Справа № 302/1346/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

11.08.2023 смт. Міжгір`я

Міжгірський районний суд Закарпатської області

у складі: головуючого - судді: Сидоренко Ю.В.,

при секретарі Царь О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Міжгір`я цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (зареєстрована та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ), про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

07 липня 2023 року до Міжгірського районного суду Закарпатської області надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, в якому позивачка ОСОБА_1 просить розірвати шлюб, укладений між нею та ОСОБА_2 , зареєстрований 21.02.1987 року Майданською селищною радою Міжгірського району Закарпатської області, актовий запис № 3, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_1 .

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачка ОСОБА_1 зазначає, що 21.02.1987 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем ОСОБА_2 у Майданській селищній раді Міжгірського району Закарпатської області за актовим записом № 3.

У шлюбі у них народилося троє дітей: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які вже є повнолітніми, що підтверджується довідкою № 202 від 03.07.2023 про склад сім`ї.

У позові ОСОБА_1 зазначає, що спільне проживання з відповідачем припинилося на початку 2022 року,коли відповідач виїхав на сезонні роботи до російської федерації, де на теперішній час і проживає. Також їй стало відомо із телефонної розмови із відповідачем, що він проживає з іншою жінкою однією сім`єю і наміру повертатися додому він немає, та зберегти шлюб не бажає. Позивачка вважає, що їх сім`я розпалася остаточно, її збереження вважає недоцільним, а примирення неможливим, оскільки їх шлюб існує лише формально, а тому вона змушена звернутися до суду з даним позовом про розірвання шлюбу.

Ухвалою Міжгірського районного суду Закарпатської області від 10 липня 2023 року відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін по справі.

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку, проте позивачкою ОСОБА_1 подано до суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, на заявлених позовних вимогах наполягає та просить позов задовольнити за підставами, викладеними у позовній заяві. Проти ухвалення заочного рішення, на підставі наявних у справі доказів, не заперечує. Також 19.07.2023 року позивачкою було подано до суду клопотання про надання права на зміну прізвища після розірвання шлюбу з « ОСОБА_1 » на дошлюбне « ОСОБА_1 » (а.с.21), що також вказано позивачкою у поданій нею до суду заяві від 08.08.2023 року.

В судове засідання відповідач ОСОБА_2 повторно не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку, що підтверджується оголошення на офіційному веб-порталі судової влади про виклик відповідача ОСОБА_2 (а.с.22,24), проте, документів на підтвердження поважності причин неявки відповідачем на адресу суду не подано, відзиву на позов, заперечень проти заявлених ОСОБА_2 позовних вимог до суду від відповідача не надійшло.

Тому, відповідно до положень ст.281, ч.4 ст.223 ЦПК України, зі згоди позивача, суд постановив про заочний розгляд справи, на підставі наявних у справі доказів.

Всебічно дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини по справи, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони по справі - ОСОБА_2 та ОСОБА_1 уклали шлюб 21 лютого 1987 року, який був зареєстрований Майданською селищною радою Міжгірського району Закарпатської області, актовий запис № 3, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 від 21.02.1987 року, оригінал якого міститься в матеріалах справи, а також підтверджується витребуваним судом витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб за № 9 від 13.07.2023 року (а.с.18-19).

Як вбачається з довідки про склад сім`ї, виданої Міжгірською селищною радою за вих.№ 202 від 03.07.2023 року, сторони по справі мають повнолітніх дітей: сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.6).

Подружні стосунки між сторонами припинені по причині розбіжностей характерів та різних поглядів на життя, відсутністю взаєморозуміння, що в цілому призвело до втрати почуття любові та довіри один до одного, та припинення шлюбних відносин. Відповідач проти розірвання шлюбу безпосередньо в органах ДРАЦСу відмовляється, тому позивачка змушена звернутися до суду з даним позовом.

Чинним законодавством України передбачено право подружжя на розірвання шлюбу за позовом одного із них на підставі рішення суду: зокрема, положеннями ч.2 ст.104, ч.3 ст.105, ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України (далі - СК України).

Частинами 3,4 ст.56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою, чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Згідно ст.111 СК України суд приймає міри до збереження шлюбу, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. В даному випадку, сторони вважають неможливим з моральної точки зору, продовжувати шлюбні відносини, тому суд не може зобов`язати їх прийняти заходи до примирення.

Відповідно до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх неповнолітньої дитини, що мають істотне значення.

Згідно п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21 грудня 2007 року №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", шлюб може бути розірвано у судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, аналізуючи вищенаведені законодавчі норми, виходячи з принципів об`єктивності, розумності, справедливості та доцільності, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі та суд приходить до висновку, що дана сім`я розпалася остаточно та будь-яких підстав до її збереження судом не встановлено та відповідачем в суді не доведено.

Крім того, оскільки позивачка ОСОБА_1 наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням її до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим.

Повно та всебічно дослідивши матеріали цивільної справи, вивчивши обґрунтування заявлених ОСОБА_1 позовних вимог, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами не може бути збережений, оскільки факти, викладені у позовній заяві свідчать про те, що шлюб між сторонами фактично розпався, спільне життя подружжя і збереження сім`ї стало неможливим, шлюбні стосунки сторони не підтримують, та формальне існування шлюбу обмежує особисту свободу позивачки та порушує її особисті інтереси, що мають істотне значення, тому суд приходить до висновку, що заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам.

Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 9, 12, 13, 81, 137, 141, 259, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, ст.ст.105, 110, 112 Сімейного кодексу України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , який зареєстрований 21 лютого 1987 року Майданською селищною радою Міжгірського району Закарпатської області, актовий запис № 3.

Прізвище позивачки ОСОБА_1 після розірвання шлюбу - змінити на дошлюбне прізвище « ОСОБА_1 ».

Заочне рішення може бути переглянуто Міжгірським районним судом Закарпатської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У відповідності до п.п.15.5) п.п.15 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя Міжгірського районного суду Закарпатської області: Ю. В. СИДОРЕНКО