Справа № 203/4408/21
Провадження № 2/0203/136/2023
УХВАЛА

18 квітня 2023 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська в залі суду в м. Дніпрі у складі:

головуючого судді Ханієвої Ф.М.,

за участю секретаря судового засідання Сядро Г.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження питання про залишення позовної заяви без розгляду в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, про визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

18.10.2021 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернулась ОСОБА_1 з позовом до Дніпровської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради. про визнання права власності, в якому позивач просить суд:

- визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) право власності на будівлі і споруди за адресою: АДРЕСА_2 , які складаються з: гаражний бокс літ.Д-1, загальною площею 159,1 кв.м, майстерня літ.Е-1, загальною площею 52,2 кв.м, будівлі з офісними та ремонтними приміщеннями літ.Н-2, загальною площею 94,1 кв.м, літ.Н1-1, загальною площею 100,5 кв.м, навіси літ.З, О, П, Р, вбиральня літ.М, огорожа № 10, огорожа № 5, 1/2 частина огорожі №3, 1/2 частина замощення І, які відносяться до будівель та споруд адміністративно-побутового комплексу, загальною вартістю 815414,00 грн.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.10.2021 року, цивільну справу №203/4408/21, провадження №2/0203/1471/2021, було розподілено головуючому судді Ханієвій Ф.М.

Ухвалою суду від 27.10.2021 року було відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 08.02.2022 року було відмолено у задоволенні заяви представника відповідача та третьої особи про застосування до позивача заходів процесуального примусу у виді штрафу.

Ухвалою суду від 08.02.2022 року було відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача та третьої особи про закриття провадження в цивільній справі.

Ухвалою суду від 06.02.2023 року було закрито підготовче провадження в цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.

У судові засідання, призначені на 15.03.2023 року та 18.04.2023 року, учасники справи не з`явились, належним чином були повідомлені про час, дату та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомили, будь-яких заяв щодо участі у судовому засіданні до суду не надсилали.

Позивач та її представник адвокат Гордієвич А.О. у судові засідання, призначені на 15.03.2023 року та 18.04.2023 року, повторно не з`явились, поважність причин неявки у судові засідання суду не повідомили. На момент проведення чергового судового засідання 18.04.2023 року в матеріалах справи відсутні будь-які заяви чи клопотання сторони позивача щодо участі у судових засіданнях.

При цьому суд зазначає, що на виконання вимог ст. ст. 128, 223 ЦПК України суд направляв судові повістки про виклики, ухвали суду з процесуальних питань позивачу та її представнику, який брав безпосередню участь у підготовчих засіданнях, засобами поштового зв`язку та електронного зв`язку на електронну пошту адвоката, що підтверджується довідками про доставку електронних листів та смс-повідомлень, поштовим конвертом з поштовим вкладенням, що повернувся з адресу позивача з відміткою пошти: «Адресат відсутній за вказаною адресою».

Суд, з урахуванням викладеного вище, враховуючи, що позивач та її представник повторно не з`явились у судові засідання після призначення справи до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні, без поважних причин, на підставі положень ст. ст. 128, 211, 223, ч. 2 ст. 247, ст. 257 ЦПК України дійшов висновку про необхідність вирішення питання про залишення без розгляду позовної заяви, у зв`язку з повторною неявкою у судові засідання сторони позивача, за відсутності учасників справи та без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувальних технічних засобів.

Суд, вивчивши матеріали справи, проаналізувавши норми ЦПК України, дійшов таких висновків.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що сторона позивача не з`явилась у судові засідання після призначення справи до судового розгляду по суті 15.03.2023 року о 14:00 годині, 18.04.2023 року об 11:00 годині, належним чином була повідомлена про час, дату та місце проведення судових засідань. Це підтверджується довідками про доставку смс-повідомлень та електронних листів, конвертом з поштовим вкладенням, що повернувся з адреси позивача з відміткою пошти: «Адресат відсутній за вказаною адресою».

Суд бере до уваги те, що сторона позивача не повідомила суд про зміну місця проживання позивача, не подавала до суду заяв про розгляд справи за її відсутності та клопотань про участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції.

Суд зазначає, що згідно з положеннями ст. 128 ЦПК України, суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення завчасно.

Судова повістка надсилається разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є: 1) день вручення судової повістки під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Статтею 130 ЦПК України передбачено, що у випадку відсутності в адресата офіційної електронної адреси судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку, а юридичним особам відповідній службовій особі, яка розписується про одержання повістки. Розписка про одержання судової повістки з поміткою про дату вручення в той самий день особами, які її вручали, повертається до суду. Якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, які проживають разом з нею. У такому випадку особа, якій адресовано повістку, вважається належним чином повідомленою про час, дату і місце судового засідання, вчинення іншої процесуальної дії. У разі відсутності адресата (будь-кого з повнолітніх членів його сім`ї) особа, яка доставляє судову повістку, негайно повертає її до суду з поміткою про причини невручення.

Вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі.

Відповідно до частин 1, 3 ст. 131 ЦПК Україна, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно з положеннями статей 43, 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. Під добросовісністю необхідно розуміти користування правами за призначенням, здійснення обов`язків у межах визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживання процесуальними правами.

Відповідно до ч. 5 ст. 223 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо, зокрема, належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Верховний Суд у постанові від 28.10.2021 року, справа №465/6555/16-ц, наголосив на тому, що учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Отже, повторна неявка позивача є підставою для залишення позову без розгляду незалежно від причин такої неявки.

Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 22.09.2021 року у справі №465/205/17, провадження №61-9536св21.

За правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 11.03.2021 року у справі №558/9/18, провадження №61-13892св20, законодавець диференціює необхідність урахування судом поважності/неповажності причин неявки позивача до суду залежно від того, якою є неявка: першою чи повторною. Така диференціація обумовлена як необхідністю забезпечити дотримання прав позивача на участь у судовому засіданні у разі першої неявки за належного його повідомлення про час та місце судового засідання та поважності причин неявки, так і необхідністю введення певних обмежень з метою дотримання процесуальних строків розгляду справи, прав та інтересів іншої сторони - відповідача, який притягнутий до участі у справі позивачем, а тому саме останній має продемонструвати свій інтерес у як найскорішому розгляді справи, а отже зобов`язаний у розумні інтервали цікавитися провадженням у справі. Саме тому, повторна неявка позивача в судове засідання, незалежно від поважності її причин, дає суду підстави залишити позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його неявка не перешкоджає вирішенню спору по суті. Зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами щоб не допустити затягування розгляду справи.

Так, позивач, будучи обізнаною про можливість розгляду справи без її участі, заяву про розгляд справи за її відсутності не подавала, чим умисно затягувала розгляд справи та позбавляла суд можливості ухвалити рішення по суті заявлених вимог.

Разом з тим, особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення його без розгляду, має право звернутися до суду повторно (частина 2 ст. 257 ЦПК України), тому порушення вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не вбачається.

Подібні висновки викладені в постанові Верховного Суду від 22.09.2021 року, справа №465/205/17, провадження №61-9536св21.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Аналіз викладених вище норм ЦПК України, з урахуванням судової практики Верховного Суду, встановлених обставин щодо належного повідомлення сторони позивача та реалізації позивачем процесуального права на участь у судових засіданнях, вказує, що позивачу та її представнику було відомо про судові засідання, призначені для розгляду справи по суті, та вони були належним чином повідомленими про дати, час та місце проведення судових засідань. Однак, сторона позивача повторно не з`явилась у судові засідання без поважних причин, заяви про розгляд справи за їх відсутності до суду не подавали.

З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку, що позовну заяву ОСОБА_1 (представник позивача адвокат Гордієвич А.О.) слід залишити без розгляду на підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, що унеможливлює розгляд позовної заяви по суті.

Також суд зазначає, що згідно з ч. 3 ст. 257 ЦПК України, в ухвалі про залишення позову без розгляду можуть бути вирішені питання про розподіл між сторонами судових витрат, про повернення судового збору з державного бюджету. Питання повернення судового збору у разі залишення позову без розгляду регулюється ст. 142 ЦПК України. Вказаною нормою не передбачено повернення позивачу судового збору у разі подання та задоволення судом заяви про залишення позову без розгляду.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням).

Зі змісту ст. 142 ЦПК України та ст. 7 Закону України «Про судовий збір» видно, що у разі залишення позову без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям позивача у судові засідання, судовий збір, сплачений при його поданні, позивачу не повертається.

Отже, вирішуючи в ухвалі про залишення позову без розгляду питання про повернення судового збору, суд дійшов висновку про відсутність підстав для його повернення.

Керуючись ст. ст. 13, 43, 257, 261, 263, 353 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, про визнання права власності залишити без розгляду.

Роз`яснити позивачу, що залишення без розгляду позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із позовом до суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Ф.М. Ханієва