Справа № 465/7350/23
пр.№ 2/464/1921/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.12.2023 року

Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючої-судді Бойко О.М.

секретар судових засідань Лісовська Т.Ю.

з участю представника позивача Луньо Б.М.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Франківського відділу Державної виконавчої служби у м.Львові Західного міжрегіонального управління юстиції (м.Львів) про зняття арешту з квартири,-

в с т а н о в и в :

позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить зняти арешт з квартири АДРЕСА_1 . В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 30.12.1997 року відповідно до Біржового контракту №1-441 на біржових торгах АТ Товарно-фондова біржа на підставі договору купівлі-продажу придбав квартиру АДРЕСА_1 в ОСОБА_2 , яка складається з трьох кімнат житловою площею 34,3 кв.м. та загальною площею 50,6 кв.м. Відповідно до п.3 договору купівлі-продажу квартира належала продавцю на підставі договору купівлі-продажу, який посвідчений 20.12.1997 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального кругу Єгоровою Н.Ю. за реєстром №4648 та реєстраційного посвідчення, зареєстрованого у Львівському обласному бюро 30.12.1997 року за №30020, а згідно з п.6 цього договору продавець засвідчив, що квартира до укладення договору не продана, не подарована, не заставлена, в спорі і під забороною не перебуває. Право власності позивача на вказану квартиру зареєстровано у встановленлму законом порядку. В червні 2023 року він вирішив вказану квартиру подарувати, однак, при звернення до нотаріуса, з`ясував на наявність обтяження на вказану квартиру за №1461303 у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа №2-2067 від 09.07.2002 року, виданого Франківським районним судом про стягнення грошових коштів з ОСОБА_2 на користь ЛМКП «Львівтеплоенерго». Разом із тим, згідно довідки Обласного комунального підприємства Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки від 25.07.2023 року №2999, від 02.08.2023 №3119, від 07.08.2023 року №2/2540 відомості про обтяження, заборони та арешти на квартиру АДРЕСА_1 , яка зареєстрована на праві приватної власності за ним, відсутні. Дублікати правовстановлючих документів не реєструвались. Звернувшись до відповідача отримав відповідь про те, що виконавче провадження, у якому накладено арешт знищено за строком зберігання, а тому питання щодо арешту може вирішуватись лише у судовому порядку. Жодних його зобов`язань, пов`язаних із вказаним арештом не існує. Таким чином, на належне йому майно (квартиру) безпідставно накладено арешт, чим порушено його право власності, тому просить звільнити таке з-під арешту.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі, надав пояснення аналогічні змісту позовної заяви, просить позов задоволити.

Представник відповідача Франківського відділу ДВС у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, причин неявки не повідомив та не подав відзив на позовну заяву, а тому відповідно до ст.280 Цивільного процесуального кодексу України суд вважає за можливе розглядати справу заочно у його відсутності на підставі наявних у справі доказів.

Заслухавши пояснення представника позивача, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується біржовим контрактом №1-441 договором договору купівлі-продажу, укладеним 30.12.1997 із ОСОБА_2 , яка складається з трьох кімнат житловою площею 34,3 кв.м. та загальною площею 50,6 кв.м. Право власності позивача на вказану квартиру зареєстровано у встановленому порядку, що підтверджується довідками ОКП «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» №3119 від 02.08.2023 та №2/2540 від 07.08.2023. Також вказаними довідками підтверджується, що станом на 29.12.2012 відсутня інформація про обтяження, заборони та арешти на вказану квартиру.

Разом із тим, з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстрацію прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 11.09.2023, на квартиру АДРЕСА_1 накладено обтяження №1461303 ВДВС Франківського РУЮ у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа №2-2067 від 09.07.2002 року, виданого Франківським районним судом м.Львова про стягнення грошових коштів з ОСОБА_2 на користь ЛМКП Львівтеплоенерго, реєстраційний номер обтяження 1461303.

Як вбачається із повідомлення Франківського ВДВС у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) №67480 від 02.08.2023, виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2-2067 від 09.07.2002 року, виданого Франківським районним судом м.Львова, в межах якого накладено обтяження №146130 знищено, у зв`язку із закінченням строку зберігання, відтак, відомості щодо вказаного провадження у даних Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень та Автоматизованої системи відсутні.

Як вбачається із копії рішення Франківського районного суду м.Львова від 12.04.2002 у справі №2-2067/02, таким задоволено позов ЛМКП «Львівтеплоенерго» до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про стягнення боргу за житлово-комунальні послуги в сумі 3087 грн. 58 коп.

Таким чином, судом встановлено, що обтяження №146130 на квартиру належну позивачу накладено, у зв`язку із зобов`язаннями не позивача, а попереднього власника ОСОБА_2 . При цьому, суд звертає увагу на те, що право власності позивача на квартиру виникло 30.12.1997 р., рішення суду, у зв`язку із яким виникло зобов`язання попереднього власника ухвалено 12.04.2002, а накладення обтяження мало місце 11.11.2004 р., тобто через кілька років після того як квартира вибула із власності ОСОБА_4 . Відтак, таке обтяження накладено без передбачених законом підстав та обтяжує власність особи, яка не несе відповідальності за виконання зобов`язань, у зв`язку із якими накладено обтяження.

Відповідно до положень статей 317, 319 ЦПК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно з ст. 321 Цивільного кодексу Україниправо власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Статтею 391 Цивільного кодексу Українипередбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Враховуючи те, що на час накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 власником такої був позивач ОСОБА_1 , відсутність даних про будь-які його зобов`язання, пов`язані із підставою накаладення арешту, суд вважає, що накладення такого арешту було безпідстаним та таким, що порушує право власності позивача, а тому приходить до висновку пронеобхідність задоволення позову та звільнення з-під арешту квартири АДРЕСА_1 .

На підставі ст.ст.317, 319, 321, 391 Цивільного кодексу України та керуючись ст.ст. 2, 81, 89, 142, 200, 247, 263 265, 280 289Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ухвалив:

Позов задоволити. Звільнити квартиру АДРЕСА_1 , з-під арешту накладеного, ДВС Франківського РУЮ у виконавчому провадженні №2-2067 від 09.07.2020 року, реєстраційний номер обтяження- 1461303.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про його перегляд, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 01.01.2024.

Головуюча