УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №:755/12077/23

Провадження №: 2-з/755/260/23

"18" серпня 2023 р. м.Київ

Суддя Дніпровського районного суду міста Києва Коваленко І.В., розглянувши заяву представника ОСОБА_1 , яка може набути статус позивача, - адвоката Кукарека Катерини Сергіївни, про забезпечення позову, подану до подання позовної заяви до ОСОБА_2 , який може набути статус відповідача, Міністерства Оборони України в особі Військової частини НОМЕР_1 , яке може набути статус третьої особи,

в с т а н о в и в:

17 серпня 2023 року представник ОСОБА_1 - адвокат Кукарека Катерина Сергіївна звернулась до суду через систему «Електронний суд» із заявою про забезпечення позову до подачі позовної заяви, в якій просить суд:

«Заборонити Військовій частині НОМЕР_1 Міністерства України код НОМЕР_2 здійснювати виплати грошового забезпечення за зниклим безвісті ОСОБА_3 (РНОКПП) на користь ОСОБА_2 до винесення рішення у справі про визнання шлюбу неукладеним та анулювання актового запису 1668 від 02.08.2022 р. між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ».

Заява про забезпечення доказів подана до пред`явлення позову.

Заяву про забезпечення позову заявник обґрунтовує тим, що з 20 листопада 2015 р. вона перебувала з ОСОБА_3 у зареєстрованому шлюбі, у шлюбі народилася донька ОСОБА_5 , 2016 р.н. У майбутньому судовому процесі заявниця діятиме в інтересах своєї малолітньої доньки ОСОБА_5 ОСОБА_3 приймав участь в у антитерористичній операції у період з 30.04.2015 р. по 01.04.2020 р. та після повернення страждав на тяжку форму посттравматичного синдрому, що призвело до стійкої алкогольної залежності. З метою захисту неповнолітніх доньок заявниця звернулася до суду за розірванням шлюбу та заочним рішенням у справі 755/1700/19 від 11.07.2020 р. шлюб між ОСОБА_3 було розірвано. Не зважаючи на офіційне розірвання шлюбу, ОСОБА_3, після покращення стану його психічного здоров`я, продовжували сумісне проживання, вели сумісне господарство та виховувати двох доньок до початку повномасштабною військової агресії рф 24.02.2022 р. З 25.02.2022 ОСОБА_3 повернувся на військову службу та 13.09.2022 р. зник безвісті при участі в бойових діях під м. Бахмут, про що заявницю було повідомлено як члена родини сповіщенням № 38 від 16.09.2022 р. У зв`язку зі зникненням безвісти ОСОБА_3 , ОСОБА_1 звернулася до командира військової частини НОМЕР_1 за отримання грошового забезпечення ОСОБА_3 для утримання його неповнолітньої доньки 2016 р.н. та батьків пенсійного віку. Відповідне забезпечення вона отримувала до червня 2023 р., однак з червня 2023 р. виплата такого забезпечення припинилася у зв`язку з поданням ОСОБА_2 до військової частини НОМЕР_1 свідоцтва про її шлюб з ОСОБА_3 . З серпня 2023 р. ОСОБА_2 (проживає по АДРЕСА_1 ) отримує все грошове забезпечення зниклого безвісти ОСОБА_3 у розмірі понад 100 000 грн. щомісячно, при цьому жодної фінансової підтримки неповнолітній ОСОБА_5 та батькам ОСОБА_3 не надає. Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу, 02.08.2022 р. між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 зареєстровано шлюб Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану м. Києві, про що в реєстрі зроблено запис № 7, номер актового запису 1668. Згідно листа військової частини НОМЕР_3 від 13.07.2023 р., ОСОБА_3 в період з 25.02.2022 р. по 13.09.2023 р. не перебував у відпустці, рапорт про укладення шлюбу не подавав, свідоцтво про шлюб для внесення змін у особову справи не надавав. Акт про укладення шлюбу з ОСОБА_2 командиром військової частини не складався. На стаціонарному лікування поза межами військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 у період з 25.02.2022 по 13.09.2022 р. не перебував, що на думку ОСОБА_3 , свідчить про неможливість перебування ОСОБА_3 у Дніпровському РАГСі м. Києва 02.08.2022 р., а отже шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 02.08.2022 р. був зареєстрований з відсутності ОСОБА_3 27.05.2023 р. ОСОБА_8 відмовлено у виплаті грошового забезпечення на неповнолітню доньку зниклого безвісти ОСОБА_3 ОСОБА_5 2016 р.н., саме внаслідок подання ОСОБА_2 документів на отримання виплат на підставі свідоцтва про шлюб. Заявниця вказує, що вона, як законний представник малолітньої ОСОБА_5 2016 р., доньки зниклого безвісти ОСОБА_3 , з метою захисту майнових прав малолітньої дитини звертатиметься до суду з заявою про визнання шлюбу між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 неукладеним згідно норми ст. 48 СКУ. Дана позовна заява буде подана з метою захисту прав малолітньої ОСОБА_5 на отримання грошового забезпечення її зниклого безвісти батька, а в майбутньому у разі встановлення факту смерті ОСОБА_3 в бою за результатами ДНК, з метою захисту прав дитини на спадкування. Зі слів заявниці, ОСОБА_2 , яка зараз отримує все забезпечення зниклого безвісті ОСОБА_3 , веде асоціальний спосіб життя та має алкогольну залежність, що призводить до постійних грошових витрат. За вказаних обставин, у разі задоволення позову щодо визнання шлюбу між ОСОБА_2 а ОСОБА_3 неукладеним, повернути від ОСОБА_2 грошові кошти на користь малолітньої ОСОБА_5 буде складно, а може і не можливо та потребуватиме окремого судового процесу.

За правилами ч. 1 ст. 153 ЦПК України, суд проводить розгляд заяви про забезпечення позову без повідомлення учасників справи.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із розглядом справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали заяви про забезпечення позову, суд вважає, що така заява не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 151 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається у письмовій формі, підписується заявником і повинна містити предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову.

Нормою ч. 3 ст. 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами, тобто повинні бути безпосередньо пов`язаними з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Відповідно до ч. 10 ст. 150 ЦПК України, не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , діючи в інтересах своєї малолітньої доньки ОСОБА_5 , має намір підготувати та подати у строк передбачений ЦПК України позов до ОСОБА_2 , третя особа: Міністерства Оборони України в особі Військової частини НОМЕР_1 , про визнання шлюбу неукладеним та анулювання актового запису про укладення шлюбу № 1668 від 02.08.2022 р.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6-605 цс16 від 25.05.2016 року, винесеної за результатами перегляду рішення Апеляційного суду м. Києва та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Разом з тим, суд враховує, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Заявлені в заяві про забезпечення позову вимоги про заборону військовій частині НОМЕР_1 Міністерства оборони України здійснювати виплати грошового забезпечення за зниклим безвісті ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 виходять поза межі майбутніх позовних вимог про визнання шлюбу неукладеним та анулювання актового запису, які, по суті, є позовними вимогами немайнового характеру.

Відповідно до п.7 Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 р. № 884, виплата грошового забезпечення здійснюється таким членам сімей військовослужбовців: дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (інвалідів з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей.

В разі задоволення у майбутньому позовних вимог ОСОБА_1 про визнання шлюбу неукладеним та анулювання актового запису, остання, як законний представник малолітньої дитини, батьком якої є зниклий безвісно під час бойових дій 2022 р. ОСОБА_3 не позбавлена буде права звернутися із заявою про отримання грошового забезпечення в порядку встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 р. № 884.

Спір з приводу виплати коштів за умови прийняття відповідного рішення про виплату командиром військової частини є на переконання суду окремим спором, який не пов`язаний із спором щодо визнання шлюбу неукладеним та анулювання актового запису, не вжиття вказаного в заяві засобу, який просить застосувати позивач до військовій частині НОМЕР_1 Міністерства оборони України не може ніяким чином істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду по справі за її позовом про визнання шлюбу неукладеним та анулювання актового запису.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову.

Жодних обґрунтованих причин, у зв`язку з якими необхідно забезпечувати позов та будь-яких належних доказів того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, заявником не надається.

Здійснивши оцінку обґрунтованості доводів заявника, суд дійшов висновку, що подана заява про забезпечення позову, не містить обґрунтованих мотивів та посилань на докази, на підставі яких суд міг би дійти висновку щодо доцільності та необхідності термінового забезпечення позову саме у вибраний заявником спосіб.

Згідно ч. 6 ст. 153 ЦПК України, про забезпечення позову або про відмову в забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Враховуючи викладене, суд приходить висновку, що у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 , яка може набути статус позивача, - адвоката Кукарека Катерини Сергіївни, подану до подання позовної заяви до ОСОБА_2 , який може набути статус відповідача, Міністерства Оборони України в особі Військової частини НОМЕР_1 , яке може набути статус третьої особи, про забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 р. № 884, ст. ст. 14, 82, 149, 150, 151, 153, 247 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

У задоволенні заяви представника ОСОБА_1 , яка може набути статус позивача, - адвоката Кукарека Катерини Сергіївни, про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя: І.В.Коваленко