Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/4966/23
Провадження № 2/711/1825/23
У Х В А Л А

11.08.2023 м. Черкаси

Суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси Позарецька С.М., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Центрального відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), Придніпровського відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про зняття арешту з майна, -

в с т а н о в и в:

Позивачка ОСОБА_1 , через свого представника адвоката Лінніка Миколу Сергійовича, звернулася у Придніпровський районний суд м. Черкаси з позовом до Центрального відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), Придніпровського відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), в якому просить зняти арешт з 1/4 частки квартири АДРЕСА_1 , який накладений на підставі постанови АА № 479049 від 04.09.2008 Придніпровського відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) та постанови АА № 967697 від 07.10.2010 Центрального відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції про накладення арешту з оголошенням заборони на його відчуження.

За приписами ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Між тим, вирішуючи питання про прийняття позовної заяви та відкриття провадження у справі, суддею встановлено, що вона подана з порушенням вимог цивільного процесуального законодавства.

Відповідно до статті 11 ЦПК України, суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

З доданих до позовної заяви документів вбачається, що за відомостями, які містяться у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (інформаційна довідка № 327145516 від 28.03.2023), - 04.09.2008 зареєстровано обтяження за № 7855878 на підставі постанови Придніпровського відділу ДВС Черкаського міського управління юстиції АА № 479049 від 04.09.2008, власник - ОСОБА_1 , об`єкт обтяження 1/4 частка квартири за адресою: АДРЕСА_2 .

Як вбачається з відповіді Придніпровського відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) від 24.03.2023, перевіркою бази даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень встановлено, що на виконанні у Відділі відносно боржниці ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебували наступні виконавчі провадження:

-№ 9680700 відповідно до постанови від 01.08.2008 №3-13710 Придніпровського районного суду м. Черкаси про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави штрафу в сумі 34,00 грн., яке завершено 14.11.2008 з підстав п.10 ч.1 ст.49 (старої редакції Закону, чинної на момент прийнятті рішення) Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон), та направлено за належністю до Центрального ВДВС Черкаського міського управління юстиції;

-№ 10212293 відповідно до виконавчого листа від 07.07.2008 №2-2180 Придніпровського районного суду м. Черкаси про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави держмита в сумі 51,00 грн. солідарно, яке завершено 01.12.2008 з підстав п.10 ч.1 ст.49 Закону (старої редакції Закону, чинної на момент прийнятті рішення), та направлено за належністю до Центрального ВДВС Черкаського міського управління юстиції.

Крім того, як вбачається з відповіді Центрального відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) від 24.03.2023, перевіркою Автоматизованої системи виконавчого провадження встановлено, що на виконанні у Центральному відділі державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) перебували відкриті виконавчі провадження відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:

-виконавче провадження № 4115464 з виконання виконавчого листа №2-4508, виданого 16.09.2005 Придніпровським районним судом м.Черкаси про стягнення з ОСОБА_1 на користь РЕУ-1 солідарно боргу у сумі 373,12 грн. 10.06.2010 винесено постанову про повернення виконавчого документа;

-виконавче провадження № 4122569 з виконання виконавчого листа №2-2968, виданого 19.08.2005 Придніпровським районним судом м.Черкаси про стягнення з ОСОБА_1 боргу у сумі 785,40 грн. на користь Черкаської ТЕЦ солідарно. 20.10.2011 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу (п.9 ч.1 ст.47);

-виконавче провадження № 4243511 з виконання виконавчого листа №2-4508, виданого 30.09.2005 Придніпровським районним судом м.Черкаси про стягнення з ОСОБА_1 державного мита у сумі 51,00 грн. на користь держави солідарно. 20.05.2009 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження та направлено на виконання до іншого ВДВС;

-виконавче провадження № 4285140 з виконання виконавчого листа №2-2968, виданого 19.08.2005 Придніпровським районним судом м.Черкаси про стягнення з ОСОБА_1 державного мита у сумі 51,00 грн. на користь держави солідарно. 03.06.2009 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження та направлено на виконання до іншого ВДВС;

-виконавче провадження № 10626861 з виконання постанови № 3-13710, виданої 01.08.2008 Придніпровським районним судом м.Черкаси про стягнення з ОСОБА_1 штрафу у розмірі 34 грн. на користь держави. 20.05.2009 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження та направлено на виконання до іншого ВДВС;

-виконавче провадження № 10743009 з виконання виконавчого листа №2-3516, виданого 28.10.2008 Придніпровським районним судом м.Черкаси про стягнення з ОСОБА_1 витрат на ІТЗ у сумі 30,00 грн. солідарно. 06.08.2009 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження та направлено на виконання до іншого ВДВС;

-виконавче провадження № 11872522 з виконання виконавчого листа №2-3516, виданого 28.10.2008 Придніпровським районним судом м.Черкаси про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави державного мита у сумі 51,00 грн. солідарно. 03.06.2009 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження та направлено на виконання до іншого ВДВС;

-виконавче провадження № 16019408 з виконання виконавчого листа №2-3516, виданого 28.10.2008 Придніпровським районним судом м. Черкаси про стягнення з ОСОБА_1 на користь КП ВЖ РЕУ - 1 борг у сумі 1442,98 грн. 14.04.2011 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу (п.2 ч.1 ст.47).

Слід зазначити, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом (ч. 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у редакції від 02.06.2016, чинній на даний час). Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна (ч. 2 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження»).

Боржник, як сторона виконавчого провадження, у разі незгоди з арештом, який накладений державним або приватним виконавцем під час примусового виконання судового рішення, не може пред`являти позов про зняття арешту з майна та бути позивачем за таким позовом, оскільки має право на оскарження дій державного виконавця в порядку, передбаченому розд. VII ЦПК України.

Частиною першою статті 447 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Скарга на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції (ч. 1 ст. 448 ЦПК України).

У разі відсутності спеціальної норми щодо вирішення певних питань, що виникають при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб державної виконавчої служби, при розгляді таких скарг мають застосовуватися положення ЦПК України, якими врегульовано аналогічні питання.

До того ж, справи за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця розглядаються судом за загальними правилами ЦПК України з особливостями, встановленими статтею 450 ЦПК України, за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.

Отже, суд звертає увагу на те, що у разі накладення арешту на майно, про які позивачка вказує у позові, накладено у рамках виконавчого провадження щодо примусового виконання виконавчих листів, виданих судом загальної юрисдикції, де ОСОБА_1 була боржником, а тому суд приходить до висновку, що позивачка має право звертатися зі скаргою на дії та рішення державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця у порядку, визначеному розділом VII «СУДОВИЙ КОНТРОЛЬ ЗА ВИКОНАННЯМ СУДОВИХ РІШЕНЬ» ЦПК України, а не у порядку позовного провадження, до суду, який розглянув справу, як суд першої інстанції.

Вказана позиція узгоджується з висновками Верховного Суду, які висвітлені у постанові від 19.01.2022 по справі № 577/4541/20, у постанові від 13.07.2022 по справі №2/0301/806/11.

Крім того, суд зауважує, що у статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Згідно зі статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних і юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.

За вимогами частини першої статті 18 Закону України від 02.06.2016 № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Важливість визначення юрисдикції підтверджується як закріпленням у Конституції України принципу верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя, так і прецедентною практикою Європейського суду з прав людини.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Згідно із частиною першою статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають, зокрема, із цивільних та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Тобто, у порядку цивільного судочинства розглядаються справи, що виникають із приватноправових відносин, якщо інший порядок їх розгляду не передбачено законом.

При визначенні предметної юрисдикції справ суд виходить із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Юрисдикційність спору залежить від характеру спірних правовідносин, правового статусу суб`єкта звернення та предмета позовних вимог, а право вибору способу судового захисту належить виключно позивачеві.

До того ж, як передбачено ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Юрисдикція адміністративного суду поширюється на публічно-правові спори, ознаками яких є не лише спеціальний суб`єктний склад (хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції), але й спеціальні підстави виникнення, пов`язані з виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 4 КАС України, публічно-правовий спір - спір, у якому, зокрема: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Віднесення судового спору до тієї чи іншої юрисдикції залежить від сукупності умов, за яких справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства. Такими умовами, зокрема, є: суб`єктний склад сторін, предмет спору та характер спірних правовідносин. Крім того, такою умовою може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у порядку якого розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до частин першої та другої статті 74 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. А рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Водночас, частиною першою статті 287 КАС України встановлено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Аналіз наведених правових положень у сукупності з обставинами цієї справи дають підстави для висновку, що спір з приводу оскарження дій (бездіяльності) державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби щодо примусового виконання інших виконавчих документів, які видавались іншими органами (посадовими особами), в тому числі на виконання виконавчих документів (постанови), виданих судом по справі про притягнення особи до адміністративної відповідальності, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду.

Слід зазначити, що маючи право на ініціювання спеціальних засобів судового контролю за виконанням судового рішення по цивільній справі, яке набрало законної сили, органами виконавчої служби (приватного виконавця), - підстав для відкриття нової цивільної справи, у межах справи, в якій вирішено спір між сторонами та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ряду юридичних осіб боргу та видано виконавчі документи, немає.

Як передбачено п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Про відмову у відкритті провадження у справі постановляється ухвала не пізніше п`яти днів з дня надходження заяви. Така ухвала надсилається заявникові не пізніше наступного дня після її постановлення в порядку, встановленому статтею 272 цього Кодексу. До ухвали про відмову у відкритті провадження у справі, що надсилається заявникові, додаються матеріали (ст. 186 ЦПК України). Відмовляючи у відкритті провадження з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи (ч. 5 ст. 186 ЦПК України).

Таким чином, у відкритті провадження по справі за позовом ОСОБА_1 слід відмовити, оскільки у даному випадку, питання про зняття арешту з майна боржника, перевірки законності дій, рішень державного виконавця щодо накладення арешту на майно боржника, у частині арештів, накладених при виконанні виконавчих листів (документів), виданих відповідним судом загальної юрисдикції, повинні вирішуватися у порядку, визначеному розділом VII «СУДОВИЙ КОНТРОЛЬ ЗА ВИКОНАННЯМ СУДОВИХ РІШЕНЬ» ЦПК України, а у частині арештів, накладених при виконанні виконавчих листів (документів), виданих адміністративним судом та іншими органами (посадовими особами), судами відповідно до вимог КАС, - справа не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

При цьому, слід роз`яснити ОСОБА_1 її право звернення з даним позовом до адміністративного суду (у даному випадку до Черкаського окружного адміністративного суду), відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України, а також до відповідного суду загальної юрисдикції, яким видані виконавчі листи (документи) із скаргою у порядку, визначеному розділом VII «СУДОВИЙ КОНТРОЛЬ ЗА ВИКОНАННЯМ СУДОВИХ РІШЕНЬ» ЦПК України.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 4, 5, 19, 186, 447, 448, 450, 353, 354 ЦПК України суддя, -

у х в а л и в :

У відкритті провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Центрального відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), Придніпровського відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про зняття арешту з майна, - відмовити.

Роз`яснити ОСОБА_1 право звернення до суду зі скаргою у порядку, визначеному розділом VII «СУДОВИЙ КОНТРОЛЬ ЗА ВИКОНАННЯМ СУДОВИХ РІШЕНЬ» ЦПК України та/або адміністративного суду, відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі може бути оскаржено.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Черкаського апеляційного суду. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання. Учасник справи, якому ухвала не була вручена в день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

У разі скасування цієї ухвали, позовна заява вважається поданою у день первісного звернення до суду.

Повне судове рішення складено 11.08.2023.

Суддя: С. М. Позарецька