УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2023 року

м. Київ

справа № 202/20534/13

провадження № 61-11422ск23

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Карпенко С. О. (судді-доповідача), Ігнатенка В. М., Стрільчука В. А.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 30 червня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2022 року ОСОБА_2 звернулася до Індустріального районного суду міста Дніпропетровська із заявою про перегляд заочного рішення цього ж суду від 2 вересня 2013 року.

Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 19 липня 2022 року відмовлено у задоволенні заяви.

Не погоджуючись із заочним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 оскаржила його в апеляційному порядку.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 22 лютого 2023 року справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу направлено до Індустріального районного суду міста Дніпропетровська для вирішення питання про відновлення судового провадження.

Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська

від 17 березня 2023 року відновлено втрачене судове провадження

у справі № 202/20534/13-ц в частині заочного рішення Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 2 вересня 2013 року, яким вирішено позов ОСОБА_1 задовольнити; шлюб, зареєстрований 25 січня 1986 року (актовий запис № 69) ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , розірвати.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_2 оскаржила її в апеляційному порядку.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 20 квітня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без руху і надано заявнику десять днів з дня вручення цієї ухвали для усунення зазначених недоліків.

Заявнику необхідно було подати докази сплати судового збору

у розмірі 536,80 грн.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 11 травня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 повторно залишено без руху і надано заявнику десять днів з дня вручення цієї ухвали для усунення зазначених недоліків.

Заявнику необхідно було надати суду уточнену апеляційну скаргу, в якій викласти її клопотання у відповідності до вимог статті 374 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 30 червня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 на Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 17 березня 2023 року визнано неподаною і повернено заявнику.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, Дніпровський апеляційний суд виходив з того, що заявником вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху у визначений судом строк не виконано.

Не погоджуючись з ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 30 червня 2023 року, ОСОБА_2 28 липня 2023 року подала до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить скасувати зазначене судове рішення.

Вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження, суд дійшов наступних висновків.

Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, з визначенням передбаченої (передбачених)

статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у пунктах 2 і 3 частини першої статті 389 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

Касаційну скаргу ОСОБА_2 обґрунтовує тим, що судом апеляційної інстанції порушено норми процесуального права.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Згідно з частиною п`ятою статті 394 ЦПК України питання про відкриття касаційного провадження у випадку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, вирішує колегія суддів у складі трьох суддів.

Ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження (частина шоста статті 394 ЦПК України).

Зі змісту касаційної скарги та оскаржуваного судового рішення вбачається, що скарга заявника є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначеного судового рішення.

Пунктом 3 частини четвертої статті 356 ЦПК України встановлено, що до апеляційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Частиною другою статті 357 ЦПК України визначено, що до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених

у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Суд апеляційної інстанції встановив, що апеляційна скарга ОСОБА_2 вимогам статті 356 ЦПК України не відповідала, і дійшов обґрунтованого висновку про залишення апеляційної скарги без руху.

Заявнику необхідно було подати до апеляційного суду документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 5 травня 2023 року від ОСОБА_2 надійшло клопотання про усунення недоліків апеляційної скарги, до якого додано докази сплати судового збору у розмірі 536,80 грн.

Водночас, вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження, апеляційним судом встановлено, що апеляційна скарга не відповідала вимогам статті 356 ЦПК України, оскільки зі змісту скарги вбачалася незгода ОСОБА_2 саме з ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 17 березня 2023 року, проте заявник просила скасувати заочне рішення Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 2 вересня 2013 року.

Пунктом 7 частини другої статті 356 ЦПК України визначено, що в апеляційній скарзі має бути зазначено клопотання особи, яка подала скаргу.

Суд апеляційної інстанції встановив, що апеляційна скарга ОСОБА_2 вимогам статті 356 ЦПК України не відповідала, і дійшов обґрунтованого висновку про повторне залишення апеляційної скарги без руху.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ухвалу від 11 травня 2023 року ОСОБА_2 отримала 22 травня 2023 року.

Будь-яких документів на виконання вимог ухвали Верховного Суду від 11 травня 2023 року заявником не надано.

Відповідно до частини третьої статті 185 ЦПК України якщо позивач

відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Відповідно до частини сьомої статті 185 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Дніпровський апеляційний суд, встановивши, що недоліки апеляційної скарги у встановлений судом строк не усунено, дійшов обґрунтованого висновку про визнання апеляційної скарги ОСОБА_2 неподаною та повернення її заявнику.

Виходячи зі змісту касаційної скарги та оскаржуваного судового рішення, касаційна скарга ОСОБА_2 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 30 червня 2023 рокує необґрунтованою, правильне застосовування норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про незаконність судового рішення.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них.

Оскільки оскаржуване судове рішення є законним і обґрунтованим, ухваленим з додержанням норм процесуального права і підстави для його скасування відсутні, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 30 червня 2023 рокусуд відмовляє.

Керуючись статтями 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 30 червня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С. О. Карпенко

В. М. Ігнатенко

В. А. Стрільчук