Справа № 383/1330/23
Номер провадження 2-о/383/66/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2023 року Бобринецький районний суд Кіровоградської області в складі головуючого судді - Бондаренко В.В.,

за участю:

секретаря судового засідання - Могиленко В.М.,

заявника - ОСОБА_1 ,

представника заявника - адвоката Воробйова В.В.,

представника заінтересованої особи - адвоката Оверченко Л.В.,

розглянувши в порядку окремого провадження у відкритому судовому засіданні в місті Бобринець Кіровоградської області в залі судового засідання Бобринецького районного суду Кіровоградської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 у власних інтересах та інтересах малолітнього ОСОБА_2 , заінтересована особа ОСОБА_3 , про видачу обмежувального припису, -

ВСТАНОВИВ:

07 серпня 2023 року ОСОБА_1 через представника адвоката Воробйова Віктора Вікторовича звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису щодо ОСОБА_3 .

Заява мотивована тим, що з 06 червня 2018 року заявник зареєструвала шлюб з ОСОБА_3 , від якого мають сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На даний час заявник проживає разом із сином за адресою АДРЕСА_1 . Ухвалою від 29.06.2023 року відкрито провадження по справі № 383/1065/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Після того, як ОСОБА_3 отримав ухвалу суду про відкриття провадження в справі №383/1065/23 він фактично позбавив заявника можливості спілкування із сином чим фактично вчиняє психологічне насильство щодо неї, так і щодо малолітнього сина ОСОБА_4 . Так, ОСОБА_3 здійснює як фізичний так і моральний тиск на заявника, забороняє піклуватися, виховувати та лікувати дитину, постійно шукає приводи для сварок, принижує перед дитиною його матір. ОСОБА_3 за згодою з заявником систематично спілкувався з дитиною, проте постійно порушував режим дня, який був закладений у дитині від народження, чим спричиняв психологічний тиск та примушував заявника до дій які принижували її як жінку та матір, а саме розповідав сину про те що вона є поганою мамою. Починаючи з 12.07.2023 року ОСОБА_3 забрав силою дитину до себе в домоволодіння та не дозволяє заявнику спілкуватися. Заявник намагалася поговорити з ОСОБА_3 з приводу проживання та виховання дитини, проте домовленості не досягла, оскільки останній ігнорує її та інтереси дитини. Зазначає, що забороняючи спілкуватися матері та дитині, ОСОБА_3 здійснює психологічне насильство відносно заявника та постраждалої дитини. Це насилля проявляється у формі приниження заявника як матері, залякуванні її тим що звернення її до суду за захистом її ж прав позбавить її можливості спілкуванні із дитиною, дії спрямовані на позбавлення можливості спілкуватися із дитиною. Всі ці дії відображаються і на психологічному стані постраждалої дитини. Крім того, ОСОБА_3 , обмежуючи дитину у спілкуванні з матір`ю, здійснює фізичне насилля, яке проявляється у забороні спілкуванні з мамою та неотриманням дитини вчасної медичної допомоги. Так, намагаючись отримати медичну допомогу, заявник реєструвалася в системі Medcard24, для того щоб отримати консультації стосовно стану здоров`я та лікування сина ОСОБА_4 . Проте, як тільки про це дізнавався ОСОБА_3 , він все робив для того щоб дитина не отримала медичну допомогу. Не зважаючи на те що, ОСОБА_3 відібрав сина та проживає з ним разом, однак жодного разу не залишався з сином на тривалий час. Малолітній ОСОБА_4 не відвідує дитячий садок, не отримує належного медичного обслуговування, саме в цьому проявляється фізичне насилля відносно дитини оскільки поза волею та інтересами як самої дитини так і матері він постійно знаходиться на закритій території, позбавлений спілкування з однолітками, друзями та можливості отримувати догляд та увагу матері та вихователів. Крім цього, ОСОБА_3 вчиняє насильство щодо заявника та її батька ОСОБА_5 . Зазначає, що на даний час між сторонами існує спір щодо визначення місця проживання малолітнього сина і саме задля затягування судового розгляду та з метою схиляння заявника до відмови від позову ОСОБА_3 здійснює як фізичне так і психологічне насилля. ОСОБА_3 вчиняє насильство щодо заявника протягом тривалого часу, не зважає на заходи вжиті поліцією. Після кожного виклику поліції він і надалі погрожує заявнику розправою та впевнений у своїй безкарності. Його агресія щоразу посилюється. Зважаючи на це, вважає, що вірогідність продовження та повторного вчинення насильства ОСОБА_3 щодо заявника, а також настання тяжких наслідків для її здоров`я та здоров`я її сина, є дуже високою.

З урахуванням зазначеного, ОСОБА_1 просила видати обмежувальний припис, яким вжити наступні заходи тимчасового обмеження прав ОСОБА_3 та покладення на нього обов`язків:

- заборонити ОСОБА_3 наближатися на відстань менше 300 м до місця проживання постраждалої особи ОСОБА_1 та її сина - постраждалої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме за адресою: АДРЕСА_1 , строком на 6 місяців;

- заборонити особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу ОСОБА_6 , та її сина - постраждалу дитину ОСОБА_2 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та дитину в будь-який спосіб, спілкуватися з нею строком на 6 місяців.

Ухвалою суду від 07.08.2023 року заяву про видачу обмежувального припису залишено без руху та встановлено заявнику строк для виправлення недоліків заяви.

Ухвалою суду від 16.08.2023 року відкрито провадження у справі в порядку окремого провадження та призначено справу до судового розгляду.

Заявник та її представник підтримали заяву та просили її задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в заяві. Заявник додатково пояснила, що з 08.08.2023 року спільно з ОСОБА_3 не проживає, від шлюбу мають спільного сина, який має повних 4 роки, після пред`явлення нею позовів до суду про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини ОСОБА_3 став маніпулювати дитиною, не повертає дитину вчасно або залишив дитину на декілька днів. З 16.08.2023 року між ними виникають конфліктні ситуації з приводу дитини, застосовує фізичне насилля, погрози, виганяє її з місця своєї роботи, не дає спілкуватись з дитиною. ОСОБА_3 значний час проводить на роботі, в той час як дитина проводить час без нього, зараз дитина хвора на ангіну. Заперечує існування з ОСОБА_3 усної домовленості щодо виховання дитини. Дитина проживає по тижню у кожного.

Представник заінтересованої особи заперечила проти задоволення заяви.

Суд, вислухавши позиції учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, приходить до висновку, що заява задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що з 06.06.2018 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого 06.06.2018 року (а.с.15).

Від шлюбу сторони мають малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 14.03.2019 року (а.с. 16).

На час розгляду справи в суді малолітній син сторін ОСОБА_4 фактично проживає з батьками почергово з приводу чого сторони мають конфлікти, спільної згоди щодо визначення місця проживання дитини сторони не досягли.

Так, 17.07.20023 року заявник звернулась до органів поліції із заявою про те, що 15.07.2023 року її чоловік ОСОБА_3 , з яким не проживає, забрав їхню спільну дитину та не повертає, шантажує її неіснуючими боргами, що підтверджується копією протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію (а.с.14) та письмовими поясненнями від 17.07.2023 року про подію (а.с.78).

Також згідно копії письмових пояснень ОСОБА_1 від 31.07.2023 року встановлено, що остання звернулась до органів поліції з приводу того, що 31.07.2023 року ОСОБА_3 не віддавав їй дитину, щоб повезти на обстеження в лікарню та відмовився лікувати дитину, при цьому ображав її непристойними словами, на що вона також відповідала образами в його бік (а.с.17). На підтвердження хвороби дитини надала медичні довідки про перебування на амбулаторному лікуванні з 10.07.2023 року, останній огляд був 13.07.2023 року, на контрольний огляд 18.07.2023 року не з`явились (а.с.57, 58-59).

Листом Відділення поліції №3 (м.Бобринець) Кропивницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області від 26.07.2023 року №3988/111-4-2023 року повідомлено заявника, що відомості у її зверненні від 12.07.2023 року з приводу конфлікту з ОСОБА_3 розглянуто, за результатами розгляду якого повідомлено, що звернення не належить до компетенції органів поліції, оскільки існує спір з приводу визначення способу участі у вихованні дитини та визначення місця проживання дитини. Будь-якого адміністративного чи кримінального правопорушення не встановлено (а.с.22).

Згідно з пунктами 3, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

За пунктом 7 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Згідно з частиною третьою статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Відповідно п.п. 6 та 8 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі; особа, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала особа), - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі.

Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.

Зважаючи на наведені правила Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.

Суди під час вирішення такої заяви мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Таких висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 21 листопада 2018 року у справі № 756/2072/18.

У відповідності до ст. 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців.

Згідно із загальним принципом цивільного судочинства - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

В даному випадку, Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» чітко визначає, що обставинами на підставі яких може бути виданий обмежувальний припис є: ризики продовження скоєння домашнього насильства; ризики повторного вчинення домашнього насильства; ризики настання тяжких або особливо тяжких наслідків; ризики смерті постраждалої особи.

Досліджені надані заявником докази не дають суду підстави дійти висновку про наявність в діях заінтересованої особи психологічного або фізичного насильства відносно заявника.

Суд, проаналізувавши докази та пояснення учасників справи вбачає, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 наявний спір щодо визначення місця проживання їхнього спільного сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією ухвали Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 29.06.2023 року по справі №383/1066/23, провадження 2/383/369/23.

Згідно ч.1 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті.

Частиною 4 статті 157 СК України встановлено, що батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню.

Згідно ч.1 ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 151 СК України батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства.

В межах розгляду даної справи, суд не приймає до уваги вказані звернення заявника до органу поліції про повідомлення про можливе вчинення ОСОБА_3 правопорушення, оскільки матеріали справи не місять доказів як самої події, так і вжиття до останнього заходів адміністративного впливу.

На переконання суду, сам по собі факт звернення заявника до правоохоронних органів з заявою про внесення відомостей про кримінальні правопорушення не підтверджує факт вчинення ОСОБА_3 домашнього насильства, що є необхідною умовою застосування судом до нього спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству.

Зазначене у повній мірі узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 09 червня 2022 року справі №216/4309/21.

Таким чином, дослідивши надану заявником переписку в соцмеседжерах, яка міститься в матеріалах справи, та відеозаписи і фотозображення, що надані заявником в судовому засіданні 18.08.2023 року на флеш-носії, яка розміщені в папці «відео», судом не встановлено доказів застосування ОСОБА_3 насильства до ОСОБА_1 , натомість на них зафіксовано лише конфліктні ситуації між ними, в тому числі щодо дитини, які відбувались здебільшого на території здійснення підприємницької діяльності ОСОБА_3 , що свідчить про наявність тривалого конфлікту між сторонами, небажання його врегулювання, взаємних образ.

Не містять матеріали справи також належних і допустимих доказів спричинення ОСОБА_3 тілесних ушкоджень ОСОБА_1 . Натомість фотозображення тіла заявника без опису ушкоджень в медичній документації та доказів існування самої події суд визнає неналежним та недопустимим доказом.

Відеозаписи розмови ОСОБА_1 із сином суд також відхиляє, адже не містять фіксацію фактичних обставин подій, на які посилається заявник, а є лише судженнями малолітньої дитини, на формування якої не виключається вплив заявника, зацікавленої у результатах розгляду справи. На переконання суду досліджені відеозаписи з участю дитини можуть свідчити лише про наявність зв`язку між дитиною з матір`ю, що також підтверджується висновком психологічного дослідження малолітнього ОСОБА_4 (а.с.9). Однак прихильність дитини до одного із батьків не надає підстав для встановлення відносно іншого заборон наближатись до дитини на 300 метрів, розшукувати чи спілкуватись з нею. Навпаки за правилом частин 2, 3 стат ті 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Таким чином, заявником не додано доказів, які б підтверджували наявність погроз з боку заінтересованої особи, вчинення останнім відносно заявника будь-яких фізичних дій, які б можливо було б розцінити як фізичне чи психологічне насильство. Відсутні в матеріалах справи і докази притягнення ОСОБА_3 до адміністративної або іншої відповідальності за вчинення дій, які можуть бути розцінені як прояв насильства в сім`ї.

Протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 18.07.2023 року від ОСОБА_7 та його письмові пояснення від 18.07.2023 року про те, що 17.07.2023 року близько 23:30 його піджидав ОСОБА_3 та почав висловлювати погрози та виражатися нецензурною лайкою до нього із-за конфлікту з його донькою ОСОБА_1 через дитину, судом до уваги не приймаються, оскільки не стосуються предмету спору так як заявник звернулась до суду за захистом своїх прав, а не ОСОБА_7 (ст.4 ЦПК України).

Оскільки заявник не надала беззаперечних доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_3 постійного та безперервного домашнього насильства у розумінні Закону, а судом не встановлено випадків домашнього насильства відносно ОСОБА_1 та їх спільного сина, а також ризиків настання насильства у майбутньому, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про видачу обмежувального припису, у зв`язку з чим заява ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265, 368 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 у власних інтересах та інтересах малолітнього ОСОБА_2 , заінтересована особа ОСОБА_3 , про видачу обмежувального припису - відмовити повністю.

Судові витрати віднести за рахунок держави.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Заінтересована особа: ОСОБА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_3 .

Повне судове рішення складено 21 серпня 2023 року.

Суддя В.В. Бондаренко