Дата документу 21.08.2023 Справа № 333/7622/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 333/7622/20 Головуючий у 1 інстанції
№ провадження 22-ц/807/1479/23 Холод Р.С.
Доповідач: Бєлка В.Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2023 року м. Запоріжжя

Запорізький Апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Бєлки В.Ю.

Суддів: Гончар М.С.

Подліянової Г.С.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Ускової Ірини Іллівни на заочне рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 02 червня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну способу стягнення аліментів та стягнення додаткових витрат на дитину,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2020 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом, який в ході розгляду справи був уточнений, до ОСОБА_1 про зміну способу стягнення аліментів та стягнення додаткових витрат на дитину, посилаючись на те, що рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 31.01.2016 року, змінено рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 17 листопада 2017 року та стягнуто з відповідача на її користь на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 765,00 грн. щомісячно до повноліття дитини.

В Дніпровському ВДВС м. Запоріжжя відкрито виконавче провадження з примусового стягнення аліментів.

Вказує, що за час, який минув після стягнення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 765,00 грн. на дитину, значно збільшився законодавчо визначений розмір прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років. Крім того, інфляційні процеси, які відбулися в державі за останні роки не дозволяють їй забезпечити належне матеріальне утримання сина, а також його нормальний фізіологічний розвиток на визначену судом суму аліментів.

Зазначає, що відповідач не регулярно сплачує аліменти, допускаючи заборгованість, яка станом на 01.02.2021 року становить 12 018,00 грн.

Акцентує, що у зв`язку зі здібностями дитини у вивчені іноземних мов, потребує додаткових витрат на вивчення англійської мови в позашкільний час з репетитором.

Вона не може повністю забезпечити необхідні витрати на навчання, а відповідач участі в їх оплати не приймає. Загальна сума витрат на навчання за період з вересня 2017 року по лютий 2021 року становить 15 650,00 грн.

Відповідач є працездатним, інших дітей не має, аліменти нікому не сплачує, отже має можливість оплатити половину додаткових витрат на дитину.

Посилаючись на зазначені обставини просила суд змінити призначений за рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 31.01.2017 року спосіб стягнення аліментів, який підлягав стягненню з відповідача ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 765,00 грн. щомісячно до повноліття дитини; стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу), щомісяця але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття та стягнути з відповідача додаткові витрати на утримання дитини в сумі 7 825,00 грн., відкликати раніше виданий виконавчий лист, судові витрати покласти на відповідача.

Заочним рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 02 червня 2021 року позов задоволено.

Змінено розмір аліментів, що стягуються на підставі рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 17.11.2016 року, зміненого рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 31.01.2017 року по справі № 333/5284/16-ц з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 765,00 грн. щомісяця на 1/4 частину від усіх видів його доходу (заробітку), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з моменту набранням цим рішення законної сили.

Відкликано виконавчий лист, виданий на підставі рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 17.11.2016 року, зміненого рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 31.01.2017 року по справі № 333/5284/16-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 в твердій грошовій сумі в розмірі 765 грн. 00 коп., починаючи з 30.09.2016 року та до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 додаткові витрати на дитину у розмірі 7 825,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп. в дохід держави.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 15 травня 2023 року у задоволені заяви представника ОСОБА_1 - Ускової І.І. про перегляд заочного рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 02 червня 2021 року у цій справі відмовлено.

У апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Ускова І.І. зазначає, що рішення суду постановлено з порушенням норм матеріального і процесуального права. Апеляційну скаргу мотивує тим, що рішення суду прийнято без повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи, без належної оцінки доказів по справі. Залишилось поза увагою, що позивачем при зверненні до суду з позовом, було невірно зазначено адресу відповідача, за якою останній зареєстрований та мешкає, в результаті чого відповідач не міг знати про судовий розгляд справи. При визначені розміру додаткових витрат, не були враховані суттєві обставини, зокрема те, що відповідач не тільки придбавав для сина коштовні речі, сплачував навчання, а і перераховував грошові кошти (окрім аліментів), про що не було повідомлено суд. Просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовної заяви відмовити у повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду справу призначено до апеляційного розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання в порядку ч. 1, ч. 2 ст. 369 та ч. 13 ст. 7 ЦПК України.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на такі обставини.

Згідно зі ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіряючи законність оскаржуваного рішення суду першої інстанції колегія суддів враховує таке.

Відповідно до ст.ст. 51 Конституції України, 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (ч.ч. 8, 9 ст. 7 СК України).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Положеннями частини першої статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (ч.ч. 1, 2 ст. 141 СК України).

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач та відповідач є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 від 05 червня 2008 року.

Шлюб між сторонами розірвано на підставі рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 11 листопада 2016 року.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 17.11.2016 року по справі № 333/5284/16-ц, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 30.09.2016 року.

Рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 31.01.2017 року рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 17.11.2016 року було змінено, визначено розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі в розмірі 765 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 30.09.2016 року.

Виконавчий лист виданий 21.02.2017 року.

Постановою державного виконавця Дніпровського ВДВС м. Запоріжжя Головного ТУЮ у Запорізькій області від 01 березня 2017 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 333/5284/16 виданого 21.02.2017 року Комунарським районним судом.

Згідно розрахунку Дніпровського ВДВС у м. Запоріжжя від 04.02.2021 року станом на 01.02.2021 року включно загальна сума заборгованості ОСОБА_1 зі сплати аліментів за виконавчим документом становить 12 018,00 грн.

З довідки ФОП ОСОБА_7 від 05.02.2021 року, вбачається, що ОСОБА_3 навчався на курсах англійської мови «Гаудеамус» з вересня 2017 року по липень 2019 року. Щомісячна оплата за навчання становить: за 2017-2018 навчальний рік - 400 грн., за 2018-2019 навчальний рік - 450 грн. Крім того, для навчання ОСОБА_3 був придбаний посібний матеріал у 2017-2018 навчальному році на суму у розмірі 190 грн. та у 2018-2019 навчальному році на суму у розмірі 210 грн.

З довідки ФОП ОСОБА_9 від 05.02.2021 року, вбачається, що ОСОБА_3 навчається на курсах англійської мови «Гаудеамус» з вересня 2019 року по теперішній час. Щомісячна оплата за навчання становить: за 2019-2020 навчальний рік - 550 грн., за 2020-2021 навчальний рік - 600 грн. Крім того, для навчання ОСОБА_3 був придбаний посібний матеріал у 2019-2020 навчальному році на суму у розмірі 210 грн. та у 2020-2021 навчальному році на суму у розмірі 210 грн.

Відповідно до зазначених довідок ОСОБА_2 сплачує за навчання за безготівковим розрахунком кожного місяця.

З дублікатів чеків, наданих суду за навчання ОСОБА_3 на курсах англійської мови позивачем за період з 01.09.2017 року по 28.02.2021 року сплачено кошти на суму 15 650 грн.

Законом України від 17 травня 2017 року № 2037-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів", який набув чинності 08 липня 2017 року, внесено зміни до Сімейного кодексу України.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2 ст.182 СК України).

Згідно із ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до вказаної норми аліменти на утримання дитини можуть бути стягнуті на користь того з батьків, з ким вона проживає та на чиєму утриманні вона перебуває.

Таким чином, положеннями СК України спосіб стягнення аліментів (у частці від доходу відповідача чи у твердій грошовій сумі) поставлений в залежність від вимоги того, хто має на них право та одночасно встановлено, що розмір аліментів, призначений за будь-яким із зазначених способів стягнення аліментів, не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

При цьому, мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей; непрацездатного чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

В свою чергу, частиною 1 статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Дана позиція викладена касаційним цивільним судом Верховного Суду у Постанові №372/2393/17 від 14.11.2018 року.

Позивачі у відповідній категорії справ, як отримувачі аліментів, не обмежені правом на подання заяви про збільшення розміру таких, зокрема шляхом зміни способу їх присудження, а саме зміни розміру аліментів, стягнутих у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у відповідній твердій грошовій сумі та навпаки.

З огляду викладене місцевий суд вірно вважав, що є підстави для зміни способу стягнення аліментів.

Відповідно до частини першої статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу, тощо. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких обставин підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов.

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення одноразово, періодично або постійно.

Згідно з частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати особливі обставини, якими обумовлені ці додаткові витрати і які є індивідуальними у кожній конкретній справі, а також стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав.

Аналогічний висновок міститься в постановах Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 183/1679/17, від 12 грудня 2019 року у справі № 756/4947/17-ц, від 01 квітня 2020 року у справі № 521/16268/18.

Апеляційний суд, з урахуванням рівності та обов`язку обох батьків забезпечувати дітей, погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення з ОСОБА_1 додаткових витрат на оплату занять сина англійською мовою, оскільки понесені позивачем витрати спрямовані на розвиток здібностей дитини.

Оскаржуване судове рішення містить висновки щодо результатів оцінки зібраних у справі доказів, відповідає вимогам процесуального закону щодо законності й обґрунтованості.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

За таких обставин, суд першої інстанції правильно встановив правову природу заявленого позову, в достатньому обсязі визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку в силу вимог статей12,13,81,89 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам статей 263,264 ЦПК України, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Ускової Ірини Іллівни залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 11 травня 2023 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справ, зазначений строк обчисляються з дня складання повного тексту постанови.

Повна постанова складена 21 серпня 2023 року.

Головуючий: В.Ю. Бєлка

Судді: М.С. Гончар

Г.С. Подліянова