Ухвала

17 серпня 2023 року

м. Київ

справа № 591/3426/22

провадження № 61-11042ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Погрібного С. О.,

вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 29 березня 2023 року, додаткове рішення Зарічного районного суду м. Суми від 14 квітня 2023 року, ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 24 квітня 2023 року та постанову Сумського апеляційного суду від 20 червня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумське підприємство обслуговування житла», Сумської міської ради про визнання незаконним та скасування рішення загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку, визнання недійсним договору про надання послуги з управління будинком,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумське підприємство обслуговування житла» (далі - ТОВ «СПОЖ»), Сумської міської ради про визнання незаконним та скасування рішення загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку, визнання недійсним договору про надання послуги з управління будинком.

В обґрунтування позову зазначала, що є власницею квартири АДРЕСА_1 . У червні 2022 року, ознайомившись зі змістом протоколів загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку від 14 травня 2018 року та від 30 липня 2018 року, їй стало відомо, що вона нібито приймала участь у голосуваннях на загальних зборах співвласників будинку, проте участі у зборах ні 14 травня 2018 року, ні 30 липня 2018 року вона не приймала, не голосувала з жодного питання порядку денного, про дату та час проведення зборів повідомлення не отримувала.

Зазначала, що особисто вона брала участь у письмовому опитуванні, що проводили у вечірній час подружжя ОСОБА_5 (кв. АДРЕСА_2 в цьому будинку), з питань обрання голови зборів ОСОБА_3 , (кв. АДРЕСА_3 ), секретаря зборів ОСОБА_4 (кв. АДРЕСА_2 ) та щодо пропозиції обрати управителем багатоквартирного будинку на АДРЕСА_4 ТОВ «СПОЖ». Копії листів опитування до оспорюваних протоколів зборів співвласників багатоквартирного будинку, що передані на зберігання Сумській міській раді, долучено не було. Вказувала на невідповідність змісту протоколу від 30 липня 2018 року, а саме: нумерації поставлених питань; наявність дописування кульковою ручкою чорного кольору прізвища співвласників квартир АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 , АДРЕСА_7 , АДРЕСА_8 , чим спотворено результати опитування.

Зазначала, що протокол від 14 травня 2018 року, який передано на зберігання Сумській міській раді також, не містить оригінальних підписів співвласників, а аркуші протоколу є тотожними аркушам опитування з третього питання. Звертала увагу на те, що інформація, що має заповнюватися кожним співвласником власноручно, а саме: площі квартири, документів, що посвідчують право власності, внесена невідомою особою та інформація щодо правовстановлюючого документу не відповідає дійсності, що вказує на підроблення цих протоколів.

Вказувала, що ТОВ «СПОЖ» не виконало свого обов`язку надати та надіслати рекомендованим листом кожному співвласнику протягом одного місяця після підписання примірник договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, завірений підписом та печаткою управителя.

Тому вважала, що наявні порушення вимог статей 6, 10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», які призвели до порушення її прав як споживача послуг, а тому порушені права та інтереси підлягають захисту шляхом визнання недійсними та скасування протоколів від 30 липня 2018 року та від 14 травня 2018 року.

Враховуючи викладене та з урахуванням уточнень, просила суд:

- визнати незаконним та скасувати рішення загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку на АДРЕСА_4 , оформлені протоколом від 14 травня 2018 року;

- визнати незаконним та скасувати рішення загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку на АДРЕСА_4 , оформлені протоколом від 30 липня 2018 року;

- визнати недійсним договір № 6-У про надання послуги з управління багатоквартирним будинком від 01 серпня 2018 року, укладений між ТОВ «СПОЖ», як управителем, та співвласниками багатоквартирного будинку на АДРЕСА_4 в особі уповноваженої загальними зборами співвласників багатоквартирного будинку ОСОБА_3 , який діяв на підставі протоколу від 14 травня 2018 року.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 29 березня 2023 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що порушення відповідачами прав чи інтересів позивачки судом не встановлено. Наведені позивачкою доводи не можуть бути підставою для визнання незаконними та скасування рішень загальних зборів та визнання недійсним договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком. Також суд першої інстанції вказав на те, що положенням Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» передбачено право співвласників на внесення змін до договору про управління будинком, укладення іншого договору та вільний вибір управителя, а термін дії договору, як зазначено у ньому, становить один рік з можливістю пролонгації на той самий строк. Співвласники будинку, у тому числі і позивачка, не скористалися правом протягом усього періоду дії оскаржуваного договору поставити на розгляд загальних зборів співвласників питання щодо внесення змін до нього або укладення нового договору з іншим управителем.

Додатковим рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 14 квітня 2023 року заяву ТОВ «СПОЖ» про ухвалення додаткового рішення задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «СПОЖ» витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4 000,00 грн.

07 квітня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, в обґрунтування якої зазначала, що при ухваленні оскаржуваного рішення суд не звернув уваги факти невиконання вимог статті 10 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку».

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 24 квітня 2023 року у прийнятті додаткового рішення у справі відмовлено у зв`язку з необґрунтованістю.

Постановою Сумського апеляційного суду від 20 червня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 29 березня 2023 року задоволено частково. Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 29 березня 2023 року змінено, викладено її мотивувальну частину в редакції постанови суду апеляційної інстанції. Апеляційні скарги ОСОБА_1 на додаткове рішення Зарічного районного суду м. Суми від 14 квітня 2023 року та на ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 24 квітня 2023 року залишено без задоволення. Додаткове рішення Зарічного районного суду м. Суми від 14 квітня 2023 року та ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 24 квітня 2023 року залишено без змін. Вирішено питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що ОСОБА_1 вимог до співвласників багатоквартирного будинку, рішення загальних зборів яких оспорюється, не пред`явила, клопотань про їх залученням до участі у справі як співвідповідачів не заявляла. Вимога про визнання недійсним договору № 6-У про надання послуг з утримання багатоквартирного будинку від 01 серпня 2018 року є похідною від вимог щодо визнання незаконним та скасування рішення загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку, яким в тому числі визначено ТОВ «СПОЖ» управителем вказаного багатоквартирного будинку та затверджено оспорюваний договір з ним. Враховуючи те, що співвласники багатоквартирного будинку, які приймали оспорювані рішення від 14 травня 2018 року та від 30 липня 2018 року, до участі у цій справі як співвідповідачі не залучені, а заяв чи клопотань про залучення останніх ОСОБА_1 не заявляла, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову. Апеляційний суд зауважив, що висновки суду по суті вирішення спору про обґрунтованість або необґрунтованість позову мають бути сформовані за належного суб`єктного складу її учасників.

Залишаючи без змін ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 24 квітня 2023 року, апеляційний суд зазначив, що в частині першій статті 270 ЦПК України наведено вичерпний перелік випадків ухвалення судом, що ухвалив рішення, додаткового рішення. Апеляційний суд дійшов висновку, що звертаючись до суду із заявою про ухвалення додаткового вирішення, ОСОБА_1 вказувала на те, що судом не надано оцінки її поясненням та показанням допитаних в суді свідків, а також на неврахування судом невиконання вимог статті 10 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», що свідчить про незгоду з ухваленим судовим рішенням. Оскільки, судом ухвалено рішення щодо всіх заявлених вимог, відсутні підстави для ухвалення додаткового рішення.

На переконання колегії суддів, визначені судом першої інстанції витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4 000,00 грн, що підлягають розподілу між сторонами, відповідають ступеню складності справи, обсягу виконаних адвокатом робіт, витраченому адвокатом часу у зв`язку з наданням професійної правничої допомоги, а також узгоджується з принципом співмірності та розумності судових втрат.

18 липня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 29 березня 2023 року, додаткове рішення Зарічного районного суду м. Суми від 14 квітня 2023 року, ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 24 квітня 2023 року та постанову Сумського апеляційного суду від 20 червня 2023 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заявниця оскаржує судові рішення, ухвалені у справі про визнання незаконним та скасування рішення загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку, визнання недійсним договору про надання послуги з управління будинком.

Згідно з частиною четвертою статті 274 ЦПК України ця справа не відноситься до тієї категорії справ, що не можуть бути розглянуті в порядку спрощеного позовного провадження.

Верховний Суд, враховуючи характер спірних правовідносин та предмет спору, вважає, що наявні підстави для визнання цієї справи, відповідно до 2 частини шостої статті 19 ЦПК України, справою незначної складності.

Верховний Суд враховує рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року № R (95) 5, згідно з якими державам-членам необхідно вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню.

Оскільки, касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню, та судом не встановлено передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадків, за наявності яких судові рішення у справі незначної складності підлягають касаційному оскарженню, тому відсутні підстави для відкриття касаційного провадження.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини шостої статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 29 березня 2023 року, додаткове рішення Зарічного районного суду м. Суми від 14 квітня 2023 року, ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 24 квітня 2023 року та постанову Сумського апеляційного суду від 20 червня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумське підприємство обслуговування житла», Сумської міської ради про визнання незаконним та скасування рішення загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку, визнання недійсним договору про надання послуги з управління будинком відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О. В. Ступак І. Ю. Гулейков С. О. Погрібний