Справа №461/2745/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 серпня 2023 року м. Львів

Галицький районний суд м. Львова

у складі:

головуючого судді Радченко В.Є.

при секретарі судового засідання Бобик Д.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Львові за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Акціонерного товариства «Ідея Банк» (адреса: 79008, м.Львів, вул. Валова,11, код ЄДРПОУ 19390819) про стягнення безпідставно набутих коштів, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до АТ «Ідея Банк» про стягнення безпідставно набутих коштів в сумі 33669,15 грн., судових витрат в розмірі 2147,20 грн., витрат на професійну правничу допомогу в сумі 10000 грн. Позовні вимоги обґрунтовує наступним.

06.06.2014 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Ідея Банк» підписано кредитний договір № Z01.144.72979, який нотаріально не посвідчувався.

Для стягнення кредитних коштів приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. видано виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі № 4479. За вказаним написом Франківським відділом державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління МЮ (м. Львів) було відкрито виконавче провадження № 61485337.

Кошти в сумі 33 669,15 грн. перераховано на користь стягувача АТ «КБ «Ідея Банк».

29.11.2021 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку із фактичним виконанням рішення.

Таким чином, в межах виконавчого провадження, відкритого на підставі даного виконавчого напису нотаріуса, із ОСОБА_1 на користь АТ «КБ «Ідея Банк» стягнуто 33669,15 грн. кредитних коштів.

25.05.2022 року Франківським районним судом м. Львова винесено рішення, яким визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревічова О.М., виданий АТ «КБ «Ідея Банк», Дане рішення набрало законної сили 27.06.2022 року.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 17.05.2023 року відкрито спрощене провадження у справі.

23.06.2023 року на адресу Галицького районного суду м. Львова надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просив відмовити у задоволення позовних вимог, оскільки заборгованість відповідача згідно з кредитним договором була безспірною та погашеною кредит закритий, виконавче провадження у зв`язку з цим закінчено. Тому відсутні правові підстави для застосування ст. 1212 ЦК України.

01.08.2023 року на адресу Галицького районного суду м. Львова надійшли письмові пояснення від представника відповідача. Представник позивача зазначає, що визнання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревічова О.М., виданого ПАТ «КБ «ІДЕЯ БАНК», реєстровий номер 4479 від 12.06.2019 року таким, що не підлягає виконаню, свідчить про те, що відпала підстава, відповідно до якої із позивача було стягнуто грошові кошти. Тому відповідно до ст. 1212 ЦК України, особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Позивач та представник позивача у судове засідання не з`явилися, належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи. На адресу суду надійшла заява про розгляд справи у їх відсутності , позовні вимоги просили задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи шляхом скерування судової повістки на електронну адресу, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа від 18.07.2023 року. У відзиві на позовну заяву представник відповідача зазначив про розгляд справи у його відсутності.

Суд вважає, що справу можливо слухати у відсутності представника позивача та відповідача, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов`язки та взаємовідносини сторін.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ст. 3 ч. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 06.06.2014 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Ідея Банк» підписано кредитний договір № Z01.144.72979.

Для стягнення кредитних коштів приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. видано виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі № 4479. За вказаним написом Франківським відділом державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління МЮ (м. Львів) було відкрито виконавче провадження № 61485337.

Відповідно до ст.42 Закону України «Про виконавче провадження» кошти в сумі 33669,15 грн. перераховано на користь стягувача АТ «КБ «Ідея Банк».

Відповідно до постанови від 29.11.2021 року, винесеної державним виконавцем, виконавче провадження № 61485337 закінчено у зв`язку із фактичним виконанням рішенн.

25.05.2022 року Франківським районним судом м. Львова винесено рішення, яким визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 12.06.2019 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М., виданий АТ «КБ «ІДЕЯ БАНК», реєстровий номер 4479, згідно якого з ОСОБА_1 стягнуто на користь відповідача 33669,15 грн.

У ч. 5 ст. 82 ЦПК України зазначено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Загальні підстави для виникнення зобов`язань у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.

Відповідно до вимог ст. 1222 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про:

1) повернення виконаного за недійсним правочином;

2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння;

3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні;

4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду.

Згідно з правовою позицією, викладеною у постановах Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17 (провадження № 12-182гс18) , від 13 лютого 2019 року у справі № 320/5877/17 (провадження № 14-32цс19) предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

Відповідно до правових висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 23.01.2020 у справі № 910/3395/19, від 23.04.2019 у справі № 918/47/18, від 01.04.2019 у справі № 904/2444/18, під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Для виникнення зобов`язань із повернення безпідставного набутого майна необхідно, щоб майно було набуте або збережене безпідставно. Безпідставним є набуття або збереження, що не ґрунтується на законі, іншому правовому акті або правочині.

Набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо його правова підстава відпала згодом. Відпадіння правової підстави полягає у зникнення обставин, на яких засновувалась юридична обґрунтованість набуття (збереження) майна.

Одним із випадків відпадіння підстави набуття (збереження) може бути скасування вищою інстанцією рішення суду, що набуло чинності, або визнання судом таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису нотаріуса, на підставі якого було здійснено стягнення майна (коштів).

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 08.09.2021 року у справі № 201/6498/20 (провадження № 61-88св21), особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно набула майно в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути таке майно цій особі на підставі ст. 1212 ЦК України. Будь-яке набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на отримання майна за рахунок потерпілого, або у разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнена, або з очікуванням, яке не справдилося.

Судовий акт про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, який набрав законної сили і за яким відбулося повне або часткове виконання є правовою підставою для виникнення зобов`язання з повернення майна, що набуто без достатньої правової підстави, оскільки з моменту ухвалення такого судового акту правова підстава вважається такою, що відпала.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України у такому разі набувач такого майна з моменту набрання судовим актом законної сили, зобов`язаний повернути потерпілому все отримане майно.

Аналогічні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 910/1531/18 та від 28 січня 2020 року у справі № 910/16664/18.

Так, визнання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревічова О.М., виданого ПАТ «КБ «ІДЕЯ БАНК», реєстровий номер 4479 від 12.06.2019 року таким, що не підлягає виконаню, відповідно до рішення Франківського районного суду м. Львова від 25.05.2022 року свідчить про те, що відпала підстава, відповідно до якої із позивача було стягнуто грошові кошти на користь відповідача.

Відтак рішення Франківського районного суду м. Львова від 25.05.2022 року є для відповідача правовою підставою для виникнення зобов`язання з повернення майна, що набуто без достатньої правової підстави, оскільки з моменту ухвалення такого судового акту правова підстава вважається такою, що відпала

Згідно з ст. 1212 ЦК України, особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Відповідно виконання грошових зобов`язань однією із сторін договору не може здійснюватися у спосіб, що не відповідає нормам чинного законодавства, а примусове стягнення коштів із позивача у спосіб, обраний відповідачем, який згодом був визнаний таким, що не може бути застосований, не може трактуватися відповідачем як належний спосіб виконання зобов`язання тільки з огляду на те, що між сторонами укладено договір.

Тому твердження відповідача, що факт визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню не може бути підставою для повернення стягнутих грошових коштів порядку ст. 1212 ЦК України, так як спірні правовідносини мають договірних характер, є хибними. Оскільки визначальним є те, на якій саме підставі відбулося стягнення.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про повернення безпідставно набутих грошових коштів є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Відповідно до ст. 5 Закону України позивач звільнений від сплати судового збору як учасник бойових дій.

Згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в розмірі 2147,20 грн.

Керуючись ст. 1212 ЦК України, ст.ст. 258,259, 263 -265, 351-355 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Акціонерного товариства «Ідея Банк» (адреса: 79008, м.Львів, вул. Валова,11, ) про стягнення безпідставно набутих коштів.

Стягнути з Акціонерного товариства «Ідея Банк» (адреса: 79008, м.Львів, вул. Валова,11, ) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) грошові кошти в розмірі 33669,15 грн., стягнутих за виконавчим написом від 12.06.2019 року приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревічова О.М., зареєстрованим в реєстрі за № 4479.

Стягнути з Акціонерного товариства «Ідея Банк» (адреса: 79008, м.Львів, вул. Валова,11, ) в дохід держави, в особі Державної судової адміністрації України судовий збір у розмірі 2147,20 грн.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку учасниками справи, а також особами, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки безпосередньо до Львівського апеляційного суду. Апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.Є. Радченко