Ухвала

15 серпня 2023 року

м. Київ

справа № 185/279/21

провадження № 61-11380ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Фаловської І. М.(суддя-доповідач), Сердюка В. В., Стрільчука В. А.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області

від 29 березня 2023 року та постанову Дніпровського апеляційного суду

від 27 червня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2

до ОСОБА_1 , Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» про відшкодування моральної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» (далі - ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія»)

про відшкодування моральної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП).

Позовна заява мотивована тим, що 25 липня 2020 року водій ОСОБА_1 , керуючи належним йому транспортним засобом - автомобілем марки «ВАЗ 21213», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухався автодорогою «Петропавлівка-Сонцево-Богданівка»

в Петропавлівському районі Дніпропетровської області, допустив зіткнення з мотоциклом марки Zongsen, державний номерний знак НОМЕР_2 ,

під керуванням ОСОБА_2 , в результаті чого позивач отримав тілесні ушкодження, які за своїм характером відносяться до тяжких тілесних.

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області своїм вироком від 20 травня 2022 року визнав ОСОБА_1 винним за частиною другою статті 286 КК України та призначив йому покарання у вигляді 3 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортним засобом на 2 роки, на підставі статті 75 КК України з іспитовим строком 2 роки. Цивільний позов ОСОБА_2 задовольнив частково, стягнув з ОСОБА_1 на користь

ОСОБА_2 у рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, 100 000 грн.

Дніпровський апеляційний суд своєю ухвалою від 17 серпня 2022 року вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області

від 20 травня 2022 року в частині розгляду позовних вимог ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, скасував, призначив новий судовий розгляд в цій частині в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.

В решті вирок залишив без змін.

Позивач також зазначив, що вказаним кримінальним правопорушенням йому спричинена моральна шкода, яка полягає в тому, що діями відповідача йому були спричинені тяжкі тілесні ушкодження, у зв`язку з чим позивач став дратівливим, не відчуває себе повноцінною людиною, втратив впевненість у майбутньому та нормальні життєві зв`язки.

Посилаючись на вищевказане, ОСОБА_2 , з урахуванням уточнених позовних вимог, просив суд стягнути з ОСОБА_1 та ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» на свою користь по 150 000 грн з кожного у рахунок відшкодування моральної шкоди, спричиненої внаслідок кримінального правопорушення.

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області своїм рішенням від 29 березня 2023 року (у складі судді Юдіної С. Г.)

позов ОСОБА_2 задовольнив частково.

Стягнув з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2

у рахунок відшкодування моральної шкоди 143 324 грн.

Стягнув з ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» на користь ОСОБА_2 у рахунок відшкодування моральної шкоди 56 676 грн.

Вирішив питання про розподіл судових витрат.

У задоволенні решти позовних вимог відмовив.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивач довів належними та допустимими доказами факт спричинення йому моральної шкоди внаслідок винних дій ОСОБА_1 , у зв`язку з чим він зазнав моральних страждань. Тому позовні вимоги в цій частині, виходячи із засад розумності, справедливості та враховуючи характер і обсяг моральних страждань, підлягають задоволенню у розмірі, визначеному судом.

Разом з тим, потерпіла особа у разі настання страхового випадку набуває право на відшкодування моральної шкоди. Страхове відшкодування такої шкоди охоплює лише шкоду потерпілій фізичній особі, заподіяну у зв`язку з її каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я (зокрема, смертю). У таких випадках розмір моральної шкоди, яку відшкодовує страховик винної особи, передбачений статтею 26-1 та пунктом 27.3 статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Отже, позовні вимоги, заявлені до ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», підлягають також задовленню у розмірі, визначеному судом.

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 та ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» оскаржили його в апеляційному порядку.

Дніпровський апеляційний суд своєю постановою від 27 червня 2023 року (у складі колегії суддів: Гапонова А. В., Новікової Г. В., Никифоряка Л. П.) апеляційну скаргу ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» задовольнив частково. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишив без задоволення.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 березня 2023 року змінив в частині задоволення позовних вимог, виклав його в наступній редакції.

Стягнув з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2

у рахунок відшкодування моральної шкоди 196 000 грн.

Стягнув з ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» на користь ОСОБА_2 у рахунок відшкодування моральної шкоди 4 000 грн.

Вирішив питання про розподіл судових витрат.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишив без змін.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що у цивільній справі, що розглядається, потерпілий (позивач у справі) живий, а, отже, підлягають застосуванню правила, що викладені у статті 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Разом з тим, 5 % страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю, дорівнює 4 000 грн, які й треба стягнути зі страхової компанії, а 196 000 грн - з винної особи. Отже, апеляційна скарга ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» підлягає задоволенню частково.

24 липня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 березня 2023 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 27 червня 2023 року, в якій заявник просить скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій в частині вирішення позовних вимог до ОСОБА_1 , ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задовленні цих позовних вимог, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Відповідно до пункту 8 частини першої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 жовтня 2020 року

у справі № 127/18513/18 (провадження № 14-145цс20) вказала,

що касаційний перегляд вважається екстраординарним з огляду

на специфіку повноважень суду касаційної інстанції з точки зору обмеження виключно питаннями права та більшим ступенем формальності процедур. У ЦПК України визначено баланс між такими гарантіями права на справедливий судовий розгляд, як право на розгляд справи судом, встановленим законом (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини

і основоположних свобод), та принципом остаточності судових рішень

resjudicata, фактично закріплено перехід до моделі обмеженої касації, що реалізується за допомогою введення процесуальних фільтрів з метою підвищення ефективності касаційного провадження.

Пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України передбачено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Предметом позову у цій справі є відшкодування моральної шкоди внаслідок ДТП. При цьому позовна вимога про відшкодування моральної шкоди є майновою вимогою, оскільки позивач її визначив у грошовому вимірі. Тобто ціна позову становить 300 000 грн, яка станом на 01 січня 2023 року не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 684 грн х 250 = 671 000 грн).

Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитись з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховним Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином

(рішення у справі «Зубац проти Хорватії», заява № 40160/1, від 05 квітня 2018 року).

Отже, справа № 185/279/21 не підлягає касаційному перегляду в силу вимог закону, які відповідають критеріям правової визначеності та передбачуваності.

При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, судом касаційної інстанції не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність чи відсутність випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення підлягають касаційному оскарженню.

Верховний Суд зазначає, що вичерпний перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені до касаційного суду, жодним чином не є обмеженням доступу особи до правосуддя чи перепоною в отриманні судового захисту, оскільки встановлення законодавцем «розумних обмежень» в праві на звернення до касаційного суду не суперечить практиці Європейського суду з прав людини та викликане виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати формування єдиної правозастосовчої практики, а не можливість перегляду будь-яких судових рішень.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R(95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

З урахуванням наведеного, оскільки касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Зазначення у постанові Дніпровського апеляційного суду від 27 червня 2023 року про можливість її оскарження в касаційному порядку не є підставою для перегляду справи судом касаційної інстанції, оскільки такий перегляд не відповідатиме положенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у частині права особи на розгляд справи судом, встановленим законом.

У зв`язку з відмовою у відкритті касаційного провадження не підлягає окремому розгляду клопотання заявника про зупинення виконання рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області

від 29 березня 2023 року та постанови Дніпровського апеляційного суду

від 27 червня 2023 року до закінчення їх перегляду в касаційному порядку.

З наведених обставин не потребує окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України.

Керуючись статтею 129 Конституції України, статтями 19, 389,

394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 березня 2023 року

та постанову Дніпровського апеляційного суду від 27 червня 2023 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Приватного акціонерного товариства «Українська

пожежно-страхова компанія» про відшкодування моральної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді: І. М. Фаловська

В. В. Сердюк

В. А. Стрільчук