Житомирський апеляційний суд
Справа №278/170/23 Головуючий у 1-й інст. Татуйко Є.О.
Категорія 70 Доповідач Трояновська Г. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2023 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Трояновської Г.С.

суддів: Галацевич О.М., Павицької Т.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Житомирі цивільну справу №278/170/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 на рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 16 травня 2023 року, ухваленого під головуванням судді Татуйка Є.О. у м. Житомирі,

в с т а н о в и в:

У січні 2023 року ОСОБА_1 звернулась суду із названим позовом до ОСОБА_2 та просила збільшити розмір аліментів, що підлягають стягненню з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 30.04.2014, з 500 грн до частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісяця, починаючи з дня набрання рішення суду законної сили до досягнення дитиною повноліття. Рішення в частині стягненню платежу за один місяць просила допустити до негайного виконання.

В обгрунтування позовних вимог зазначила, що рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 30.04.2014 стягуються аліменти із ОСОБА_2 на її користь на утримання їх доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 500 грн щомісяця, починаючи з 24.03.2014 і до повноліття дитини. Зазначає, що станом на січень матеріальний стан відповідача покращився та він має можливість сплачувати аліменти в більшому розмірі, ніж було визначено рішенням суду від 30.04.2014. Водночас вказала, що визначений судом розмір аліментів є недостатнім для забезпечення належного утримання дитини з огляду на сучасні реалії життя , а тому з огляду на наявність підстав для зміни розміру аліментів, просила задовольнити її позовні вимоги.

Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 16 травня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 звернувся до суду із апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Вказує, що суд поверхнево розглянув справу, не взяв до уваги обставин погіршення матеріального становища позивача, тяжку ситуацію в країні, пов`язану із збройною агресією.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи наведене, розгляд справи здійснюється без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Суд вважав, що надані позивачем матеріали не наводять наявність підстав для зміни розміру стягуваних аліментів, оскільки з наданих суду матеріалів не вбачається зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я сторін у справі. Інших правових підстав для зміни розміру аліментів позивачем не наведено і не підтверджено. Суд також вказав, що стягувані рішенням суду від 30 квітня 2014 року аліменти не змінювались протягом майже десяти років і позивачка не ставила питання про їх перегляд увесь цей час, а тому суд вважав, що у позивачки відсутній намір покращувати майнове забезпечення дитини.

Колегія суддів не погоджується із висновком суду першої інстанції з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статті 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Із матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що сторони є батьками неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Заочним рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 30.04.2014 стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 500 грн, починаючи з 24.03.014 і до повноліття дитини.

Обгрунтовуючи підстави для збільшення розміру аліментів ОСОБА_1 вказала, що матеріальне становище відповідача покращилося, в той час її матеріальне становище погіршилося, а дочка у зв`язку із необхідністю постійного лікування та терапії потребує належного матеріального забезпечення, в тому числі і з огляду на зміну економічної ситуації в країні, здорожчання продуктів харчування, побуту та витрат на одяг.

Із копії відомостей з державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків від 15.08.2023 вбачається, що ОСОБА_1 отримувала заробітну плату у сумах: липні 2022 року 12392, 90 грн, у серпні 5695, 52 грн, у вересні 2022 року - 7985, 29 грн, у жовтні 2022 року - 8969, 93 грн, у листопаді 2022 року 19 197 грн. Вказаний дохід є досить мінливим.

Із медичної довідки №436 вбачається, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , потребує постійного лікування та корекції постави (носіння коректора постави).

Водночас, відповідач є особою працездатного віку, доказів того, що він не може надавати матеріальну допомогу суду не надав, як і того, що він має інших утриманців або інші майнові зобов`язання.

Вказане свідчить про наявність підстав для зміни розміру аліментів в розумінні положень ст. 192 СК України.

Серед іншого, колегія суддів зауважує, що змінилася економічна ситуація в країні, значно зросли ціни на продукти харчування, одяг, взуття, ліки, житлово-комунальні послуги, разом із тим потреби дитини із віком змінилися та збільшилися в силу її росту та розвитку, змінився прожитковий мінімум для дитини.

Водночас обов`язок по утриманню дітей не може бути покладений виключно на матір.

На вказані обставини суд першої інстанції уваги не звернув, а тому рішення суду підлягає скасуванню із ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позову.

Виходячи із наведеного, розмір аліментів, що стягуються з відповідача на користь позивачки на утримання доньки в розмірі 500грн на місяць є недостатнім для фізичного, розумового, морального і соціального розвитку дитини та підлягає збільшенню до частини усіх видів його заробітку (доходів), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісяця, починаючи з дня набрання рішення суду законної сили до досягнення дитиною повноліття

Суд вважає, що такий встановлений збільшений розмір аліментів на утримання дитини буде необхідним та достатнім для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

При цьому, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що положення ст. 192 СК України не містять вичерпного переліку обставин та підстав, що можуть бути підставою для зміни розміру аліментів, оскільки ч.1 вказаної норми передбачає можливість наявності інших обставин, що можуть слугувати підставою для звернення до суду із відповідним позовом.

Окрім того, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Зазначеного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 16 червня 2021 року у справі №643/11949/19.

Виходячи із наведеного, колегія суддів вважає, що існують підстави для застосування положень ст. 192 СК України, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню відповідно до п.3,4 ч.1 ст. 376 ЦПК України з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними, зокрема, є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в сили вимог закону.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 16 травня 2023 року скасувати та постановити нове судове рішення про задоволення позовних вимог.

Збільшити розмір аліментів, що підлягають стягненню із ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 30 квітня 2014 року, з 500 грн до частини усіх видів його заробітку (доходів), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісяця, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення дитиною повноліття.

Рішення в частині стягненню платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Судді