Справа № 939/1917/23
УХВАЛА

14 серпня 2023 рокусмт Бородянка

Суддя Бородянського районного суду Київської області Унятицький Д.Є., розглянувши заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа - Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області, про встановлення факту, що має юридичне значення,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаною заявою мотивуючи її тим, що він народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Ровеньки Луганської області. Тривалий час проживав та працював на території України, у тому числі станом на 24 серпня 1991 року та 13 листопада 1991 року. Паспорта громадянина України він ніколи не отримував, а мав тільки паспорт громадянина СРСР, який отримував в місті Ровеньки Луганської області, де мешкав на той час, але втратив його. Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 18 травня 2020 року встановлений той факт, що заявник постійно проживав на території України на момент набрання вироком Лутугинського районного суду Луганської області від 26 червня 1990 року та встановлено факт відбування покарання заявником в місцях позбавлення волі на території України станом на 24 серпня 1991 року. З відповідним рішенням суду заявник 04 лютого 2021 року звернувся до Сєвєродонецького міського відділу УДМС України в Луганській області із заявою про встановлення належності до громадянства України. Але отримав лист-відмову, оскільки ним не подано разом із заявою документ, що посвідчує його особу й запропоновано звернутись до суду з метою отримання рішення про встановлення особи.

Просив встановити юридичний факт - встановити особу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Ровеньки Луганської області.

Відповідно до ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту:

1) родинних відносин між фізичними особами;

2) перебування фізичної особи на утриманні;

3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню;

4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення;

5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу;

6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті;

7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження;

8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті;

9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України "Про громадянство України" громадянами України є:

1) усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України;

2) особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав.

Одним із документів, що підтверджує належність до громадянства України є рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року.

Відповідно до п.43, 44 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року № 302, у разі неподання особою, яка досягла 18-річного віку, документів з фотокартками, проводиться процедура встановлення особи, за наслідками якої працівником територіального підрозділу ДМС складається висновок за встановленою МВС формою, який затверджується керівником територіального органу ДМС або його заступником.

За рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 18 травня 2020 року встановлений той факт, що заявник постійно проживав на території України на момент набрання вироком Лутугинського районного суду Луганської області від 26 червня 1990 року та встановлено факт відбування покарання заявником в місцях позбавлення волі на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Встановлення факту постійного проживання особи на території України на момент проголошення незалежності України є підставою для оформлення належності до громадянства України.

Оскільки процедура встановлення особи проводиться працівником територіального підрозділу ДМС, Сєвєродонецьким міським судом Луганської області вже прийнято рішення про встановлення факту постійного проживання заявника на території України станом на 24 серпня 1991 року, а орган міграційної служби відмовляє у встановленні належності заявника до громадянства України, то в даному випадку між заявником та ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області існує спір про право, що пов`язане з отриманням ним паспорта громадянина України.

Відповідно до ч. 4 ст. 315 ЦПК України, суддя відмовляє у відкриті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право.

Враховуючи викладене, оглянувши матеріали справи, суддя приходить до висновку про необхідність відмови у відкритті провадження у справі за цією заявою.

Керуючись ст. 186, ч. 4 ст. 315 ЦПК України,

ухвалив:

Відмовити у відкритті провадження у цивільній справі окремого провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області, про встановлення факту, що має юридичне значення.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Головуючий-суддяД. Унятицький