Провадження №2/523/4772/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" серпня 2023 р. м. Одеса

Суддя Суворовського районного суду м. Одеси Дяченко В.Г., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

В С Т А Н О В И В:

До Суворовського районного суду м. Одеси звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до ОСОБА_2 в якій просив, стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти за договором позики у розмірі 3 000 000,00 грн.

Одночасно з позовною заявою ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нежитлове приміщення загальною площею 375,10 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , на земельній ділянці площею 1 879,20 кв.м.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04 серпня 2023 року, головуючим по справі визначено суддю Дяченко В.Г.

Питання про відкриття провадження у справі вирішується відповідно до ст.187 ЦПК України.

Заява про забезпечення позову розглядається судом відповідно до ч.1 ст. 153 ЦПК України, що відповідає правовій позиції викладеній в постанові Верховного Суду від 14 червня 2021 року у справі № 308/8567/20.

Позивач просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на нежитлове приміщення загальною площею 375,10 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , на земельній ділянці площею 1 879,20 кв.м., належне на праві приватної власності ОСОБА_2 . Свою заяву обґрунтував тим, що відповідач отримавши позовну заяву, усвідомлюючи її обґрунтованість, може здійснити удаване чи реальне відчуження зазначеного нерухомого майна, внаслідок чого виконавець не буде мати можливість звернути стягнення на нього. Для запобігання цього просив вжити заходи забезпечення позову.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 152 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Згідно з ч. 1 до 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно ч. 2 до 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, та і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктом 4 постанови № 9 від 22 грудня 2006 року Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

У постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 15 липня 2020 року у справі № 909/835/18 зазначено, що «…повинен бути наявним зв`язок між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги. Обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, наслідок ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу».

Підставою для звернення до суду з заявою про забезпечення позову є те, що відповідач ОСОБА_2 може відчужити належне йому нерухоме майно, і це може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду про стягнення грошових коштів.

З поданого позову та заяви про його забезпечення вбачається, що у разі відчуження належного відповідачеві ОСОБА_2 нерухомого майна, не буде існувати реальна загроза утруднення або неможливості виконання рішення суду у разі задоволення позову, оскільки у даній справі предметом спору являється повернення коштів за договором позики, а не спір щодо нерухомого майна. Одночасно, позивачем не надано жодних доказів на підтвердження вартості нерухомого майна, а саме 1 547 004,00 грн. Самі лише посилання в заяві на розмір матеріальної шкоди та на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не можуть бути підставами для застосування заходів забезпечення позову.

Отже, судом перевірено аргументованість заяви про забезпечення позову щодо застосовування заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту і не встановлено реальної загрози, за якої невжиття саме такого заходу забезпечення позову може призвести до утруднення, або навіть неможливості у майбутньому виконати рішення суду.

Таким чином, враховуючи, що позивачем не надано переконливих доводів на користь того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду та не доведено належними доказами існування ризиків невиконання можливого рішення суду, не надано жодних доказів вартості нерухомого майна, доходжу висновку, що у задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

Згідно з ч. 7 ст. 153 ЦПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Керуючись ст.ст. 27,149-153, 261, 353 ЦПК України,суддя,

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено у порядку та строки, передбачені ст. ст. 153, 353, 354 ЦПК України.

Повний текст ухвали складено 07.08.2023 року.

Суддя