСОБА_2 , АДРЕСА_3 .

відповідач: ОСОБА_3 , АДРЕСА_4 .

Рішення суду виготовлено в нарадчій кімнаті в єдиному примірнику.

З текстом рішення суду можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя О.І.Шевська