Єдиний унікальний номер 341/175/23
Номер провадження 2/341/174/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2023 року м. Галич

Галицький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді Островської Н. І.,

за участю секретаря судового засідання Гомерди Г. М.,

позивач: представник за довіреністю у режимі відеоконференції - Змієвська Т.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Галич Івано-Франківської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕБТ ФОРС», місцезнаходження: вул. Харківське шосе, буд. 201/203, літера 2А, офіс 602, м. Київ, до ОСОБА_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в :

У лютому 2023 року товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» в особі директора ТВО «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» Іжаковського О. В. звернулись до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором.

Як підставу зазначено, що 08.12.2019 між ТВО «ІНФІНАНС» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання позики, у тому числі і на умовах фінансового кредиту № , відповідно до якого відповідач отримала фінансову допомогу з отримання коштів у позику для власних потреб. Відповідно до умов Договору кредит надавався у вигляді відновлювальної лінії окремими частинами (траншами) з максимальним лімітом 20000,0 гривень, у межах строку дії договору, тобто 36 календарних місяців з дня підписання указаного договору, з остаточним терміном повернення кожного траншу кредиту не пізніше строку користування траншем, визначеного сторонами. Договір позики укладений у електронній формі на умовах пропозиції (оферти) на укладення електронного договору позики № від 08.12.2019. Тобто, відповідач отримала кредит у розмірі 7750,0 гривень, строком на 30 днів. В той же час, строк дії Договору складає три роки, з відсотковою ставкою 1,75 % за один день користування кредитом. Річна відсоткова ставка складає 638,75 %.

14.07.2021 між ТВО «ІНФІНАНС» та ТВО «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» укладено договір факторингу № 14-07/21, відповідно до якого ТВО «ІНФІНАНС» відступило на користь ТВО «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права грошової вимоги до боржників за договором позики, у тому числі за договором позики № від 08.12.2019, укладеного ТВО «ІНФІНАНС» з ОСОБА_1 , а отже ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» перейшло право грошової вимоги до відповідача. За період користування кредитними коштами відповідачем здійснені часткові платежі на погашення основної суми кредиту, однак в повному обсязі заборгованість не погашена. Загальний розмір заборгованості на 18.01.2023 становить 81039,99 гривень, з яких: заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) - 7750,0 гривень, заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги - 73289,99 гривень. Крім цього, просив стягнути з відповідача на користь товариства витрати на правову допомогу у розмірі 9000,0 гривень.

02.02.2023 судом направлявся запит щодо підтвердження місця реєстрації відповідача ОСОБА_1 . Відповідь на запит до суду надійшла 06.02.2023 (а. с. 87). Ухвалою суду від 06.02.2023 провадження по справі відкрито і справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Представник ТВО «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» у судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позові, наполягала на його задоволенні, не заперечувала проти ухвалення судом заочного рішення.

Відповідач та її представник у судове засідання не з`явились, надавши 23.02.2023 відзив на позовну заяву, де вказано, що відповідач визнає позов частково та зазначено, що відповідно до Заявки-анкети від 13.01.2020 у рамках Договору про надання позики від 08.12.2019 № сума кредитних коштів становить 7750,0 гривень, а відсоткова ставка 1,75 %, строк позики 30 днів. Тобто, вищевказаний договір закінчився 11.02.2020. Вважає, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом та неустойку (штраф, пеню) припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування. Стягнення процентів після 11.02.2020 не грунтуються на вимогах чинного законодавства. Такі правові висновки узгоджуються із позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 28.03.2018 у справі № 14-10цс18, 09.12.2020, справа № 199/4020/16-ц.

Надано наступний розрахунок:

7750,0 гривень-тіло/100=135,60 гривень (1 процент).

135,60*строк кредитування 30 днів=4046,0 гривень (проценти за формулою Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018). Тобто, відповідач за кредитним договором повинен оплатити тіло кредиту у розмірі 7750,0 гривень, проценти у розмірі 4068,0 гривень, а всього кошти у сумі 11818,0 гривень. У решті позовних вимог товариства просили відмовити. Також просив стягнути з товариства на користь відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 9000,0 гривень.

Представником позивача надано відповідь на відзив, у якій зазначено, що відповідно до договору позики № від 08.12.2019, у п. 3. 5 сторони окремо погодили, що у випадку користування позичальником кредитом (траншем) понад строк, встановлений відповідно до п. 1.15 Договору або додатковими угодами між сторонами, зобов`язання позичальника за цим Договором продовжується на весь період фактичного користування кредитом (траншем). При цьому, у випадку, якщо відсоткова ставка за користування кредитом (траншем), що встановлена відповідно до п. 1.15 цього Договору менша ніж 1,75 відсотків від суми кредиту (траншу) за кожен день користування кредитом (траншем), то правила нарахування процентів за відсотковою ставкою визначеною відповідно до п. 1.15 Договору скасовуються з першого дня прострочення кредитом (траншем) і до взаємовідносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за понадстрокове користування кредитом (траншем), а саме 1,75 відсотків за кожен день користування кредитом (траншем), починаючи з дати першого дня прострочення строкового повернення кредиту (траншу) і до дня повного повернення кредиту (траншу).

Тобто, умовами договору чітко передбачено нарахування відсоткової ставки після спливу строку кредитування, якщо позичальником не було повернуто кошти у зазначений строк.

Надалі, представником відповідача подано клопотання про зменшення розміру витрат на правову допомогу у разі задоволення позову, у якому зазначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), та має становити не більше 3000,0 гривень.

Ухвалою суду від 05.06.2023 у цивільній справі за клопотанням залучено правонаступника позивача ТзОВ "ДЕБТ ФОРС". Замінено позивача ТзОВ «Вердикт Капітал» на його правонаступника ТзОВ "ДЕБТ ФОРС".

Суд не приймає до уваги відзив відповідача від 10.07.2023, як такий що поданий з порушенням строків, встановлених судом в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Згідно клопотанню відповідача від 04.07.2023 про перенесення розгляду справи, у тому числі зазначається про отримання ОСОБА_1 матеріалів позовної заяви 23.06.2023, що спростовується даними про отримання їх раніше та своєчасним поданням відзиву від 23.02.2023 (а.с. 92-94, 220).

Згідно додатковим поясненням представника позивача, адвоката Змієвської Т., відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним.

Керуючись ст.ст. 525, 526, 1049 ЦК України, пославшись на п. 3.5 укладеного з ОСОБА_1 . Договору, за умовами якого чітко передбачено нарахування відсоткової ставки після спливу строку кредитування, якщо позичальником не було повернуто кошти в зазначений строк, просила позов задовольнити.

Ухвалою суду від 07.09.2023 визнано обов`язковою явку відповідача ОСОБА_1 , проте у судові засідання відповідач не з`явилась.

Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, з`ясувавши всі обставини справи, суд дійшов наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

08.12.2019 між ТВО «ІНФІНАНС» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання позики, у тому числі і на умовах фінансового кредиту № , відповідно до якого відповідач отримала фінансову допомогу з отримання коштів у позику для власних потреб у розмірі 7750,0 гривень строком на 30 днів. Однак, строк дії Договору надання позики складає три роки, з відсотковою ставкою 1,75 % за один день користування кредитом. Річна відсоткова ставка складає 638,75 % відповідно до п. 1.10.2 /а. с 9/. Згідно з п. 1.14 Договору максимальна річна відсоткова ставка за кредитом становить 638,75 %.

14.07.2021 між ТВО «ІНФІНАНС» та ТВО «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» укладено договір факторінгу № 14-07/21, відповідно до якого ТВО «ІНФІНАНС» відступило на користь ТВО «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права грошової вимоги до боржників за договором позики, у тому числі за договором позики № від 08.12.2019, укладеного між ТВО «ІНФІНАНС» та ОСОБА_1 /а. с. 42-50/.

09.03.2023 між ТзОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТзОВ «КАМПСІС ФІНАНС» укладено договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до якого ТзОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТзОВ «КАМПСІС ФІНАНС» право грошової вимоги до боржників за договором позики, у тому числі за договором позики № від 08.12.2019, укладеного з ОСОБА_1 , а отже ТзОВ «КАМПСІС ФІНАНС» наділено правом грошової вимоги до відповідача.

За укладеним 11.05.2023 за № 11-05/23 ТзОВ «КАМПСІС ФІНАНС» з ТзОВ «ДЕБТ ФОРС» договором про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, ТзОВ «КАМПСІС ФІНАНС» відступило на користь ТзОВ «ДЕБТ ФОРС» право грошової вимоги до боржників за договором позики, у тому числі за договором позики № від 08.12.2019 щодо ОСОБА_1 , а отже ТзОВ «ДЕБТ ФОРС» наділено правом грошової вимоги до відповідача.

Відповідно до п. 2.9 Договору, відповідач зобов`язаний повернути вчасно отримані кредитні кошти та сплатити відсотки за користування кредитом та інші платежі, передбачені цим Договором.

Згідно з п.п. 3.5, 7.4 кредитного договору у разі прострочення відповідачем строків сплати поточного кредиту та відсотків за користування кредитом частково/або у повному обсязі установа самостійно нараховує та сплачує товариству, на його вимогу, пеню у розмірі 1,75 % від несвоєчасно сплаченої суми (кредиту та відсотків) за кожен день прострочення. Нарахування пені здійснюється із урахуванням п. 5 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів». Всі умови були роз`яснені ОСОБА_1 , їй зрозумілі і не потребували додаткових роз`яснень, і з якими вона цілком погодилась.

Заявою-Анкетою на отримання кредиту підтверджено, що ОСОБА_1 отримала кредит у сумі 7750,0 гривень для використання у власних цілях терміном на 30 днів /а. с. 16/.

Відповідно до розрахунку заборгованості ОСОБА_1 частково погашала вказаний кредит /а. с. 19/. Проте, станом на 18.01.2023 заборгованість за основною сумою кредиту склала 7750,0 гривень. Заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги - 74458,87 гривень. Сума погашень відповідачем до 18.01.2023 становить 11340,75 гривень /а. с. 20/.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа /кредитодавець/ зобов`язується надати грошові кошти/кредит/ позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином ТзОВ «ДЕБТ ФОРС» набуло право вимоги за кредитним договором № від 08.12.2019.

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язання є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної ді+7ї, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, якщо при цьому були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (частина перша статті 611 ЦК України).

Відповідно до п. 3 5 договору позики № від 08.12.2019 сторони окремо погодили, що у випадку користування відповідачем кредитом (траншем) понад строк, встановлений відповідно до п. 1.15 Договору або додатковими угодами між сторонами, зобов`язання відповідача за цим договором продовжується на весь період фактичного користування кредитом (траншем). При цьому у випадку, якщо відсоткова ставка за користування кредитом (траншем), що встановлена відповідно до п. 1.15 цього Договору менша ніж 1,75 відсотків від суми кредиту (траншу) за кожен день користування кредитом (траншем), то правила нарахування процентів за відсотковою ставкою визначеною відповідно до п. 1.15 Договору скасовуються з першого дня прострочення кредитом (траншем) і до взаємовідносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за понадстрокове користування кредитом (траншем), зокрема, 1,75 відсотків за кожен день користування кредитом, починаючи з дати першого дня прострочення строкового повернення кредиту і до дня повного повернення кредиту. Тобто, умовами договору чітко передбачено нарахування відсоткової ставки після спливу строку кредитування, якщо позичальником не було повернуто кошти в зазначений строк.

Як встановлено судом, відповідач при укладенні кредитного договору була ознайомлена та погодилась з умовами надання кредиту. Здійснювала часткове погашення кредиту та продовжувала користуватися ним після спливу строків, встановлених умовами договору. Нарахування по платежах були здійснені відповідно до умов, погоджених сторонами на підставі укладених як кредитного договору, так і всіх додатків до кредитного договору.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки відповідачем прострочено грошове зобов`язання по поверненню кредитних коштів, отриманих на підставі кредитного договору№ від 08.12.2019, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення відсотків.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та у порядку, що встановлені договором.

Таким чином, позовні вимоги ТзОВ «ДЕБТ ФОРС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № від 08.12.2019 у розмірі 81039,99 гривень є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 9000,0 грн. суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною п`ятою статті 137 ЦПК встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з частиною шостою статті 137 ЦПК обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Таким чином, розмір витрат на оплату правничої допомоги встановлюється і розподіляється судом за умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачено) відповідною стороною або третьою особою.

Дана правова позиція викладена в постанові об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (наприклад, квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При цьому недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам (наприклад, особисті розписки адвоката про одержання авансу).

Представником відповідача до суду було подане клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, він доводив не співмірність цих витрат.

На підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента у судовому процесі, суду надано 1) договір про надання правничої допомоги; 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку; 3)заявка на надання правничої допомоги; 4) витяг з акту № 2 про надання юридичної допомоги.

З дослідженої у судовому засіданні заявки на надання юридичної допомоги № 155 від 05.01.2023 вбачається, що загальний розмір витрат на правничу допомогу складає 9000,0 гривень, і включає в себе надання письмової поглибленої консультації з посиланням на нормативні акти (1 година) 3000,0 гривень, складання позовної заяви про стягнення боргу, підготовка та друк необхідних документів (1 години), 6000,0 гривень /а. с. 88/.

З урахуванням конкретних обставин, зокрема, ціни позову, клопотання відповідача про зменшення витрат на правову допомогу, суд може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.

При цьому, суд враховує, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

З матеріалів справи вбачається, що 03.01.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» укладено договір про надання правової допомоги № 03-01/2023, відповідно до якого клієнт доручає, а адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу, в обсязі та на умовах, передбачених даним договором. Додане платіжне доручення № від 17.01.2023 на суму 44000,0 грн. ; заявка на надання юридичної допомоги № 155 від 05.01.2023; витяг з акту № 2 про надання юридичної допомоги від 09.01.2023.2021 року.

З копії Витягу з акту № 2 про надання юридичної допомоги від 09.01.2023 вбачається, що сторони за Договором № 03-01/2023 про надання правової допомоги від 03.01.2023, ТОВ «Вердикт Капітал» та Адвокатське об`єднання «Лігал Ассістанс» погодили надання наступних правових послуг Адвокатським об`єднанням Товариству у відповідності до заявок на надання юридичної допомоги за наступним списком: надання письмової поглибленої консультації з посиланням на нормативні акти -3000,0 грн., складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до міського суду Івано-Франківської області, підготовка та друк необхідних документів - 6000,0 грн /а. с. 89/.

При визначенні судом розміру витрат на професійну правничу допомогу судом враховується, що представник позивача брав участь у судових засіданнях, розгляд справи проведено упродовж 7 місяців з дня відкриття провадження, а обсяг наданих адвокатом послуг складався з надання консультацій, складення позовної заяви, надання відповідді на відзив, участь представника у судових засіданнях.

Враховуючи складність справи та обсяг виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, а також посилання сторони відповідача про зменшення витрат на правничу допомогу, заявивши про стягнення цих витрат саме у розмірі 9000 грн, суд дійшов висновку про необхідність задоволення вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у заявленому розмірі.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені та документально підтверджені судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 2684,0 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст. 12-13, 76-81,137, 141, 223, 259, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 526, 610, 611, 612, 625, 1049, 1050, 1054 ЦК України, суд-

ухвалив:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , паспорт серії № НОМЕР_2 , виданий 2615, 10.12.2018, на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕБТ ФОРС», заборгованість за договором від 08.12.2019 № у розмірі 81039,99 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕБТ ФОРС» судовий збір у розмірі 2684,0 гривень та 9000,00 гривень витрат на правничу допомогу.

Копію рішення направити сторонам.

Рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня ухвалення рішення суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій ст. 358 цього Кодексу.

СуддяНаталя ОСТРОВСЬКА