САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ
Справа № 726/1804/23
Провадження №2-з/726/9/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.08.2023 м. Чернівці

Садгірський районний суд м. Чернівці у складі: головуючого судді Асташева С. А.,

за участю секретаря судових засідань Сківернічук А.М.,

розглянувши увідкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Чернівці, заяву представника позивача ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , - адвоката Ісар Оксани Ярославівни про забезпечення позову, -

У С Т А Н О В И В:

07.08.2023 Садгірським районним судом м. Чернівці отримано позовну заяву ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітніх дітей ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до ОСОБА_6 , треті особи: департамент надання адміністративних послуг Чернівецької міської ради, служба у справах дітей Чернівецької міської ради про визнання протиправним та скасування рішення про зняття з реєстрації, у якому позивач ОСОБА_1 , діючи у своїх інтересах та інтересах малолітніх дітей, через представника адвоката Ісар О.Я., просить суд визнати протиправним та скасувати рішення Департаменту надання адміністративних послуг Чернівецької міської ради від 12.07.2023 про зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 за адресою: АДРЕСА_1 .

Така позовна заява у день її надходження, згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.08.2023 передана на розгляд головуючого судді Асташева С.А.

Ухвалою судді Садгірського районного судді м. Чернівці Асташева С.А. від 15.08.2023 після отримання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи відповідача ОСОБА_6 , відкрито провадження у справі № 726/1804/23 та призначено до розгляду у спрощеному судовому провадженні із викликом сторін на 31.08.2023.

23.08.2023 на адресу суду надійшла заява про забезпечення позову, подана представником ОСОБА_7 у якій просить суд накласти арешт на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на який належить ОСОБА_6 , та заборонити вчинити останній будь які дії спрямовані на виселення: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Вказує, що обставини викладені у позовній заяві свідчать про грубі порушення закону відповідачкою, а на даний час існує загроза відчуження будинковолодіння та вчинення дій щодо виселення позивачки, яка на даний час із дітьми проживає у будинку.

Також зазначає, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до неправомірного відчуження майна та виселення позивачки із дітьми, що в майбутньому утруднить виконання рішення суду, якщо позовні вимоги будуть задоволені. Зауважує, що забезпечення позову не спричинить збитків відповідачці та не матиме негативних наслідків, зважаючи на спрощений порядок розгляду справи.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Оскільки, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (ч.2 ст. 247 ЦПК України).

Дослідивши матеріали справи доводи заяви про забезпечення позову, оцінивши докази у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Статтею 149 ЦПК України визначено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Частиною ст. 151 ЦПК України визначено, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема: накладенням арешту на майно, забороною вчиняти певні дії.

Разом із тим, передбачено, що не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті (ч.10 ст. 150 ЦПК України).

Частиною 1 статті 151 ЦПК України визначено, що у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено зокрема: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

В пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 р. № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч.3 ст.150 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Крім цього, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви. (постанова Верховного Суду від 04.06.2020 р. у справі № 200/12227/17.

Згідно наданого на розгляд суду позову та заявлених у ньому вимог, позивач оскаржує рішення про зняття з реєстрації її та малолітніх дітей, а саме зняття з реєстрації відповідачкою, як власником майна, згідно п.50 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 265 від 7 лютого 2022 року.

Судом встановлено, що між сторонами існує спір щодо реєстрації у будинку.

При цьому право власності відповідачки на майно не заперечується та не оспорюється, а тому застосування такого заходу забезпечення позову, як арешт майна, не пов`язане із предметом позовної вимоги.

Більше того, заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Таким чином, посилання представника позивачки в заяві на одні лише підстави вважати про можливість подальшого відчуження будинковолодіння у якому наразі проживає позивачка із дітьми, без належного їх обґрунтування не дають суду законного права накласти арешт на такий будинок, оскільки є надмірним і непропорційним обмеженням прав та інтересів відповідача.

Також суд вважає, що заявником (представником позивачки) не доведено, що в разі невжиття заходів забезпечення може бути утрудненим та неможливим виконання рішення суду у випадку задоволення поданого позову, а невжиття цих заходів може ускладнити чи унеможливити виконання рішення або ефективний захист.

Крім того, суд звертає увагу, що позивач оскаржує зняття її та дітей з реєстраційного обліку, а у своїй заяві про забезпечення позову також вказує про те, що наразі продовжує проживати за адресою: АДРЕСА_1 . Одні лише посилання на загрозу вчинення дій щодо виселення позивачки не є достатніми для вжиття заходів забезпечення позову, шляхом заборони виселення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Тобто суду не надано належних та допустимих доказів, які б вказували на можливість недобросовісних дій з боку відповідачки, а також на підтвердження того, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду (зважаючи на заявлені позовні вимоги).

Таким чином, приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, з врахуванням роз`яснення Верховного Суду України та позиції Європейського суду з прав людини, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів представника позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між заходами щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, в тому числі, спроможності заходів, які представник позивача просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; суд вважає, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Відмова в забезпеченні позову на даній стадії не перешкоджає розгляду даного питання в майбутньому під час розгляду справи.

Відповідно до ч.ч. 7, 11 ст. 153 ЦПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149-153, 247, 260, 261, 353 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , - адвоката Ісар Оксани Ярославівни про забезпечення позову.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було поставлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії.

Суддя С. А. Асташев