Справа № 302/1419/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.08.2023 смт.Міжгір`я

Міжгірський районний суд Закарпатської області у складі: головуючого - судді: Сидоренко Ю.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (зареєстрована та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ), про розірвання шлюбу,-

В С Т А Н О В И В:

19 липня 2023 року до Міжгірського районного суду Закарпатської області надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, в якому позивачка ОСОБА_1 просить розірвати шлюб, укладений між нею та ОСОБА_3 , який зареєстрований 03.08.1985 року Келечинською сільською радою Міжгірського району Закарпатської області, актовий запис №4, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 .

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачка ОСОБА_1 зазначає, що під час шлюбу у них народилися діти: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які є на теперішній час вже є повнолітніми. Вказує, що сімейне життя між сторонами погіршилося, спільне проживання з відповідачем ОСОБА_2 припинилося, оскільки вони віддалилися один від одного, втратили взаємні почуття, упродовж останнього року кожен з них живе окремим життям, подружніх стосунків вони не підтримують, спільне господарство не ведуть, що у кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин та позивачка вважає, що їх сім`я розпалася остаточно, її збереження вважає за недоцільне, примирення з відповідачем неможливе, а тому вона змушена звернутися до суду з даним позовом про розірвання шлюбу.

Ухвалою Міжгірського районного суду Закарпатської області від 07 серпня 2023 року відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін по справі.

Відповідачу ОСОБА_2 ухвалою суду від 07.08.2023 року було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву та протягом п`яти днів - заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

09.08.2023 року відповідачем ОСОБА_2 подано до суду письмову заяву про визнання позову, та в якій він зазначає, що позовні вимоги ОСОБА_1 про розірвання шлюбу визнає у повному обсязі, проти розірвання шлюбу з позивачкою ОСОБА_1 не заперечує та просить позов задовольнити.

Згідно із ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п.24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

Всебічно дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини по справи, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони по справі - ОСОБА_2 та ОСОБА_1 уклали шлюб, який 03 серпня 1985 року зареєстрований Келечинською сільською Радою Міжгірського району Закарпатської області, та у книзі реєстрації актів зроблено відповідний актовий запис № 4 та видано свідоцтво про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 , оригінал якого міститься в матеріалах даної справи. Як вбачається з вказаного свідоцтва, після реєстрації шлюбу дошлюбне прізвище дружини « ОСОБА_1 » змінено на прізвище « ОСОБА_1 ».

Від подружнього життя сторони мають трьох дітей, які на теперішній час є повнолітніми, а саме: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвами про їх народження, копії яких є в матеріалах справи (а.с.9-10).

Подружні стосунки між сторонами припинені по причині розбіжностей характерів та різних поглядів на життя, відсутністю взаєморозуміння, що в цілому призвело до втрати почуття любові та довіри один до одного, та припинення шлюбних відносин, у зв`язку з чим позивачка звертається до суду з даним позовом про розірвання шлюбу. Відповідач проти розірвання шлюбу безпосередньо в органах ДРАЦСу заперечує, тому позивачка вимушена звернутися з даним позовом до суду.

Чинним законодавством України передбачено право подружжя на розірвання шлюбу за позовом одного із них на підставі рішення суду: зокрема, положеннями ч.2 ст.104, ч.3 ст.105, ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України (далі - СК України).

Частинами 3,4 ст.56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою, чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Згідно ст.111 СК України суд приймає міри до збереження шлюбу, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. В даному випадку, сторони вважають неможливим з моральної точки зору, продовжувати шлюбні відносини, тому суд не може зобов`язати їх прийняти заходи до примирення.

Відповідно до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх неповнолітньої дитини, що мають істотне значення.

Згідно п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21 грудня 2007 року №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", шлюб може бути розірвано у судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, аналізуючи вищенаведені законодавчі норми, виходячи з принципів об`єктивності, розумності, справедливості та доцільності, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі та суд приходить до висновку, що дана сім`я розпалася остаточно та будь-яких підстав до її збереження судом не встановлено та відповідачем в суді не доведено.

Крім того, оскільки позивачка ОСОБА_1 наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням її до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим.

Оскільки під час розгляду справи відповідач ОСОБА_2 визнав позов про розірвання шлюбу у повному обсязі, що вбачається з його письмової заяви від 09.08.2023 року та таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі.

Повно та всебічно дослідивши матеріали цивільної справи, вивчивши обґрунтування заявлених ОСОБА_1 позовних вимог, проти задоволення яких відповідач ОСОБА_2 не заперечує, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами не може бути збережений, оскільки факти, викладені у позовній заяві свідчать про те, що шлюб між сторонами фактично розпався, спільне життя подружжя і збереження сім`ї стало неможливим, шлюбні стосунки сторони не підтримують,та формальне існування шлюбу обмежує особисту свободу позивачки та порушує її особисті інтереси, що мають істотне значення, тому суд приходить до висновку, що заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам.

Відповідно до положень ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем, суд вважає необхідним повернути позивачці ОСОБА_1 з державного бюджету - 50 % судового збору, сплаченого при пред`явленні нею позову до суду, а саме: в сумі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

Відповідно до положень ст.141 ЦПК України, судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, а саме судовий збір в сумі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок, який понесений позивачкою при пред`явленні нею позову до суду, згідно платіжної інструкції № 0.0..1 від 19.07.2023 року (а.с.1).

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 9, 12, 13, 81, 142, 259, 263-265, 268 ЦПК України, ст.ст.105, 110, 112 Сімейного кодексу України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , який зареєстрований 03 серпня 1985 року Келечинською сільською Радою Міжгірського району Закарпатської області, актовий запис № 4.

Прізвище позивача ОСОБА_1 після розірвання шлюбу - залишити « ОСОБА_1 ».

Повернути позивачці ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 ) з Державного бюджету 50% судового збору, сплаченого нею згідно квитанції №0.0..1 від 19.07.2023 року, а саме повернути їй суму - 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 ) судовий збір в сумі - 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення через Міжгірський районний суд Закарпатської області, відповідно до положень п.15.5 ч.1 розділу VII «Перехідні положення» ЦПК України.

Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Міжгірського районного суду Закарпатської області: Ю. В. СИДОРЕНКО