Провадження № 2/638/990/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 серпня 2023 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - Цвіри Д.М.,

за участю секретаря судового засідання - Зінченко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харків, за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Квартирно - експлуатаційного відділу м. Харків до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості з оплати послуг з утримання будинків, споруд, прибудинкових територій та комунальних послуг, -

встановив:

До Дзержинського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява Квартирно - експлуатаційного відділу м. Харків до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості з оплати послуг з утримання будинків, споруд, прибудинкових територій та комунальних послуг.

Позов обґрунтований тим, що станом на 21 вересня 2021 р. в кімнаті 505 будинку АДРЕСА_1 мешкають відповідачі: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також їхні діти - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 (Довідка про проживання відповідачів №4600 від 21.09.2021р. подається суду).

Рішенням Дзержинського районного суду від 19.12.2021р. по справі номер 638/1992/19 , з відповідачів стягнуто солідарно заборгованість за період з 01.12.2016р. по 01.11.2019р. у розмірі 35347,90 грн. (тридцять п?ять тисяч триста сорок сім гривень дев?яносто копійок). Вказана сума погашена відповідачами на підставі виконавчого листа виданого судом по справі. Однак відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 продовжують не сплачувати рахунки за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових теріторій та комунальних послуг.

Згідно розрахунку заборгованості по особовому рахунку, відкритому на ім?я ОСОБА_1 , загальна сума заборгованості за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій та комунальні послуги за період з 01.11.2019 р. по 01.07.2021 р. складає 40755,24 грн. (Сорок тисяч сімсот п?ятдесят п?ять гривень двадцять чотири копійки).

Отже, відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають значну заборгованість за компенсацію витрат за житлово-комунальні послуги, оскільки несвоєчасно сплачують за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій та комунальні послуги.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 25 жовтня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву в якій позовні вимоги підтримав, розгляд справи просив проводити у його відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилась, про час та місце судового засідання повідомлялась своєчасно та належним чином, причини неявки не повідомила.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подано заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог заперечував у зв`язку із неналежним наданням комунальних послуг з боку позивача.

Фіксація судового процесу технічними засобами не здійснювалась згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи законних інтересів.

Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Особа вільна у виборі способу захисту цивільних прав судом.

Разом з тим, передбачені ст. ст. 12 і 13 ЦПК України засади змагальності та диспозитивності цивільного судочинства визначають основні правила, в межах яких мають діяти особи, що беруть участь у справі, та суд при вирішенні справи.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона у цивільному судочинстві повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, до яких дана справа не відноситься.

Суд, згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим законом випадках.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ч.ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно із частиною першою статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» управління багатоквартирним будинком управителем здійснюється на підставі договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, що укладається згідно з типовим договором.

Частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

За змістом статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», утримання будинків і прибудинкових територій - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Згідно ч. 1, 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Пунктом 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до ч.2 ст. 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець комунальної послуги зобов`язаний, зокрема, забезпечувати своєчасність надання, безперервність і відповідну якість комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання, у тому числі шляхом створення системи управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів.

Відповідно до листа Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 17.05.2008 №12/1-64 підприємства-надавачі житлово-комунальних послуг можуть пред`являти вимоги сплати боргу за спожиті житлово-комунальні послуги за весь період його існування. У разі недосягнення згоди щодо порядку погашення боргів за спожиті житлово-комунальні послуги, це питання може бути вирішено в судовому порядку.

Позивачем додано до позовної заяви розрахунок заборгованості у гуртожитку КЕВ м.Харкова за адресою: АДРЕСА_2 .

Пунктом 2, п.1, ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що виконавець комунальної послуги - суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору.

Частиною 2 ст.6 Закону містить вичерпний перелік комунальних послуг, однак позов та додані до нього матеріали не містять в собі визначення, які саме комунальні послуги були надані позивачем відповідачу, їх якість, тарифи тощо.

Відповідно до ч. 4 ст. 57 вказаного Закону статут суб`єкта господарювання повинен містити відомості про його найменування, мету і предмет діяльності, розмір і порядок утворення статутного капіталу та інших фондів, порядок розподілу прибутків і збитків, про органи управління і контролю, їх компетенцію, про умови реорганізації та ліквідації суб`єкта господарювання, а також інші відомості, пов`язані з особливостями організаційної форми суб`єкта господарювання, передбачені законодавством. Статут може містити й інші відомості, що не суперечать законодавству.

Проте суд зазначає, що позивачем до позовної заяви не додано жодних доказів, на підтвердження того, що позивач надавав такі послуги відповідачу.

Крім того, з наданих позивачем доказів неможливо встановити період, за який сплачуються послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, та комунальні послуги (разово, місяць, квартал, рік), граничні строки їх сплати (в наступному місяці, в наступному кварталі, в наступному році), а також період, за який внески сплачується саме за такими розмірами.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що відповідно до Акту обстеження житлових умов заявника від 14.01.2022, стан житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_2 характеризується як аварійний, кімнати вогкі.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Долучений до матеріалів справи розрахунок нарахованих до сплати платежів за житлово-комунальні послуги не може підтверджувати факт їх надання.

За таких обставин суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат відповідно до положень ст.141 ЦПК України, з урахуванням відмови в задоволенні позову, судові витрати по справі покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 12,13,76,81,89, 263-265, 274-279 ЦПК України, суд,-

вирішив:

У задовленні позовної заяви Квартирно - експлуатаційного відділу м. Харків до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості з оплати послуг з утримання будинків, споруд, прибудинкових територій та комунальних послуг- відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua).

Інформація щодо учасників справи:

Позивач: Квартирно - експлуатаційний відділ м. Харків (місцезнаходження: м. Харків, вул. Пушкінська, 61).

Відповідач: ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ),

ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 ).

Суддя Д.М. Цвіра