ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5799/23 Справа № 214/7272/20 Суддя у 1-й інстанції - Сільченко В.Є. Суддя у 2-й інстанції - Агєєв О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2023 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Агєєва О.В.,

суддів: Кішкіної І.В., Корчистої О.І.,

розглянувши у письмовому провадженні без виклику сторін в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в м.Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу №210/410/18 за позовом Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послугу з постачання теплової енергії, з апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 грудня 2022 року, ухвалене у складі судді Сільченко В.І., -

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2020 року позивач звернувся з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послугу з постачання теплової енергії. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що на виконання своє статутної мети КПТМ «Криворіжтепломережа» здійснює постачання теплової енергії відповідачам за адресою: АДРЕСА_1 . Так як даний будинок є багатоповерховим, опалення до зазначеної квартири здійснюється від транзитних трубопроводів житлового будинку і є невід`ємною частиною системи опалення вказаного будинку. Відповідач не здійснював у повному обсязі оплату за надані послуги, внаслідок чого за період з 29.10.2017 року по 29.02.2020 року утворилась заборгованість на суму 16601,20 грн., а також сума збитків від інфляції в розмірі 398,43 грн., 3% річних в розмірі 448,18 грн. Зазначену суму заборгованості та судовий збір позивач просив стягнути з відповідача.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 грудня 2022 року позовні вимоги було задоволено - стягнуто з ОСОБА_1 на користь комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» заборгованість за послугу з централізованого теплопостачання за адресою: АДРЕСА_1 за період з 29.10.2017 року по 29.02.2020 року у розмірі 16601,20 грн, суму збитків від інфляції у розмірі 398,43 грн., 3% річних 448,18 грн. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі відповідач просив рішення суду скасувати, відмовивши у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування скарги зазначає, що розрахунок заборгованості зроблено за тарифами «для інших споживачів», однак відповідно до інформаційної довідки відповідачу належить житлова квартира, а не нежитлове приміщення. До моменту завершення встановленої законом процедури переведення житлової квартири у нежитлове приміщення та відповідної реєстрації права власності на об`єкт містобудування такого об`єкту як нежитлове приміщення №17 не існувало. Надані позивачем розрахунки не містять обґрунтованих даних щодо опалювальної площі житлових приміщень, загальної площі місць загального користування, на які відбувалось теплопостачання, а також позивачем не доведено розміру частки відповідача щодо загальної площі будинку, та безпідставно визначено категорію споживачів теплової енергії та не зазначено об`єм опалювального приміщення. Не надано відомостей які б підтверджували дані у розрахунку заборгованості за теплову енергію, зокрема навантаження у розмірі 0,044 Гкал/год. Крім того, вимога про стягнення заборгованості є передчасною, оскільки єдиним доказом направлення відповідачу вимоги про виконання зобов`язання є претензія №263/13 від 11.03.2020 року про сплату боргу за адресою, за якою відповідач не зареєстрована, крім того, відсутні докази направлення та отримання цієї претензії.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просив рішення суду залишити без змін, а скаргу без задоволення. В обґрунтування зазначив, що в ордері представника на надання юридичної допомоги не зазначено номер посвідчення адвоката та ким воно видано. Крім того, заочним рішенням Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14.06.2018 року у справі №210/410/18 визнано укладеним договір між комунальним підприємством теплових мереж «Криворіжтепломережа» та ОСОБА_1 №11553 від 18.09.2017 року на постачання теплової енергії щодо нежитлового приміщення АДРЕСА_1 . Рішенням виконавчого комітету Криворізької міської ради №656 від 10.12.2003 року Про переведення житлових приміщень у нежитлові вирішено перевести житлове приміщення по АДРЕСА_2 у нежитлове магазин не продовольчих товарів. Відповідачем було придбано приміщення у 2012 році, та його необізнаність в характеристиках та статусі придбаного майна не є підставою щодо звільнення від сплати за надані послуги. КПТМ «Криворіжтепломережа» правомірно застосував до відповідача тариф «Інші споживачі». Відповідач не здійснив жодних дій для врегулювання питання наявної заборгованості за послуги з теплопостачання. Доводи скаржника зводяться до незгоди з наявними зобов`язаннями щодо утримання свого майна.

Частиною 3 статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч.3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Ціна у позову у даній справі менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тому дану справу слід розглядати без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга позивача підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін з наступних підстав.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою стаття 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає вказаним вимогам закону.

Так, з матеріалів справи вбачається, що у квартиру за адресою: АДРЕСА_1 надає послугу з централізованого опалення та гарячого водопостачання.

Рішенням виконавчого комітету Криворізької міської ради №656 від 10.12.2003 року було переведено вказане приміщення у нежитлове (а.с. 6).

Розпорядження голови обласної державної адміністрації від 19 травня 2016 року № Р-223/0/3-16 «Про перейменування топонімів у населених пунктах області» вулицю «Димитрова» змінено на вулицю «Героїв АТО».

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 07.06.2017 року вбачається, що власником нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 .

Зі статуту КПТМ «Криворіжтепломережа» вбачається, що основним предметом діяльності комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» є виробництво теплової енергії.

Будинок АДРЕСА_3 АТО є багатоквартирним, опалення до приміщення АДРЕСА_3 здійснюється від транзитних трубопроводів житлового будинку і є невід`ємною частиною системи опалення вказаного будинку і свідчить про те, що ОСОБА_1 фактично отримує теплову енергію.

Згідно заочного рішення Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14.06.2018 року визнано укладеним між комунальним підприємством теплових мереж «Криворіжтепломережа» та ОСОБА_1 договір №11553 від 18.09.2017 року на постачання теплової енергії. У п.2.3 договору зазначено, що об`єкт теплоспоживання (нежитлове приміщення вбудоване в житловий будинок): нежитлове приміщення по АДРЕСА_1 ., опалювальна площа 53,5кв.м., з приладом обліку. Теплове навантаження на опалення0,0044Гкал/год. Розрахунковим періодом є календарний місяць. Споживач самостійно одержує рахунок-фактуру у Постачальника, після 10-го числа наступного за розрахунковим місяця.

Споживач на протязі розрахункового періоду сплачує Постачальнику вартість зазначеної в договорі місячної кількості теплової енергії, з урахуванням залишкової суми (сальдо) розрахунків на початок місяця. Остаточний розрахунок проводиться Споживачем до 20 числа наступного за розрахунковим місяця. (п.5.1, 5.2 договору).

У п.11.1 договору зазначено, що Цей договір набуває чинності з «18» вересня 2017 року та діє до «18»вересня 2020 року, в частині проведення розрахунків - до повного їх здійснення. Договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії про його припинення не буде заявлено однією із сторін.

Інформації щодо скасування зазначеного судового рішення немає.

Згідно актів, наданих позивачем, в опалювальних сезонах 2017-2018 р.р., 2018-2019р.р.,, 2019-2020 р.р.,. до житлового будинку АДРЕСА_3 , відтак і до приміщення 17, з початком опалювального сезону подавалось теплопостачання та відповідно вимикалось по його закінченню. Факт надання позивачем відповідачу послуг з теплопостачання також підтверджується наданими звітами по періодах та звітами споживання.

Позивач за кожний розрахунковий період направляв на адресу відповідача рахунки-фактури за спожиту теплову енергію, які до цього часу не сплачені

Згідно наданого розрахунку КПТМ «Криворіжтепломережа» за період з 29.10.2017 року по 29.02.2020 року за відповідачем виникла заборгованість за теплову енергію, яка складала 16601,20 грн.

Доказів погашення заборгованості та спростування розрахунку заборгованості до суду відповідачем та її представником не надано.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, відповідачем не було виконано обов`язок щодо сплати заборгованості за послуги теплопостачання.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком та зазначає наступне.

Між позивачем та відповідачем виникли правовідносини по наданню, з одного боку, та споживанню, з іншого боку, послуг з теплопостачання, які врегульовано Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про теплопостачання», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року №630.

Відповідно до Закону України «Про теплопостачання» теплова енергія - товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу; споживач теплової енергії - фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору. Тобто регулювання відносин здійснюється щодо постачання теплової енергії, яка призначена для купівлі продажу. Основним обов`язком споживача теплової енергії є своєчасне укладення договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії.

Згідно ст. 25 Закону України «Про теплопостачання» теплопостачальні, теплотранспортні і теплогенеруючі організації зобов`язані забезпечувати надійне постачання обсягів теплової енергії відповідно до умов договору, а також норм і правил.

Статтею 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що до житлово-комунальних послуг належать: комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» право споживача на отримання вчасно та відповідної якості житло-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо кореспондує визначений ст.7 цього Закону обов`язок споживача сплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до положень ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Частиною 1 ст.10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону.

Відповідно до ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечувати безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

За змістом ч.1 ст.901, ч.1 ст.903 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. У відповідності до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається.

Відповідно ст.ст.610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України на сторони покладаються обов`язки по наданню доказів.

З матеріалів справи вбачається, та не спростовано сторонами, що відповідач не вносив плату за надані комунальні послуги, у зв`язку з чим утворилася заборгованість.

При цьому апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги щодо того, що позивач необґрунтовано зробив розрахунок заборгованості виходячи із тарифу для «інших споживачів», адже заочним рішенням Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 червня 2018 року встановлено, що Рішенням виконавчого комітету Криворізької міської ради №656 від 10.12.2013 року Про переведення житлових приміщень у нежитлові вирішено перевести житлове приміщення по АДРЕСА_2 у нежитлове магазин не продовольчих товарів. У договорі укладеному між комунальним підприємством теплових мереж «Криворіжтепломережа» та ОСОБА_1 договір №11553 від 18.09.2017 року на постачання теплової енергії згідно заочного рішення Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 червня 2018 року у якості об`єкта теплопостачання також зазначено нежитлове приміщення. При цьому відповідач сама не зазначає дане приміщення як таке, що використовується нею для проживання.

Колегія суддів зазначає, що позивач, враховуючи статус нерухомого майна відповідача «нежитлове приміщення», обґрунтовано нараховував відповідачу за надання послуг з теплопостачання тарифі для категорії «інші споживачі», оскільки вказані тарифи застосовуються до осіб: які постійно проживають у приміщенні, яке не призначене для проживання, які використовують квартиру, інше приміщення не для постійного проживання, а у інший спосіб.

Крім того, вбачається, що у договорі сторонами обумовлено опалювальну площа 53,5 кв.м., з приладом обліку та теплове навантаження на опалення 0,0044 Гкал/год. Дані щодо теплового навантаження відповідають даним, зазначеним у розрахунку.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони на інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача, а доведення заперечень щодо позовних вимог покладається на відповідача.

Частиною 1статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідачем не було надано суду належних та допустимих доказів на спростування наданого розрахунку, не зазначено свого контррозрахунку, також відсутні дані щодо його звернення до позивача з вимогою здійснити перерахунок чи звірку заборгованості.

З урахуванням принципу більшої вірогідності, апеляційний суд зазначає, що відповідачем не доведено, що позивач здійснював нарахування позивачу плати за послугу з постачання теплової енергії з порушенням вимог закону.

Щодо твердження відповідача відносно передчасного звернення до суду, то апеляційний суд зазначає, що виходячи зі змісту спірних правовідносин та умов договору, оплата послуг з теплопостачання здійснюється щомісячно періодичними платежами, до 20 числа наступного за розрахунковим місяцем. Посилання відповідача на ч.2 ст.530 ЦК України є неспроможним, оскільки вона стосується випадків, коли строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги.

Отже, суд першої інстанції, встановивши, на підставі поданих позивачем належних і допустимих доказів, дійшов правильного висновку про стягнення з відповідача заборгованості за теплопостачання. Розмір заборгованості підтверджено відповідними розрахунками, відповідачем не спростовано.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність правових висновків суду, зводяться до переоцінки доказів та на законність оскаржуваного судового рішення не впливають.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року; SERYVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909|04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд вважає, що підстав для скасування рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 грудня 2022 року немає.

Відповідно до частин 1, 13 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З огляду на висновок про залишення апеляційної скарги без задоволення, підстав для перерозподілу судових витрат немає.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 грудня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Судді: