Ухвала

16 серпня 2023 року

м. Київ

справа № 448/1529/21

провадження № 61-11616ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Сердюка В. В. (суддя-доповідач), Стрільчука В. А., Фаловської І. М.,

розглянув касаційні скарги Акціонерного товариства «Укргазвидобування», ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на рішення Мостиського районного суду Львівської області від 26 вересня 2022 року та постанову Львівського апеляційного суду від 22 червня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , Акціонерного товариства «Укргазвидобування» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Мостиська міська рада Львівської області, про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом

до ОСОБА_3 , Акціонерного товариства «Укргазвидобування»

(далі -АТ «Укргазвидобування»), Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Мостиська міська рада Львівської області, про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та відшкодування моральної шкоди.

Позов обґрунтовано тим, що згідно з державним актом на право власності, серії ЛВ 623 від 17 травня 1995 року ОСОБА_1 є власником земельної ділянки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0858 га, на якій розташований її житловий будинок, у якому вона проживає разом із своєю сім`єю.

Вказувала, що по сусідству за адресою: АДРЕСА_1 розташована суміжна земельна ділянка, площею 0,1890 га, яка згідно з державним актом на право постійного користування земельною ділянкою серії ЯЯ №176823 від 05 квітня 2007 року належить ДК «Укргазвидобування» НАК «Нафтогаз України». На вказаній земельній ділянці розташований житловий будинок (будинок оператора), що перебуває на балансі ДК «Укргазвидобування» НАК «Нафтогаз України», в якому разом із своєю сім`єю проживає ОСОБА_3 .

У жовтні 2019 року ОСОБА_3 , за погодженням з адміністрацією Хідновицького цеху з видобутку нафти, газу та газового конденсату, філії Газопромислового Управління «Львівгазвидобування», ДК «Укргазвидобування» НАК «Нафтогаз України», у порушення будівельних, санітарних і протипожежних правил побудував господарське приміщення, звів господарську споруду (курник) та навіс для птиці,

яка у притул на віддалі 46 м примикає до її огорожі, навпроти вхідних дверей у її будинок, та на віддалі приблизно 9 м 70 см чим, відповідно, несуть у собі потенційну загрозу її життю, здоров`ю та майну.

Зазначала, що вона не може повноцінно користуватися своєю земельною ділянкою, оскільки на її подвір`ї від курника, де ОСОБА_3 утримує свійські тварини, постійно чути неприємний запах, ливневі води з даху курника потрапляють на її огорожу, та проникають у підвальне приміщення її будинку та колодязь.

Також вказувала, що коріння дерев, які на близькій відстані до огорожі висадив ОСОБА_3 , руйнують фундамент огорожі, гілки цих дерев зачіпляються за лінію електропередач, поверх огорожі проникають

на її земельну ділянку та перешкоджають використовувати її за цільовим призначенням.

Зазначала, що вона неодноразово зверталась до ОСОБА_3

з проханням про демонтаж тимчасової споруди (курника) та навісу

для птиці, обрізку дерев, однак останній на її прохання не реагує

та відповідає образами. Вказаний факт неодноразово розглядався постійною депутатською комісією Мостиської міської ради Львівської області.

Завдану моральну шкоду ОСОБА_1 обґрунтовує тим,

що ОСОБА_3 з жовтня 2019 року по теперішній час порушує норми добросусідства. Вона разом із своєю сім`єю не може нормально користуватися своєю земельною ділянкою, оскільки на її подвір`ї

від господарської споруди, де ОСОБА_3 утримує свійські тварини, постійно чути неприємний запах (сморід), ливневі води з даху курника потрапляють на її огорожу, проникають у підвальне приміщення

та колодязь. Вказані обставини негативно впливають на стан її здоров`я, оскільки порушують сталий сімейний уклад та завдають їй фізичні

та моральні страждання. Крім того, дії ОСОБА_3 створюють загрозу її життю, здоров`ю та майну.

Ураховуючи викладене, просила суд зобов`язати відповідачів усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою, шляхом демонтажу господарської споруди (курника), навіс для птиці, зрізання дерев гілки, яких проникають на її земельну ділянку; стягнути солідарно з відповідачів на відшкодування моральної шкоди 50 000 грн, а також понесені судові витрати.

Рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 26 вересня 2022 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Зобов`язано ОСОБА_3 та АТ «Укргазвидобування» НАК «Нафтогаз» усунути перешкоди ОСОБА_1 у користуванні земельною ділянкою, шляхом зрізання дерев та кущів, які висаджені на земельній ділянці

зі сторони ОСОБА_3 по фактичній межі між будинковолодіннями ОСОБА_1 і ОСОБА_3 , а саме: дерев та кущі, осі та гілки яких проникають на територію земельної ділянки ОСОБА_1 , а також перенести тимчасову будівлю (навіс) на відстань, яка має бути не менше одного метра до межі земельної ділянки ОСОБА_1 .

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та АТ «Укргазвидобування» НАК «Нафтогаз» на користь ОСОБА_1 3 000 грн моральної шкоди.

У задоволенні решти заявлених позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Львівського апеляційного суду від 22 червня 2023 року апеляційні скарги ОСОБА_3 , АТ «Укргазвидобування» НАК «Нафтогаз» та ОСОБА_2 залишено без задоволення, рішення Мостиського районного суду Львівської області від 26 вересня 2022 року залишено без змін.

31 липня 2023 року АТ «Укргазвидобування» НАК «Нафтогаз», засобами поштового зв`язку, звернулось до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Мостиського районного суду Львівської області від 26 вересня 2023 року та постанову Львівського апеляційного суду від 22 червня 2023 року, в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

01 серпня 2023 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , засобами поштового зв`язку, звернулися до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Мостиського районного суду Львівської області від 26 вересня 2023 року

та постанову Львівського апеляційного суду від 22 червня 2023 року, в якій просять скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

07 серпня 2023 року ОСОБА_3 , засобами поштового зв`язку, звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Мостиського районного суду Львівської області від 26 вересня 2023 року та постанову Львівського апеляційного суду від 22 червня 2023 року, в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення в частині задоволення позовних вимог та ухвалити в цій частині нове судове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши касаційні скарги та додані до них матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційні скарги подані на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Відповідно до пункту 8 частини першої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 жовтня 2020 року у справі № 127/18513/18 (провадження № 14-145цс20) вказала, що касаційний перегляд вважається екстраординарним з огляду на специфіку повноважень суду касаційної інстанції з точки зору обмеження виключно питаннями права та більшим ступенем формальності процедур. У ЦПК України визначено баланс між такими гарантіями права на справедливий судовий розгляд, як право на розгляд справи судом, встановленим законом (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), та принципом остаточності судових рішень res judicata, фактично закріплено перехід до моделі обмеженої касації, що реалізується за допомогою введення процесуальних фільтрів з метою підвищення ефективності касаційного провадження.

Пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України передбачено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом спору у цій справі є вимоги про усунення перешкод

у користуванні земельною ділянкою та відшкодування моральної шкоди

у розмірі 50 000 грн. При цьому позовна вимога про відшкодування моральної шкоди є майновою вимогою, оскільки позивач її визначила

у грошовому вимірі. Тобто ціна позову становить 50 000 грн, яка станом на 01 січня 2023 року не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 684 грн х 250 = 671 000 грн).

Зазначена справа є незначної складності та не належить до виключень, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитись з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховним Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (рішення у справі «Зубац проти Хорватії», заява № 40160/1, від 05 квітня 2018 року).

Тлумачення статті 19 ЦПК України свідчить, що малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, незалежно від того, чи визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції. Оскільки частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена в розділі 1 Загальних положень ЦПК України, то вона поширюються й на стадію касаційного провадження.

З урахуванням предмету позову, характеру правовідносин, складності справи, а також значення справи для сторін і суспільства, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Касаційна скарга АТ «Укргазвидобування» НАК «Нафтогаз» містить посилання на те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики при розгляді та вирішенні земельних спорів, як юридичної гарантії охорони і захисту прав на землю фізичних і юридичних осіб, забезпечення принципу верховенства права у земельних відносинах, а формування відповідної судової практики допоможе запобігти виникненню суперечок та конфліктних ситуацій з сусідами, а також зловживання правом виключно з мотивів неприязності.

Верховний Суд, взявши до уваги ціну позову, розмір оспореної суми, встановлені судами попередніх інстанцій обставини та надану оцінку наявним у матеріалах справи доказам у їх сукупності, а також оцінивши доводи касаційних скарг, вважає, що наведені АТ «Укргазвидобування» НАК «Нафтогаз» аргументи не свідчать про наявність підстав для перегляду у касаційному порядку судових рішень у цій справі.

Незгода заявника з встановленими судами попередніх інстанцій обставинами та правовою оцінкою наявних у матеріалах справи доказів, на підставі яких суди попередніх інстанцій дійшли висновку про часткове задоволення позовних вимог, не свідчить про фундаментальне значення вирішених у цій справі питань для формування єдиної правозастосовчої практики.

Посилання у касаційній скарзі АТ «Укргазвидобування» НАК «Нафтогаз»

на порушення норм матеріального та процесуального права фактично підтверджує незгоду особи, яка подала касаційну скаргу, з оскарженими судовими рішеннями. І, відповідно, не свідчить, що скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а справа становить значний суспільний інтерес.

Касаційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 не містять належних та обґрунтованих посилань на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R(95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

З урахуванням наведеного, оскільки касаційні скарги подані на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Зазначення у постанові Львівського апеляційного суду від 22 червня 2023 року про можливість її оскарження в касаційному порядку не є підставою для перегляду справи судом касаційної інстанції, оскільки такий перегляд не відповідатиме положенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у частині права особи на розгляд справи судом, встановленим законом.

За наведених обставин не потребує окремого розгляду питання дотримання особами, які подали касаційні скарги кожен окремо, вимог статей 390 та 392 ЦПК України.

Керуючись статтею 129 Конституції України, статями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційними скаргами Акціонерного товариства «Укргазвидобування», ОСОБА_1

та ОСОБА_2 , ОСОБА_3

на рішення Мостиського районного суду Львівської області від 26 вересня 2022 року та постанову Львівського апеляційного суду від 22 червня

2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , Акціонерного товариства «Укргазвидобування» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», третя особа,

яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Мостиська міська рада Львівської області, про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, відшкодування моральної шкоди, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарг матеріали направити особам, які подали касаційні скарги.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді: В. В. Сердюк

В. А. Стрільчук

І. М. Фаловська