Справа № 577/2219/23
Провадження № 2/577/599/23

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 серпня 2023 року Конотопський міськрайонний суд Сумської області

в складі:

головуючого-судді Рідзевської І.О.,

з участю секретаря Олійник В.П.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Конотоп справу за позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди ,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 та просить стягнути з останнього на її користь 4900 грн. матеріальної шкоди, а також сплачений судовий збір та витрати на правничу допомогу.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 23.03.2023 року під час конфлікту, ОСОБА_3 пошкодив смартфон Apple Iphone Х, який належить неповнолітньому ОСОБА_5 . Відповідач вину визнав та зобов`язався повернути кошти, про що 24.03.2023 року ним особисто було написано розписку. Однак ОСОБА_3 борг не повернув. Вона відремонтувала телефон за власні кошти. Добровільно відповідач кошти повертати не хоче, тому вона змушена звернутись до суду з вказаним позовом.

Позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Позивач пояснила, що неодноразово зверталася до ОСОБА_3 з проханням повернути кошти за ремонт телефону, останній погодився сплатити за ремонт телефону, але кошти так і не дав.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги не визнали. Відповідач пояснив, що дійсно виник конфлікт та він погодився сплатити кошти за ремонт телефону. Позивач звернулася до нього з вимогою написати розписку він погодився, але зауважив, що розписку писав під тиском з боку позивача та її чоловіка. Він мав намір віддати частину коштів, прочекавши весь день вдома ОСОБА_1 , але остання не прийшла.

За змістом ч. 1 ст. 1 ЦК України, цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За змістом ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, серед іншого, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Судом встановлено, що відповідно до розписки, яка міститься в матеріалах справи 24.03.2023 року, відповідач ОСОБА_3 зобов`язується заплатити 4900 грн. ОСОБА_1 за пошкоджений телефон (а.с.4).

Згідно відповіді Конотопського РВП ГУНП в Сумській області № 805/61/04-2023 від 07.04.2023 року на звернення ОСОБА_1 з приводу пошкодженого телефону її сина з боку ОСОБА_3 було зареєстроване за № 4178 від 28.03.2023 року, в зв`язку з відсутністю в подіях ознак кримінального правопорушення, прийнято рішення про припинення перевірки за даним фактом. Щодо відшкодування завданих збитків роз`яснено про право звернення до суду в порядку цивільного судочинства (а.с.5).

Як вбачається з гарантійного талону №А9602 від 25.03.2023 та квитанції № А9797 від 21.04.2023 року заміна дисплейного модуля на мобільному телефоні Apple Iphone Х становить 3900 грн., а заміна задньої кришки телефону 1000 грн., (квитанція №А9797 від 21.04.2023 року) замовником є ОСОБА_6 (а.с.6).

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 мати ОСОБА_5 зазначена ОСОБА_1 (а.с.11).

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснила, що є сусідкою відповідача. 23.03.2023 року вона була вдома та з вікна балкону бачила, як підлітки голосно розмовляли та сперечалися з сусідом ОСОБА_3 , після чого останній взяв «дрючок» та махаючи ним гнав підлітків.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснила, що 23.03.2023 року вона була вдома, відпочивала і нічого не чула. Потім, до них до дому, прийшла ОСОБА_1 разом з її чоловіком вимагали від відповідача сплатити збитки за пошкоджений телефон. ЇЇ чоловік написав розписку про зобов`язання повернути гроші за пошкоджений телефон.

Згідно ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч.2 ст.1166 ЦК - особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: зокрема, 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Ч.3. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Ч. 4. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо).

Статтею 1192 ЦК України визначено способи відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого. Так, згідно ч .1. З урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно приписів ст. 1166 та ст.1192 ЦК України потерпілий має право на повне відшкодування завданої йому шкоди внаслідок протиправних дій особи. зокрема, має право на відшкодування шкоди, визначеної в розмірі вартості необхідного для відновлення пошкодженого майна ремонту.

При чому розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі, на момент розгляду справи.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначено статтею 1166 ЦК України. Ч.1-2 ст. 1166 ЦК України передбачається, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

У спорах про відшкодування шкоди діє презумпція вини заподіювача шкоди, а на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Такої думки дотримується також Верховний Суд у постанові від 21 лютого 2018 року у справі № 461/9006/15-ц; 16 квітня 2018 року справа № 369/3076/17-ц.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Положеннями статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Матеріалами справи підтверджено та відповідачем не спростовано своєї вини у пошкодженні майна позивача.

Посилання відповідача на те, що ОСОБА_1 та її чоловіком здійснювався на нього тиск, в результаті чого він і написав розписку про зобов`язання оплатити ремонт телефону, не знайшло свого підтвердження під час розгляду справи, оскільки відповідачем не було надано жодного доказу по даному факту.

Враховуючи викладене суд доходить висновку про задоволення позову про стягнення з відповідача завданих збитків внаслідок пошкодження телефону в сумі 4900 грн.

Частиною 4 ст.10 ЦПК України та ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

ЄСПЛ вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», від 18 липня 2006 року № 63566/00, § 23).

Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача на користь позивача понесених судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на залучення спеціалістів, експертів, проведення експертизи та інших процесуальних дій, необхідних для розгляду або підготовки до розгляду справи.

До позовної заяви стороною позивача, на підтвердження понесення відповідних витрат, долучено акт наданих послуг адвоката та квитанцію до прибуткового ордера від 04.05.2023 року, яка підтверджує сплату позивачем 5000,00 грн. за надання правової допомоги. (а.с15,16).

Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо.

Суд вважає необґрунтованими вимоги щодо стягнення витрат на правничу допомогу у заявленому розмірі, який, на переконання суду, не є співмірним із наданими адвокатом послугами, та суд приходить до висновку, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати на оплату послуг адвоката, пов`язані із складанням, поданням до суду цивільного позову та участь у судовому засіданні в розмірі 3000 грн.

Саме такий розмір відповідатиме критеріям дійсності, обґрунтованості, розумності і співмірності відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.

Отже, заявлені витрати підлягають зменшенню до 3000,00 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням задоволення позову, на підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1073,60 грн. судового збору сплаченого за подання позовної заяви.

Керуючись ст.ст. 23, 1166-1167 ЦК України ст.ст. 12,81,141, 259, 263-265, 268, 280, 354, 355 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 4900 (чотири тисячі дев`ятсот) грн. матеріальної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн. 60 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати, пов`язані з оплатою правничої допомоги, в розмірі 3000 (три тисячі) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржено протягом 30 днів з дня його проголошення безпосередньо до Сумського Апеляційного суду або до дня функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи через Конотопський міськрайонний суд Сумської області.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги на рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканка АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканець АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складено 14 серпня 2023 року

Суддя Рідзевська І. О.