П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2 серпня 2023 року місто Київ

справа № 366/1298/21

провадження№22-ц/824/4554/2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М., за участю секретаря судового засідання - Онопрієнко К.С.,

сторони:

позивач - Компанія Fors Trade S.R.O.

відповідач - Товарна біржа «Продажі»

відповідач - ОСОБА_1

відповідач - Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві апеляційну скаргу Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів

на рішення Іванківського районного суду Київської області від 8 вересня 2022 року, ухвалене у складі судді Гончарука О.П.,

В С Т А Н О В И В :

У травні 2021 року позивач Компанія Fors Trade S.R.O. звернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому просив визнати недійсними результати аукціону з продажу автомобіля AUDI A6, 2018 р.в.,р/н НОМЕР_1 (р/н республіка Чехія), який проведений Товарною біржею «Продажі» 8 квітня 2021 року, а саме протокол № 32 від 8 квітня 2021 року та договір купівлі-продажу, укладений з переможцем аукціону ОСОБА_1 .

Позов обґрунтовано тим, що Компанія Fors Trade S.R.O. створена та здійснює свою діяльність за законодавством Чеської республіки, та є власником транспортного засобу AUDI A6, 2018 р.в., який був арештований 10 червня 2019 року Печерським районним судом м. Києва.

Компанії стало відомо про проведення аукціону з продажу автомобіля AUDI A6, організатор аукціону - Товарна біржа «Продажі», дата проведення аукціону - 8 квітня 2021 року, переможець аукціону ОСОБА_1 .

На початку 2021 рокуFors Trade S.R.O. стало відомо, що автомобіль було передано АРМА в управління ФОП ОСОБА_2 , який в свою чергу не виконував взяті на себе зобов`язання за договором управління, однак АРМА не вживала заходів з контролю виконання такого договору.

Також Fors Trade S.R.O. направлено до Печерського районного суду м. Києва клопотання про скасування арешту на автомобіль, як такий що порушує майнові права третьої особи, яка не має відношення до кримінального провадження.

Після ініціювання адвокатом Fors Trade S.R.O. питання про скасування арешту в суді Національним агентством України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, якому був переданий автомобіль в управління передано майно для продажу ТБ «Продажі» без згоди власника такого майна та з грубим порушенням вимог чинного законодавства, яким передбачено порядок продажу арештованого майна на аукціоні.

Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 000 від 23 серпня 2018 року за фактом, у тому числі, виготовлення, придбання, перевезення, пересилання, зберігання з метою збуту, збут завідомо фальсифікованих лікарських засобів, вчиненого за попередньою змовою групою осіб.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 10 червня 2019 року від 10 червня 2019 року у справі № 757/28305/19-к задоволено клопотання прокурора та накладено арешт, шляхом заборони відчуження, розпорядження та/або користування автомобілем, який на праві власності, як зазначено судом, ніби належить - ОСОБА_3 .

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 8 травня 2020 року по справі № 757/10483/20-к задоволено клопотання прокурора Генеральної прокуратури України встановлено порядок зберігання речових доказів у кримінальному провадженні, зокрема, автомобіль шляхом передачі Національному агентством України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів (далі - Агентство) в управління у порядку та на умовах визначених Законом України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

Як при ухвалення судом рішення про накладення, так і при передачі його в управління АРМА власник майна автомобіля не викликався, що є грубим порушенням вимог ст.64-2 КПК України.

Автомобіль, власником якого є Компанія, на підставі договору оренди від 25 січня 2019 року був переданий у тимчасове користування підозрюваному ОСОБА_4 строком на 6 місяців. Однак у строки, визначені договором оренди, автомобіль не було повернуто його законному власнику - компанії Fors Trade S.R.O.. Саме за місяць до закінчення дії договору автомобіль був вилучений органами слідства - 30 травня 2021 року.

Однак як органи досудового слідства, звертаючись до суду з клопотанням про накладення арешту, так і суд при ухваленні рішення про накладення арешту безпідставно вказують на те, що автомобіль AUDI A6 належить на праві власності підозрюваному та може бути конфіскований як вид покарання.

Автомобіль з аукціону був проданий за ціною значно меншою ніж реальна вартість автомобіля. З відомостей внесених до ЄДРПОУ Товарна біржа «Продажі» вбачається, що серед видів діяльності не передбачено організацію та проведення аукціону, або продажу будь-якого майна. Інформація про проведення аукціону не розміщувалась на загально доступних ресурсах «Прозоро» або «Сетам», що є порушенням вимог Закону України «Про публічні закупівлі». В порушення прозорості та відкритості аукціону, та залучення до торгів якомога менше учасників ТБ «Продажі» були встановлені надто короткі строки подання заявок для участі в аукціоні, всього 1 день - 7 квітня 2021 року, за день проведення самого аукціону - 8 квітня 2021 року.

В оголошенні, розміщеному на сайті ТБ «Продажі», відсутні будь-які відомості про порядок подання самої заявки, а також відсутні реквізити рахунку, на який учаснику необхідно внести гарантійний платіж для участі в аукціоні. В порушення вимог Правил (п.4.2) ТБ «Продажі» в розміщеному на сайті оголошенні про продаж автомобіля не надана інформація про обтяження автомобіля.

В порушення п.4 постанови КМУ від 27 вересня 2017 року № 719 «Про затвердження Порядку реалізації арештованих активів на електронних торгах» аукціон проведений ТБ «Продажі» з можливістю зниження початкової ціни без визначення граничного рівня ціни, до якого вартість може знижена протягом аукціону.

Отже, допущені під час проведення торгів порушення Порядку, призвели до порушення прав Fors Trade S.R.O. як власника майна, тобто вважає позивач наявні підстави для визнання недійсними результатів таких торгів на підставі ч.1 ст.203, ст.215 ЦК України.

Реалізація активів, які не були конфісковані, без згоди власника та без рішення суду фактично є прямим порушенням ст.41 Конституції України, Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, положень ст.100 ч.6 КПК України, ч.5 ст.21 Закону та є втручанням у право позивача на мирне володіння майном.

Рішенням Іванківського районного суду Київської області від 8 вересня 2022 року позовні вимоги Компанії задоволено. Визнано недійсними результати аукціону з продажу автомобіля AUDIA6, 2018 р.в., р/н НОМЕР_1 (р/н республіка Чехія) 8 квітня 2021 року, а саме протоколу № 32 від 8 квітня 2021 року та договір купівлі-продажу укладений з переможцем аукціону ОСОБА_1 .

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів подало апеляційну скаргу, в який просило скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове судове рішення, яким в позові відмовити. В апеляційній скарзі, зокрема, зазначає, що судом першої інстанції не встановлено, чи належить транспортний засіб на праві власності позивачу, належних доказів ні підтвердження цієї обставини позивачем суду не надано. Суд першої інстанції визнав недійсним договір купівлі-продажу укладений з переможцем аукціону , екземпляру якого немає ні в матеріалах справи, але не існує взагалі.

Продаж автомобіля відбувся на повторних (третіх) торгах, із дотриманням процедури встановленої Порядком реалізації арештованих активів на електронних торгах, затвердженим постановою КМУ від 27 вересня 2017 року № 719.

Наведений судом першої інстанції аналіз положень кримінального процесуального закону та спеціального законодавства про АРМА є хибним та поверхневим. Нормами Спеціального закону «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаних від корупційних та інших злочинів» (у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) встановлено дискреційні повноваження АРМА, які полягають у компетенції АРМА самостійно установлювати належність або неналежність активів до видів майна, визначених у Примірному переліку, затвердженому постановою КМУ від 13 вересня 2017 року № 685, та залежно від цього визначати, з урахуванням принципу верховенства права, який шлях управління активами найбільш ефективний, тобто дає змогу забезпечувати збереження вартості активів, а також її збільшувати (за можливості).

Національне агентство під час виконання відповідного судового рішення має керуватися нормами Закону з урахуванням того, що ним має бути забезпечено виконання цього судового рішення таким шляхом (реалізація або управління за договором), за якого буде максимально досягнуто мети управління, вказаної в Законі. У разі виконання такого судового рішення для досягнення зазначеної в Законі мети управління, Національне агентство має право, зокрема передбачене ст.21 Закону, самостійно, на власний розсуд обирати шлях управління активом (реалізація або передача в управління (за договором), тобто діяти в межах своєї дискреції.

У відзиві на апеляційну скаргу представник Компанії просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції як законне і обґрунтоване залишити без змін.

В судовому засіданні представник позивача адвокат Пелепецький В.Д. заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив судове рішення залишити без змін.

Представник Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів Поштук Я.Є. в судовому засіданні 14 червня 2023 року апеляційну скаргу підтримала і просила її задовольнити. Про місце, день і час засідання суду, що було призначено на 2 серпня 2023 року була повідомлена, що підтверджується розпискою (т.2 а.с.151). Проте, в судове засідання не з`явилася, подала заяву про відкладення розгляду справи, у зв`язку перебування уповноважених осіб представляти інтереси Агентства на лікарняному та у відпустці без збереження заробітної плати. Суд визнав зазначені причини неявки представник відповідача неповажними, та з урахуванням того, що позиція представника відповідача була з`ясована в судовому засіданні 14 червня 2023 року, прийняв відповідне процесуальне рішення про можливість продовжувати розгляд справи у відсутність представника Агентства.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлені; відповідач ОСОБА_1 - шляхом направлення судового повідомлення через засоби поштового зв`язку, яке отримано ним 29.06.2023, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення /а.с.165, том 2/, відповідач Товарна Біржа «Продажі» - шляхом направлення судового повідомлення через засоби поштового зв`язку. Конверт відправлений на адресу відповідача Товарна Біржа «Продажі» повернувся до суду з довідкою поштового відділення із зазначенням причини повернення "адресат відсутній за вказаною адресою" /а.с.163-164, том 2/, а тому відповідно до ч.8 ст. 128 ЦПК України судова повістка вважається врученою адресату.

За таких обставин колегія суддів вважала за можливе розглянути справу у відсутність учасників справи відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді Шкоріної О.І., перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі судового рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

В силу вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0002080 від 23 серпня 2018 року за фактом виготовлення, придбання, перевезення, пересилання, зберігання з метою збуту, збут завідомо фальсифікованих лікарських засобів, вчиненого за попередньою змовою групою осіб.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 10.06.2019 по справі №757/28305/19-к задоволено клопотання прокурора та накладено арешт, шляхом заборони відчуження, розпорядження та/або користування на автомобілем AUDI А6. vin - НОМЕР_2 , р/н НОМЕР_1 (р/н республіки Чехія), яким користується - ОСОБА_1 /а.с.6-7, том1/.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 08.05.2020 по справі №757/10483/20-к прокурора другого відділу процесуального керівництва Першого управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими центрального апарату Державного бюро розслідувань, Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням органів Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора Зимогляда В.М. про визначення порядку зберігання речових доказів у кримінальному провадженні №0002080, зокрема, автомобіль AUDI А6, vin - НОМЕР_2 , р/н НОМЕР_1 (р/н республіки Чехія), шляхом передачі Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів в управління у порядку та на умовах визначених Законом України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів» /а.с.8, том 1/.

У межах проведення процедури управління майном Агентство прийняло рішення про передачу транспортного засобу для реалізації на електронних торгах.

08 квітня 2021 року Товарною Біржею «Продажі» проведено електронний аукціон з продажу транспортного засобу AUDI А6 за ціною 417 934,28 гри. переможцем якого став ОСОБА_1 . Стартова (початкова) вартість автомобіля складала - 1 099 826,40 грн. Ціна продажу 417934,28 грн./а.с.9-13, том1/.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що підставою для передачі Агентству активів, визначених ч.4 цієї статті 21 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів», для їх реалізації за відсутності згоди власника є відповідний процесуальний документ - ухвала слідчого судді або суду із зазначенням про передачу цих активів Агентству саме для їх реалізації. Водночас транспортний засіб було передано Агентству як речовий доказ згідно із ст.100 КПК України на підставі судового рішення - ухвали слідчого судді, яка не містила відомостей щодо передачі спірного транспортного засобу Агентству для його реалізації, а визначала лише порядок зберігання автомобіля як речового доказу, на який накладено арешт у кримінальному провадження. Врахувавши, що Агентство розпорядилося переданим йому як речовий доказ транспортним засобом фактично від імені власника за відсутності на це законних підстав, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що електронні торги є незаконними.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції. Виходячи з наступного.

Згідно п.4 ст. 1 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів» (далі - Закон) управління активами - діяльність із володіння, користування та розпорядження активами, на які накладено арешт у кримінальному провадженні чи у справі про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави і вирішено питання про їх передачу Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, тобто забезпечення збереження активів, збереження (за можливості - збільшення) їх економічної вартості, передача їх в управління або реалізація активів у випадках та порядку, передбачених цим Законом, а також реалізація активів, конфіскованих у кримінальному провадженні чи стягнених за рішенням суду в дохід держави внаслідок визнання їх необґрунтованими.

Згідно ст.19 Закону Національне агентство здійснює управління активами, на які накладено арешт у кримінальному провадженні, у тому числі як захід забезпечення позову - лише щодо позову, пред`явленого в інтересах держави, із встановленням заборони розпоряджатися та/або користуватися такими активами, а також у позовному провадженні у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави із встановленням заборони користуватися такими активами, сума або вартість яких перевищує 200 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня відповідного року.

Зазначені активи приймаються в управління на підставі ухвали слідчого судді, суду чи згоди власника активів, копії яких надсилаються Національному агентству не пізніше наступного робочого дня після їх винесення (надання) з відповідним зверненням прокурора.

Згідно ч.ч.1, 2 абзацу першого ч.3 статті 21 Закону управління рухомим та нерухомим майном, цінними паперами, майновими та іншими правами здійснюється Агентством шляхом реалізації відповідних активів або передачі їх в управління. Активи, зазначені у частині першій цієї статті, прийняті Агентством в управління, підлягають оцінці, яка здійснюється визначеними за результатами конкурсу суб`єктами оціночної діяльності, та передачі в управління визначеним за результатами конкурсу юридичним особам або фізичним особам - підприємцям у порядку, встановленому законодавством про державні (публічні) закупівлі. Управління активами здійснюється на підставі договору, укладеного відповідно до глави 70 Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом. Управління активами, зазначеними у частині першій цієї статті, здійснюється на умовах ефективності, а також збереження та збільшення їх вартості. Управитель має право на плату (винагороду), а також на відшкодування необхідних витрат, зроблених ним у зв`язку з управлінням активами, що відраховуються безпосередньо з доходів від використання прийнятих в управління активів. Управитель не має права відчужувати активи, прийняті ним в управління.

Згідно ч.6 ст.100 УПК України речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, великих партій товарів, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів або витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких співмірні з їх вартістю, а також речові докази у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню:

1) повертаються власнику (законному володільцю) або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження;

2) передаються за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності - за рішенням слідчого судді, суду для реалізації, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження;

3) знищуються за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності - за рішенням слідчого судді, суду, якщо такі товари або продукція, що піддаються швидкому псуванню, мають непридатний стан;

4) передаються для їх технологічної переробки або знищуються за рішенням слідчого судді, суду, якщо вони відносяться до вилучених з обігу предметів чи товарів, а також якщо їх тривале зберігання небезпечне для життя чи здоров`я людей або довкілля.

Відповідно до абз.3 п.4 ч.6 ст.100 КПК України, речові докази вартістю понад 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження, передаються за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності - за рішенням слідчого судді, суду Агентству для здійснення заходів з управління ними з метою забезпечення їх збереження або збереження їхньої економічної вартості, а речові докази, зазначені в абзаці першому цієї частини, такої самої вартості - для їх реалізації з урахуванням особливостей, визначених законом.

Аналіз вказаної статті дає підстави для висновку про те, що вона регулює збереження і реалізацію майна, яке є речовим доказом у кримінальному провадженні. Прицьому законодавець розмежовує передання речових доказів вартістю понад 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб Агентству для здійснення заходів з управління ними з метою забезпечення їх збереження або збереження їхньої економічної вартості та передання речових доказів для їх реалізації.

В свою чергу, стаття 21 Закону узагальнює майно як активи, управління якими здійснює Агентство, та до яких належать кошти, майно, майнові та інші права, на які може бути накладено арешт у кримінальному провадженні чи у справі про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави або які конфісковані за рішенням суду у кримінальному провадженні чи стягнуті за рішенням суду в дохід держави внаслідок визнання їх необґрунтованими.

При цьому, за змістом ч.6 ст.100 КПК України, для реалізації можуть бути передані речові докази, зазначені в її абзаці першому, тобто тільки речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, великих партій товарів, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів або витрати із забезпечення спеціальних умов зберігання яких співмірні з їх вартістю, а також речові докази у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що транспортний засіб до таких видів майна не належить.

Постановою Кабінету Міністрів України № 685 від 13.09.2017, якою затверджено «Примірний перелікмайна, в тому числі у вигляді предметів чи великих партій товарів, зберігання якого через громіздкість або з інших причин неможливе без зайвих труднощів, або витрати на забезпечення спеціальних умов зберігання якого чи управління яким співмірні з його вартістю, або яке швидко втрачає свою вартість, а також майна у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню, що підлягає реалізації», визначено, що цей перелік не є вичерпним, а реалізації може підлягати майно, яке не визначене у ньому, якщо його реалізація забезпечуватиме збереження та/або збільшення вартості такого майна більш ефективно порівняно з його переданням в управління за договором управління майном у порядку та на умовах, визначених законом. При цьому постановою визначено, що термін "зберігання" у цьому Примірному переліку вживається у значенні будь-яких правовідносин зберігання, на які поширюється норма глави 66 ЦК України, якою відповідні правовідносини врегульовані.

Колегія суддів вважає, що вказані критерії застосовуються у разі, якщо Агентство наділене деяким розсудом щодо вирішення питання та визначення порядку управління активами, переданими йому відповідно до Закону, що, однак, не розповсюджується на випадки передачі активу як речового доказу у кримінальному провадженні на підставі ст.100 КПК України без зазначення про передачу такого активу на реалізацію.

Абзацом першим частини п`ятої статті 21 Закону про АРМА передбачено окрему підставу для реалізації активу, переданого в управління Агентству. Цією нормою визначено, що активи, визначені частиною четвертою цієї статті, передаються для реалізації без згоди власника на підставі ухвали слідчого судді або суду, копія якої надсилається Агентству негайно після її винесення з відповідним зверненням прокурора. Передача для реалізації активів може також здійснюватися за згодою їх власника, копія якої надається Агентству з відповідним зверненням прокурора.

Отже, підставою для передачі Агентству активів, визначених частиною четвертою цієї статті 21Закону , для їх реалізації за відсутності згоди власника є відповідний процесуальний документ - ухвала слідчого судді або суду із зазначенням про передачу цих активів Агентству саме для їх реалізації.

Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази колегія суддів вважає, що спірний транспортний засіб передано Агентству як речовий доказ згідно зі статтею 100 КПК України на підставі судового рішення - ухвали слідчого судді, яка не містила вказівки щодо передачі спірного транспортного засобу Агентству для його реалізації, а визначала лише порядок зберігання автомобіля як речового доказу, на який накладено арешт у кримінальному провадженні, шляхом передачі транспортного засобу Агентству в управління відповідно до статей 19, 21 Закону про АРМА.

А тому, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для висновку про те, що спірний транспортний засіб AUDI A6 був переданий Агентству за ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м.Києва від 8 травня 2020 року саме для реалізації.

Відповідно до ч.2 ст.84 КПК України речовими доказами є процесуальним джерелом доказів у кримінальному провадженні. При цьому їх зберігання є однією з гарантій реалізації завдань кримінального провадження, передбачених статтею 2 КПК України, та умовою дотримання прав осіб, права яких, у тому числі й майнові, було обмежено щодо речей чи майна, яке визнано речовим доказом у кримінальному провадженні і на яке ухвалою слідчого судді уже накладено арешт.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що Агентство за наявності лише повноважень здійснювати заходи з управління активами - забезпечення їх збереження/збереження їхньої економічної вартості, визначені частинами другою, третьою статті 21 Закону, які не передбачають можливості реалізації транспортного засобу, незаконно та за відсутності належних повноважень прийняло рішення про передачу автомобіля для реалізації на електронних торгах, що мало наслідком порушення прав позивача як власника вказаного транспортного засобу (правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 5 жовтня 2021 року у справі № 910/18647/19)

Звертаючись до суду із даним позовом позивач просив визнати недійсними результати електронних торгів, визнати недійсним договору купівлі-продажу майна.

За змістом статей 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до частини другої статті 16 ЦК Україниспособом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання правочину недійсним.

При цьому, розглядаючи відповідний спір, суд має установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси осіб, які звертаються з позовом, та чи є обраний позивачем спосіб захисту ефективним, тобто таким, що забезпечить поновлення порушеного права.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (схожі висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі N 338/180/17(пункт 57), від 11.09.2018 у справі N 905/1926/16 (пункт 40), від 30.01.2019 у справі N 569/17272/15-ц, від 11.09.2019 у справі N 487/10132/14-ц (пункт 89), від 16.06.2020 у справі N 145/2047/16-ц (пункт 7.23)).

Згідно статті 658 ЦК України, право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. Якщо продавець товару не є його власником, покупець набуває право власності лише у випадку, якщо власник не має права вимагати його повернення.

За статтею 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Судом установлено, що право власності на транспортний засіб AUDI A6 зареєстровано за позивачем Fors Trade s.r.o., що за висновками суду хоча і не є безспірним підтвердженням наявності в цієї особи права власності, але створює спростовувану юридичну презумпцію права власності такої особи (постанова Верховного Суду від 12.03.2019 у справі № 911/3594/17).

У відповідності до ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Крім того, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин).

Враховуючи, що Агентство розпорядилося переданим йому як речовий доказ транспортним засобом фактично від імені власника за відсутності на це законних підстав, тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що електронні торги є незаконними та підлягають визнанню недійсними та відповідно договір купівлі-продажу укладений з переможцем аукціону ОСОБА_1 .

За наведених обставин, колегія суддів вважає, що розглядаючи спір, суд першої інстанції в межах доводів позову повно та всебічно дослідив обставини спору, дав належну оцінку зібраним по справі доказам, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює і у відповідності з вимогами закону прийшов до правильного висновку про те, що позов підлягає задоволенню, про що ухвалив відповідне рішення. Рішення суду ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

За змістом ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, що відповідно до ст.375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України,

суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів залишити без задоволення.

Рішення Іванківського районного суду Київської області від 8 вересня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: Л.Д. Поливач

А.М. Стрижеус