ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/2040/23 Номер провадження 22-ц/814/3664/23Головуючий у 1-й інстанції Черняєва Т.М. Доповідач ап. інст. Абрамов П. С.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Абрамова П.С.,

Суддів: Панченка О.О., Одринської Т.В.,

за участю секретаря судового засідання - Сальної Н.О.,

представника відповідача - Рудич Н.С. ,

представника позивача - адвоката Бибика В.А.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи апеляційну скаргу представника відповідача, Полтавської міської ради, Рудич Н.С., на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 18 квітня 2023 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до Територіальної громади м. Полтави в особі Полтавської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини

УСТАНОВИВ:

короткого змісту позовних вимог і рішення суду першої інстанції;

09.03.2023 ОСОБА_2 звернулась до суду із позовною заявою до Територіальної громади в особі Полтавської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері - ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 2 місяці із дня набрання законної сили рішенням суду.

Вважає, що строк для прийняття спадщини було нею пропущено з поважної причини: наявність умов воєнного часу, масованого бомбардування м. Кременчука у період воєнного стану, де проживає позивачка, що змусило її на певний час переїхати на західну частину України та її хвороби до спливу шестимісячного строку для прийняття спадщини.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 18 квітня 2023 року позовну заяву ОСОБА_2 до Територіальної громади м. Полтави в особі Полтавської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини - задоволено.

Визначено ОСОБА_2 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 2 місяці із дня набрання законної сили рішенням суду.

короткого змісту вимог апеляційної скарги; узагальнених доводів особи, яка подала апеляційну скаргу;

Із вказаним рішенням не погодився відповідач та оскаржив його в апеляційному порядку через свого представника.

В апеляційній скарзі представник відповідача, Полтавської міської ради, Рудич Н.С. , прохав рішення місцевого суду скасувати.

Вказував на порушення місцевим судом норм матеріального та процесуального права, що місцевий суд дійшов до помилкових висновків про наявність поважних причин пропуску строку на вступ у спадщину та неврахування судом практики Верховного Суду, висловленої у справах № 709/769/19, № 484/2167/22, № 750/13008/21.

узагальнених доводів та заперечень інших учасників справи;

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

встановлених судом першої інстанції та неоспорених обставин, а також обставин, встановлених судом апеляційної інстанції, і визначених відповідно до них правовідносин; доводів, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції; мотивів прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу;

Судом установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 .

Спадкоємицею першої черги за законом є її дочка - ОСОБА_2 .

Шестимісячний строк для прийняття спадщини спливає 17.04.2022.

Відповідно до п. 3 постанови Кабінету міністрів України від 28.02.2022 № 164 «Про деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» установлено, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини.

Отже, строк звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у ОСОБА_2 сплинув 17.07.2022.

18.11.2022 ОСОБА_2 звернулася до приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Ющенко Вікторії Вікторівни з метою прийняття спадщини, проте постановою нотаріуса від 18.11.2021 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - прийнятті заяви про прийняття спадщини після смерті померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 померлої ОСОБА_3 (як спадкоємиці першої черги), після спливу шестимісячного строку, оскільки, відповідно до ст. 1272 ЦК України вона вважається такою, що не прийняла її.

Задовольняючи позовні вимоги, місцевий суд дійшов висновку, що дійсно до спливу шестимісячного строку на прийняття спадщини позивач у справі хворіла, та однією із причин пропуску строку звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини позивачка вказує загальновідомі факти масованого бомбардування м. Кременчука у період воєнного стану, де вона проживає, що змусило її на певний час переїхати до західної частини України. Суд приходить до висновку, що зазначені позивачкою обставини об`єктивно завадили їй вчасно подати заяву про прийняття спадщини, у зв`язку з чим вважає можливим визначити позивачці додатковий строк два місяці, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Згідно зі статтями 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Норми частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, у тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

При цьому суд не може визнати поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо.

Як вбачається з матеріалів справи, шестимісячний строк на прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 сплив 17.04.2022, а враховуючи вимоги п. 3 постанови Кабінету міністрів України від 28.02.2022 № 164 «Про деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» (+ чотири місяці) - сплинув 17.08.2022, а не 17.07.2023, як встановив місцевий суд.

До нотаріуса із заявою про прийняття спадщини позивачка звернулася 18.11.2022.

Таким чином, період пропуску строку склав з 19.08.2022 по 18.11.2022.

Апеляційним судом враховано правову позицію Верховного Суду, висловлену у постанові від 25 січня 2023 року у справі № 676/47/21 (провадження № 61-8014св22).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). (ст. ст. 12, 81, 89 ЦПК України)

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зазначений принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 02 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18, від 18 листопада 2019 року у справі № 902/761/18, від 04 грудня 2019 року у справі № 917/2101/17.

Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), який у рішенні від 23 серпня 2016 року у справі «Дж. К.» та інші проти Швеції» зазначив, що «у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування «поза розумним сумнівом» («beyond reasonable doubt»). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням «балансу вірогідностей». Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри».

Апеляційний суд вважає, що долучена до матеріалів справи медична документація щодо хвороби позивача не є належними та достатніми доказами для висновку, що ці обставини об`єктивно позбавили позивачку можливості своєчасно подати до нотаріуса заяву про прийняття спадщини, пов`язаними з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Також, в матеріалах справи відсутні належні докази про те, що позивачка у справі під час дії воєнного стану виїжджала в інший населений пункт та що ці обставини об`єктивно перешкодили їй своєчасно подати заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори.

За таких обставин, висновок місцевого суду про наявність у позивачки об`єктивних перешкод для подачі заяви про прийняття спадщини є помилковим.

Доводи апеляційної скарги в зазначеній частині знайшли своє підтвердження.

висновків за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції;

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи вищевикладені висновки апеляційного суду, рішення місцевого суду підлягає скасуванню з ухваленням у справі нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Щодо розподілу судового збору.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. (ч. 1 ст. 141 ЦПК України).

Як вбачається з матеріалів справи, виконавчим комітетом Полтавської міської ради було сплачено судовий збір за апеляційне оскарження судового рішення в розмірі 1 609,50 грн,

Оскільки за результатом апеляційного перегляду справи колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги та відмову у задоволенні позову, судовий збір, сплачений відповідачем за подачу апеляційної скарги підлягає компенсації за рахунок позивача.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382, 383, 384 ЦПК України

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу представника відповідача, Полтавської міської ради, Рудич Н.С. - задовольнити.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 18 квітня 2023 року - скасувати.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь виконавчого комітету Полтавської міської ради судовий збір в розмірі 1 609,50 грн.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, яким є Верховний Суд.

У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, строк на касаційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 14 серпня 2023 року.

Головуючий суддя П.С. Абрамов

Судді О.О. Панченко

Т.В. Одринська