Справа № 599/1849/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2023 року Зборівський районний суд Тернопільської області

в складі судді Снігурського В. В,

при секретарі Куриляк О.Г.,

розглянувши в місті Зборові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно,

В С Т А Н О В И В:

позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до відповідача ОСОБА_2 з вимогами про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що по АДРЕСА_1 та земель ну ділянку площею 0,708 га, в тому числі площею 0,2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) кадастровий номер :02:001:0220, за адресою АДРЕСА_1 ; площею 0,4580 га для ведення особистого селянського господарства кадастровий номер :02:001:0221, за адресою: село Кальне Тернопільського району Тернопільської області, згідно державного акту серії ІІІ-ТР №026648.

Позивач позовні вимоги підтримує, посилаючись на те, що вона користується зазначеним вище майном, утримує його, сплатила відповідачу кошти за майно та вони домовилися посвідчити угоду нотаріально. Однак вона не може належно оформити своє право власності, так як відповідач втратив оригінали документів майно, ухиляється від їх поновлення та належного посвідчення договору. Нотаріусом у посвідченні угоди відмовлено.

Відповідач надав заяву, згідно якої просить розглянути справу без його участі, не заперечує обставин, вказаних позивачем, в тому числі факту отримання коштів.

Дослідивши матеріали справи суд встановив, що відповідачу на праві власності належав житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що по АДРЕСА_1 та земельна ділянка площею 0,708 га, в тому числі: площею 0,2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) кадастровий номер :02:001:0220, за адресою АДРЕСА_1 ; площею 0,4580 га для ведення особистого селянського господарства кадастровий номер :02:001:0221, за адресою село Кальне Тернопільського району Тернопільської області, згідно державного акту серії ІІІ-ТР №026648.

В листопаді 2022 року між позивачем та відповідачем досягнуто домовленості про продаж вказаного майна. За придбане майно позивач сплатив кошти, які відповідач отримав і майно було фактично передано позивачу, який в даний час користується будинком та присадибними земельними ділянками.

Однак зареєструвати право власності на придбане майно позивачка не може, так як відповідач втратив оригінали правовстановлюючих документів та ухиляється від їх поновлення, ухиляється від виконання угоди. Нотаріусом у посвідченні угоди відмовлено, згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій № 84/02-31від 31 липня 2023 року, рекомендовано визнавати право власності на майно в судовому порядку.

У відповідності до ч.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів.

Згідно ч. 1 ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Водночас, в силу ст.220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Проте нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним, відповідно до ч.2 ст.215 ЦК України.

Правочин, укладений між сторонами, підлягає нотаріальному посвідченню, однак зміст договору не суперечить іншим вимогам закону та не порушує прав третіх осіб, які не є його сторонами.

Договір не може бути нотаріально посвідчений без участі відповідача, який не надав необхідні документи. У зв`язку з цим можливість для позивача посвідчити договір нотаріально втрачено і в інший спосіб, крім звернення до суду, позивач захистити свої права не має можливості.

Судом встановлено, що волевиявлення учасників правочину було вільним і відповідало їх внутрішній волі, правочин був спрямований на дійсне настання правових наслідків, що узгоджується з ч.3 ст. 203 ЦК України.

Враховуючи, крім вказаного вище, що позивачка всі свої зобов`язання виконала, користується придбаним майном, однак не може оформити право власності з причин незалежних від неї, суд вважає, що договір слід вважати укладеним, а правочин дійсним, отже позов слід задовольнити та визнати за позивачкою право власності на майно.

Керуючись ст.ст.12,81,206,211,264,265ЦПК України, ст.203, 215, 220, 328, 334, 628 ЦК України,-

В И Р І Ш И В:

позов задовольнити. Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що по АДРЕСА_1 ;

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 0,708 га, в тому числі: площею 0,2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) кадастровий номер :02:001:0220, за адресою АДРЕСА_1 та площею 0,4580 га для ведення особистого селянського господарства кадастровий номер :02:001:0221, за адресою село Кальне Тернопільського району Тернопільської області, згідно державного акту серії ІІІ-ТР №026648.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а у разі подання апеляційної скарги, якщо рішення не скасовано, після розгляду справи апеляційним судом. Апеляційна скарга може бути подана до Тернопільського апеляційного суду на протязі 30 днів з дня прийняття рішення.

Суддя Зборівського

районного суду В. В. Снігурський