КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
_________________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 6/947/314/23
УХВАЛА

29.08.2023 року Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Петренка В.С.

за участю секретаря Лук`яненко В.О.,

за участю: Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечка Дмитра Миколайовича

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі подання Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечка Дмитра Миколайовича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника, без вилучення паспортного документа,

ВСТАНОВИВ:

25.08.2023 року Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Колечко Дмитро Миколайович звернувся до суду із поданням, в якому просить суд тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України без вилучення паспорта

громадянина України для виїзду за кордон боржника ОСОБА_1 , громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , до виконання ним зобов`язань, покладених на нього вироком Київського районного суду м. Одеси від 21.12.2020 по справі № 520/10301/19, що набрав законної сили 23.02.2023 року.

Вимоги подання приватний виконавець обґрунтовує тим, що у нього на виконанні перебуває виконавче провадження ВП № 716888350 з примусового виконання вироку Київського районного суду м. Одеси від 21.12.2020 по справі № 520/10301/19, що набрав законної сили 23.02.2023 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 кошти у розмірі 1409 964,61 грн.

Приватний виконавець зазначає, що боржником у добровільному порядку вирок суду не виконано.

Оскільки боржником ОСОБА_1 вироксуду не виконується, Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Колечко Дмитро Миколайович був вимушений звернутися до суду з вказаним поданням.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу подання було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Петренку В.С.

Згідно ч.4 ст. 441 ЦПК України ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

У судовому засіданні 29.08.2023 року приватний виконавець вимоги подання підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити.

Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, заслухавши пояснення приватного виконавця, суд дійшов висновку про необхідність задоволення подання, виходячи з наступного.

Як встановлено судом у судовому засіданні, на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечка Дмитра Миколайовича перебуває виконавче провадження ВП № 716888350 з примусового виконання вироку Київського районного суду м. Одеси від 21.12.2020 по справі № 520/10301/19, що набрав законної сили 23.02.2023 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 кошти у розмірі 1409 964,61 грн.

01.05.2023 року Приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Колечком Дмитром Миколайовичем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження сторонам за вих. № 4012 рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою, вказаною у виконавчому документі.

Згідно ч.1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Також, постановою про відкриття виконавчого провадження боржника зобов`язано надати декларацію про доходи та майно та попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї неправдивих відомостей.

Вказану постанову боржник отримав 04.05.2023, що підтверджується поштовим

відправленням №153.

Тобто, боржник обізнаний про розпочате примусове виконання та законні вимоги

приватного виконавця.

01.05.2023 року приватним виконавцем керуючись ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про арешт коштів боржника, якою було накладено арешт на грошові кошти всіх видів валют та банківських металів, що знаходяться на всіх рахунках боржника

Окрім того, 01.05.2023 року приватним виконавцем керуючись ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про арешт майна боржника, якою було накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника.

Відповідно до ч. 4 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Не виконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Одночасно з відкриттям виконавчого провадження приватним виконавцем було направлено запити до реєстраційних установ з метою встановлення майнового стану боржника.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, за боржником не зареєстроване нерухоме майно.

Згідно із відповідями ПФУ, ДФС та МВС України коштів та транспортних засобів не виявлено.

Таким чином, судовим розглядом встановлено, що станом на час подачі подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржник вчиняє дії що ускладнюють виконання рішення, не подав виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, неодноразово полишав територію України, також на момент подачі подання приватним виконавцем вчинено усі необхідні та передбачені законом заходи примусового характеру для забезпечення реального та повного виконання вимог виконавчого документу.

Таким чином, з подання приватного виконавця слідує, що на даний час рішення суду боржником не виконано та не виконується навіть частково з моменту його ухвалення судом.

Згідно з ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до ч.4 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Відповідно до ч.ч. 4, 5, 6 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження», сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи. Боржник зобов`язаний: 1) утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; 2) допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій; 3) за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України; 4) повідомити виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини; 5) своєчасно з`являтися на вимогу виконавця; 6) надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження. Особи, які на підставі закону звернулися з позовом в інтересах інших осіб (крім прокурора), беруть участь у виконавчому провадженні і користуються правами сторони виконавчого провадження, відкритого за їхньою заявою або за заявою іншої сторони в справі.

Згідно з узагальненнями Верховного суду України від 01 лютого 2013 року «Про судову практику щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України», законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання. У зв`язку з цим з метою всебічного і повного з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин, суду належить з`ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею . Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Відтак, право приватного виконавця на звернення із поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виникає лише у разі ухилення боржника від виконання, покладених на нього рішенням суду, зобов`язань, тобто наявність лише самого зобов`язання не наділяє державного виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок розв`язання спорів у цій сфері регулює Закон України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України».

У відповідності до ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України» може бути тимчасово відмовлено у видачі закордонного паспорта або тимчасово обмежено у праві виїзду за кордон у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням суду - до виконання зобов`язання.

Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Таким чином, судовим розглядом встановлено, що боржник ОСОБА_1 вирок суду жодним чином не виконав, навіть частково.

При цьому, боржнику - ОСОБА_1 відомо про існування відповідного вироку суду та існування відповідного виконавчого провадження.

З урахуванням вищевикладеного, оскільки вирок Київського районного суду м. Одеси від 21.12.2020 по справі № 520/10301/19, що набрав законної сили 23.02.2023 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 кошти у розмірі 1409964,61 грн, на теперішній час не виконано, що може ускладнити його виконання, та з урахуванням усіх обставин в сукупності, є підстави вважати, що боржник ухиляється від виконання вироку суду.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що наявність у боржника ОСОБА_1 невиконаних зобов`язань, покладених на нього Київським районним судом м. Одеси згідно вироку, а саме несплачених сум боргу, є достатньою підставою для прийняття судом рішення про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України.

На підставі викладеного та керуючись ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України», ст.ст. 1, 18, 19 Закону України «Про виконавче провадження», п.8 ст.19 Закону України «Про державну прикордонну службу України», ст.441 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Подання Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечка Дмитра Миколайовича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника, без вилучення паспортного документа задовольнити.

Тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України без вилучення паспорта

громадянина України для виїзду за кордон боржника ОСОБА_1 , громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , до виконання ним зобов`язань, покладених на нього вироком Київського районного суду м. Одеси від 21.12.2020 по справі № 520/10301/19, що набрав законної сили 23.02.2023 року

Копію ухвали невідкладно направити для виконання до Адміністрації Державної прикордонної служби України (01601, м. Київ, вул. Володимирська, 26), а також стягувачу, боржнику та приватному виконавцю для відома.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали суду.

Повний текст ухвали суду складено 30.08.2023 року.

Суддя Петренко В. С.