СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
пр. № 2-о/759/1198/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2023 року м. Київ

суддя Святошинського районного суду міста Києва Ул`яновська О.В. перевіривши виконання вимог ст.ст. 175, 177 ЦПК України, за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Святошинський відділ державної реєстрації цивільної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про встановлення факту смерті,

ВСТАНОВИВ:

у серпні 2023 р. до Святошинського районного суду м. Києва надійшла вказана заява.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

При вивчені позовної заяви та доданих до неї документів встановлено, що дана позовна заява не відповідає вимогам ст.ст. 175, 177 ЦПК України з наступних підстав.

Частиною 3 ст. 294 ЦПК України визначено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Згідно із п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Згідно ч. 1 ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 ЦПК України, позивач повинен додати до позовної заяви її копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

У зв`язку з викладеним встановлено, що заявником не подано копії заяви та поданих до неї документів відповідно до кількості сторін.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єктів та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору, регулюються положеннями Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За подання до суду заяви у справах окремого провадження фізичною особою, сплачується судовий збір в розмірі 536 грн 80 коп.

Відповідно до п. 21 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються - у справах за заявами про встановлення фактів, що мають юридичне значення, поданих у зв`язку із збройною агресією, збройним конфліктом, тимчасовою окупацією території України, надзвичайними ситуаціями природного чи техногенного характеру, що призвели до вимушеного переселення з тимчасово окупованих територій України, загибелі, поранення, перебування в полоні, незаконного позбавлення волі або викрадення, а також порушення права власності на рухоме та/або нерухоме майно.

Тобто, у справах за заявами про встановлення фактів, що мають юридичне значення, поданих у зв`язку із збройною агресією, збройним конфліктом, тимчасовою окупацією території України, надзвичайними ситуаціями природного чи техногенного характеру, заявники мають пільги виключно тоді, коли такі обставини призвели до вимушеного переселення з тимчасово окупованих територій України, загибелі, поранення, перебування в полоні, незаконного позбавлення волі або викрадення, а також порушення права власності на рухоме та/або нерухоме майно.

Виходячи із аналізу зазначеної норми слід дійти висновку, що від сплати судового збору у справах за заявами про встановлення фактів, що мають юридичне значення, поданих у зв`язку із тимчасовою окупацією території України звільнені не всі заявники, а ті які у зв`язку тимчасовою окупацією території України є вимушеними переселенцями.

Аналогічний висновок викладено в постанові Верховного Суду від 20.11.2019 у справі N 243/12928/18.

Підтвердженням вимушеного переселення є довідка переселенця, видана структурним підрозділом з питань соціального захисту за місцем проживання переселенця.

Постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 «Про облік внутрішньо переміщених осіб» N 509 (зі змінами), покладено обов`язок на Міністерство соціальної політики щодо формування та ведення Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб.

Механізм видачі таких довідок затверджено «Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи».

Так, згідно до абзацу 2 пункту 1 вказаного Порядку, довідка є документом, який підтверджує факт внутрішнього переміщення і взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Заява ОСОБА_1 про встановлення факту смерті подана з метою здійснення реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті та отримання свідоцтва про смерть, а не у зв`язку із збройною агресією, збройним конфліктом, тимчасовою окупацією території України, надзвичайними ситуаціями природного чи техногенного характеру, що призвели до вимушеного переселення з тимчасово окупованих територій України, загибелі, поранення, перебування в полоні, незаконного позбавлення волі або викрадення, а також порушення права власності на рухоме та/або нерухоме майно.

Таким чином, заявник не має пільг зі сплати судового збору відповідно до вимог п. 21 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», оскільки зазначені вимоги закону поширюються на осіб, які вимушено переселені з тимчасово окупованих територій України, при цьому заявником не надано доказів у підтвердження факту її вимушеного переселення.

На виконання ухвали суду заявник має надати оригінал платіжного документу про сплату судового збору в розмірі 536 грн 80 коп., та/або надати довідку про взяття заявника на облік внутрішньо переміщеної особи.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Пунктом 1 глави 5 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 року N 52/5 встановлено, що підставами для проведення державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма N 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 N 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за N 1150/13024; б) фельдшерська довідка про смерть (форма N 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 N 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за N 1150/13024; в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; г) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть.

У п. 1 Глави 5 Розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 N 52/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 24.12.2010 N 3307/5), визначено обмежений перелік документів, що можуть бути підставою для державної реєстрації смерті.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Для забезпечення реєстрації смерті в органах реєстрації актів цивільного стану закладом охорони здоров`я або ФОП видається лікарське свідоцтво про смерть (форма N 106/о).

Лікарське свідоцтво про смерть видається лікарем, що лікував померлого, на підставі спостережень за хворим і записів у медичній документації, які відображали стан хворого до його смерті, або патологоанатомом на підставі вивчення медичної документації і результату розтину.

У той же час, заявником не додано відомостей, які б засвідчували факт смерті померлої особи ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в тому числі лікарське свідоцтво про смерть відповідно до наказу Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 N 545.

Паспорт громадянина України - документ, що підтверджує особу і громадянство України його власника. Видається кожному громадянинові України центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства.

На виконання ухвали суду, заявник має надати суду документ, який підтверджує, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , була громадянкою України, оскільки суд вправі встановлювати факт смерті громадянина України.

Безумовною вимогою до усіх документів є їх чіткість та читабельність.

Долучені до позовної заяви копії документів, зокрема, свідоцтво про народження та довідка про причину смерті, виконані не якісно та є не читабельними.

Недотримання обов`язкових вимог до змісту позову є перешкодою до відкриття провадження у справі.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких-не допустити судовий процес у безладний рух. Право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв`язку з наведеним, вимога суду про усунення недоліків заяви не є порушенням права на справедливий судовий захист.

Крім того, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 Цивільного процесуального кодексу України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

За таких обставин, суд приходить до висновку, про необхідність залишення заяви без руху та надати строк заявнику для усунення зазначених в ухвалі недоліків, оскільки заява не відповідає вимогам процесуального закону.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 4, 175, 177, 185 Цивільного процесуального кодексу України, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Святошинський відділ державної реєстрації цивільної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про встановлення факту смерті залишити без руху надавши заявнику строк у десять днів для усунення зазначених недоліків, який починає перебігати з дня отримання заявником ухвали.

У разі невиконання вимог ухвали заява буде вважатися не поданою і повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: О.В. Ул`яновська