Справа № 629/2935/23
Провадження № 2/629/595/23
18.08.2023 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі головуючого судді Цендри Н.В., за участю секретаря Андрієнко С.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: орган опіки та піклування виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області, служба у справах дітей Лозівської міської ради Харківської області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, суд, -
Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , треті особи: орган опіки та піклування виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області, служба у справах дітей Лозівської міської ради Харківської області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, в обґрунтування якого вказала, що вона є бабусею малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Батьками дитини є: ОСОБА_4 та ОСОБА_2 . Рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 28.05.2019 року матір позбавлено батьківських прав відносно дитини та стягнуто аліменти на його утримання. Розпорядженням Лозівської районної державної адміністрації Харківської області її призначено опікуном над онуком. Дитина проживає з нею та знаходиться на її повному утриманні, для неї створені всі необхідні умови для виховання та розвитку. Батько дитини ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, не цікавляться її життям, здоров`ям, не забезпечують її необхідним харчуванням, одягом, своєчасним медичним доглядом, лікуванням. З 17.10.2018 року по 17.10.2022 рік відповідач відбував покарання в місцях позбавлення волі. Після звільнення до дитини не заявлявся і навіть не телефонував. В зв`язку з чим просить позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів щомісяця, до досягнення дитиною повноліття.
12 червня 2023 року ухвалою суду провадження у справі відкрито та призначено до розгляду в загальному позовному провадженні.
04 серпня 2023 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
Позивач в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву, в якій просила провести судове засідання за її відсутності, позов підтримує та наполягає на його задоволенні. У разі неявки відповідача не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив, з заявою до суду про неможливість розгляду справи у його відсутність не звертався, відзив на позов не подав.
Представник виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області, як органу опіки та піклування, в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника. Позов підтримує та просить задовольнити.
Представник служби у справах дітей Лозівської міської ради Харківської області в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справу за відсутності представника. Позов підтримує та просить задовольнити.
Згідно до положення ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
З огляду на викладене, враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, доказів про поважність неявки до суду не надав, також не подав відзив на позовну заяву тому у відповідності з вимогами ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, постановивши по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Перевіривши матеріали справи, дослідивши письмові докази у їх сукупності, суд встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини.
Батьками малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є: ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії НОМЕР_1 , виданого повторно 15.02.2016 року (а.с.8).
Батьки дитини перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , виданого 11.03.2015 року (а.с.16).
Заочним рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 28.05.2019 року матір дитини ОСОБА_4 позбавлено батьківських прав відносно малолітнього ОСОБА_3 та стягнуто аліменти на користь ОСОБА_1 , на утримання дитини ОСОБА_3 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але неменше 50 відсотків прожиткового мінімуму, для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 06.03.2019 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.17-19).
Відповідно до розпорядження Лозівської районної державної адміністрації Харківської області від 29.07.2019 року, дитині ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 надано статус дитини позбавленої батьківського піклування. Його опікуном призначено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.12-13).
Із довідки виданої Орільським старостинським округом Лозівськоїміської ради Харківської області від 31.05.2023 року, вбачається, що позивач ОСОБА_1 разом з чоловіком ОСОБА_5 та підопічною дитиною ОСОБА_3 проживають за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.11).
Згідно акту обстеження умов проживання опікуна ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , від 31.05.2023 року, опікуном створені належні умови для проживання та всебічного розвиту дитини ОСОБА_3 . Батько ОСОБА_2 самоусунувся від виховання та утримання сина ОСОБА_6 , та має схильність до зловживання спиртних напоїв і мав термін з позбавленням волі. Батько за час звільнення з місць позбавлення волі не з`являвся в службу у справах дітей та до опікуна з приводу повернення йому сина (а.с.10).
Згідно довідки Комунального закладу «Орільський ліцей» Лозівської міської ради Харківської області від 25.05.2023 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчається в 1 класі Орільської філії КЗ «Орільський ліцей» Лозівськоїї міської ради Харківської області з 01.09.2022 року (а.с.14).
Із характеристики Комунального закладу «Орільський ліцей» Лозівської міської ради Харківської області на учня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дитину виховує ОСОБА_1 , яка відповідально ставиться до виховання та навчання дитини. Вдома створені всі необхідні житлово-побутові умови для нормального розвитку дитини. ОСОБА_6 забезпечений необхідним шкільним приладдям, одягом та взуттям, іграшками, дитячими книжками. Дитина має окремий куточок для навчання та відпочинку. Лілія ОСОБА_7 підтримує постійний зв`язок зі школою та класним керівником, постійно відвідує батьківські збори. Батько дитини у навчально-виховному процесі участі не брав. Жодного разу не відвідав місце навчання сина, з класним керівником не спілкувався (а.с.15).
З висновку виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області, як органу опіки та піклування, про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_8 , затвердженого рішенням виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області від 25 липня 2023 року №652, вбачається, що діючи в інтересах дитини виконавчий комітет Лозівської міської ради Харківської області, як орган опіки та піклування вважає доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , стосовно дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.47-49).
Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.
Відповідно до ст.8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Відповідно до ст.12 ЗУ «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.
Положеннями норм Сімейного кодексу України встановлено, що кожний із батьків зобов`язаний піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, проявляти у відношенні неї батьківське піклування, зобов`язаний виховувати та утримувати дитину до її повноліття. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ст.ст.150, 151, 152, 155 СК України).
Відповідно до ч.1,4 ст.164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, зокрема, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.
Відповідно до п.п. 15,16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року та ратифікованої постановою Верховної ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини , суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права.
Відповідно до пункту 47 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Савіни проти України" право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Відповідно до пункту 49 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Савіни проти України" хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідно до пункту 50 рішення Європейського Суду у справі "Хант проти України" втручання у право на повагу до сімейного життя не становить порушення статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо воно здійснене "згідно із законом", відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2, і до того ж є "необхідним у демократичному суспільстві" для забезпечення цих цілей.
Судом встановлено, що відповідач дійсно ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, нехтує своїми батьківськими обов`язками і не піклується про фізичний і духовний розвиток своєї дитини, не спілкується з нею в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини, не піклується про стан її здоров`я, хоча повинен це робити.
На підставі викладеного, зважаючи на те, що в вищезазначених нормах Конвенції про права дитини, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, а також враховуючи те, що ч. 1 ст. 20 цієї ж Конвенції, передбачено, що дитина, яка тимчасово або постійно позбавлена сімейного оточення або яка в її власних якнайкращих інтересах не може залишатися в такому оточенні, має право на особливий захист і допомогу, що надаються державою, для фізичного, духовного, інтелектуального розвитку дитини, в її же інтересах, враховуючи висновок органу опіки та піклування, дослідженні докази в судовому засіданні, суд приходить до висновку, за доцільне позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно його малолітньої дитини, що на думку суду, відповідатиме інтересам дитини та сприятиме її належному вихованню і розвитку.
Суд звертає увагу відповідача на те, що згідно п.1 ч.1 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо його виховання.
Крім того, відповідно до ч.1 ст.169 Сімейного кодексу України, мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.
В такому разі, судом буде перевірено, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини (ч.4 ст.169 Сімейного кодексу України).
Щодо вимог про стягнення аліментів, заявлених разом із позовною заявою про позбавлення батьківських прав, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.
Згідно з вимогами ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачуються щомісячно.
Згідно з ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку згідно з ч. 2 ст. 182 СК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка, заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися в якості аліментів на дитину, визначається судом.
У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості.
Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою ВП № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Судом встановлено, що дитина мешкає разом з бабусею та знаходяться на її утриманні. Відповідач будучи зобов`язаним утримувати свого сина, від виконання свого обов`язку ухиляється, належної матеріальної допомоги на його утримання не надає.
Враховуючи, що відповідачем доказів неможливості утримувати дитину через стан здоров`я, наявності інших осіб на утриманні або інших обставин, які мають істотне значення для вирішення справи, не надано, а також враховуючи стан здоров`я та матеріальне становище дитини, суд приходить до висновку про задоволення позовної вимоги позивача в частині стягнення з відповідача аліментів на утримання сина, та стягує з відповідача ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 06.06.2023 року і до досягнення дитиною повноліття.
Такий розмір аліментів не є надмірним та є об`єктивним з огляду на вимоги закону щодо прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та принципу рівності батьків в утриманні дитини, відповідає встановленим судом обставинам справи, наданим доказам та вимогам СК України, та має забезпечити право малолітнього ОСОБА_3 на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку.
Разом з цим, суд вважає необхідним роз`яснити сторонам, що відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них.
На підставі ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір за позовну вимогу про стягнення аліментів, від якого позивач звільнена.
Керуючись ст.ст. 2, 12, 13, 77, 81, 89, 263-265, 280 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Виконавчий комітет Лозівської міської ради, як орган опіки та піклування, Служба у справах дітей Лозівської міської ради Харківської області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - задовольнити.
Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м.Тобальськ, Тюменської області, останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_2 , батьківських прав відносно малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та внести відомості до актового запису про народження № 04 складеного 15.02.2016 року Виконавчим комітетом Орільської селищної ради Лозівського району Харківської області.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м.Тобальськ, Тюменської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки смт. Орілька, Лозівського району Харківської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , аліменти на утримання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 06.06.2023 року і до досягнення дитиною повноліття.
Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежів за один місяць підлягає негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави (отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, код за , банк отримувача Казначейство України (ЕАП), рахунок № UA0026001, код класифікації доходів бюджету 22030106) у розмірі 1073 гривні 60 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач: ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , проживає за адресою: АДРЕСА_1

Відповідач: ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_2 .

Треті особи: Виконавчий комітет Лозівської міської ради Харківської області, як орган опіки та піклування, місцезнаходження: Харківська область, м.Лозова, вул.Ярослава Мудрого, буд.1.

Служба у справах дітей Лозівської міської ради Харківської області, місцезнаходження: Харківська область, м.Лозова, вул.Лозовського, буд.10-а, каб.17.

Суддя Наталія ЦЕНДРА