П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 серпня 2023 року місто Київ

справа № 761/25778/22

провадження №22-ц/824/8363/2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М.,

сторони:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану адвокатом Ткачук Тамілою Андріївною,

на рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 27 лютого 2023 року та на додаткове рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 10 березня 2023 року, ухвалені у складі судді Аббасової Н.В.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2022 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Позов обґрунтовано тим, що позивачка перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 25 листопада 2000 року, який був розірваний на підставі рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 10 жовтня 2022 року

У шлюбі у подружжя народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З 24 лютого 2022 року сторони сімейно-шлюбні відносини не підтримують, проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Син проживає з матір`ю і знаходиться на її утриманні.

Відповідач ОСОБА_2 належним чином не виконує свої батьківські обов`язки відносно утримання неповнолітнього сина. Відповідач працездатний, його стан здоров`я дозволяє працювати, проходить військову службу, перебуваючи на посаді начальника управління Командування медичних сил Збройних Сил України, має постійний дохід та майно, інших утриманців немає.

Посилаючись на зазначені обставини, позивачка ОСОБА_4 просила стягнути з відповідача аліменти на утримання сина в розмірі частки з усіх видів заробітку, щомісячно, починаючи з 21 листопада 2022 року і до досягнення сином повноліття.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 27 лютого 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду, тобто з 21 листопада 2022 року, і до досягнення дитиною повноліття.

Додатковим рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 10 березня 2023 року заява представника позивача адвоката Окунєва І.С. про ухвалення додаткового рішення задоволена частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10000 грн. В іншій частині заяви відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеними рішенням, представник відповідача адвокат Ткачук Т.А. подала апеляційні скарги, в яких просила рішення суду першої інстанції про стягнення на утримання сина аліментів у розмірі частини заробітку скасувати і ухвалити нове рішення про стягнення аліментів у розмірі 1/8 частини заробітку; додаткове рішення в частині стягнення 10000 грн. додаткових витрат на правову допомогу скасувати і ухвалити нове рішення, яким зменшити витрати на правову допомогу, стягнуті з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі посилається на те, що оскаржуване рішення не відповідає нормам матеріального права, а також фактичним обставинам справи. Суд першої інстанції не врахував той факт, що на утриманні відповідача знаходяться його члени сім`ї, а саме: дружина, яка займається веденням спільного домашнього господарства, її малолітня донька, матір пенсійного віку, яка має хронічні хвороби та потребує постійного медичного обстеження та лікування, а також батько дружини непрацездатного віку. Враховуючи розмір доходу відповідача, наявність у відповідача інших членів його сім`ї, які знаходяться на його утриманні, навчання та перебування сина ОСОБА_5 на державному забезпеченні в закладі освіти, а також рівний обов`язок обох батьків утримувати дитину, відповідач вважає, що стягнення аліментів в розмірі частини від його доходу є несправедливим по відношенню до інших членів сім`ї і має бути зміненим з частини доходу до 1/8 частини доходу відповідача.

Що стосується додаткового рішення, то апелянт вважає таке не відповідає нормам матеріального права, висновки суду не відповідають самому обґрунтуванню таких висновків. Крім того, зазначає апелянт, сторони в судове засідання не викликалися, оскільки судом не встановлено необхідності їх обов`язкової явки в судове засідання для ухвалення додаткового рішення, у зв`язку з чим, відповідач був позбавлений можливості подати клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача адвокат Окунєв І.С. просить апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 8 травня 2022 року відкрито апеляційне провадження на рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 27 лютого 2023 року..

Ухвалою Київського апеляційного суду від 8 травня 2022 року в складі колегії суддів справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 23 червня 2022 року відкрито апеляційне провадження на додаткове рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 10 березня 2023 року..

Ухвалою Київського апеляційного суду від 10 березня 2022 року в складі колегії суддів справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Справу розглянуто в порядку ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи.

Згідно ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі судового рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом установлено, що 25 листопада 2000 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровано шлюб.

ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син ОСОБА_5 .

Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 10 жовтня 2022 року шлюб між подружжям розірвано.

Неповнолітній син сторін ОСОБА_5 проживає з матір`ю та перебуває на її утриманні.

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що на утриманні відповідача є інші діти, щодо яких у нього виникає обов`язок утримання відповідно до закону, а також не надано відомостей про незадовільний стан його здоров`я.

В додаткову рішенні, судом установлено, що між адвокатом Окунєвим І.С. та ОСОБА_1 був укладений договір про надання правової допомоги від 18 листопада 2022 року. Відповідно до акту виконаних робіт від 28 лютого 2023 року та квитанцій від 28 лютого 2023 року, позивач за позовом понесла витрати на правову допомогу відповідно до договору про надання правової допомоги на загальну суму 24500 грн.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що батьки зобов`язані утримати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Але відповідач, починаючи з листопада 2022 року, матеріальну допомогу на утримання неповнолітнього сина, який проживає з матір`ю, не надає. Врахувавши, що відповідач має офіційний заробіток, його доходи мають регулярний характер та є достатніми в утриманні дитини, суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог.

Ухвалюючи додаткове рішення, суд першої інстанції врахував, що дана справа є малозначною, розглянута в порядку спрощеного позовного провадження та не представляє особливої складності для фахового адвоката, в даній категорії справ існує усталена судова практика, а тому, на думку суду, підготовка позову не потребувала значної кількості часу та інших затрат. Крім того, суд першої інстанції, врахувавши характер та обсяги виконаної роботи адвокатом, принцип співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 10000 грн. витрат на правову допомогу.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Будь-який сімейний спір стосовно дитини має вирішуватися з урахуванням та якнайкращим забезпеченням інтересів дитини.

Відповідно до частини першої ті другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

За змістом ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Згідно зі ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч.3 ст.181 СК України).

Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з положеннями ст.183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Встановивши, що неповнолітній син ОСОБА_5 сторін проживає з матір`ю і знаходиться на її утриманні, батько ОСОБА_2 належним чином не виконує свої батьківські обов`язки щодо утримання сина, а з листопада 2022 року взагалі матеріальної допомоги не надає, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про обґрунтованість вимог позивача і стягнення з відповідача аліментів на утримання сина в розмірі частини з усіх видів заробітку. При цьому, судом першої інстанції враховано, що на утриманні відповідача інших дітей, щодо яких у нього виникає обов`язок утримання відповідно до закону, немає. Відповідач має постійний офіційний заробіток, його доходи мають регулярний характер, та є достатніми для участі в утриманні сина.

Відповідачем ОСОБА_2 не надано суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували неможливість надання неповнолітньому сину матеріальної допомоги в розмірі від усіх видів його доходу.

Доводи апеляційної скарги в тій частині, що неповнолітній син ОСОБА_5 знаходиться на державному забезпеченні, навчаючись в ліцеї-інтернаті № 23 «Кадетський корпус», де перебування згідно Статуту навчального закладу є цілодобовим, відповідно аліменти в розмірі частини від його доходу, що складають 17789,15 грн., є більш ніж достатніми, не можуть бути прийняті в якості підстав для скасування оскаржуваного рішення, оскільки : по-перше, відповідачем не надані докази, які б підтверджували перебування сина в навчальному закладі з понеділка по п`ятницю щонеділі та щомісяця. Як убачається із наданої ОСОБА_2 до апеляційної скарги довідки директора Ліцея-інтернат № 23 «Кадетський корпус», ОСОБА_5 у другому семестрі 2022-2023 року продовжує навчання офлайн, перебування в казармі не потребує, що опосередковано підтверджує пояснення сторони позивач, що син ОСОБА_6 , в основному в ліцеї цілодобово не перебуває. Крім того, окремо слід зазначити, що навчання в Ліцеї-інтернаті потребує сплату регулярних платежів, визначених батьківськими зборами класу, а також інших внесків, зокрема, внески до Благодійної організації «Благодійний фонд «Щедра Нива» від 8 вересня 2022 року, 12 жовтня 2022 року, 17 листопада 2022 року, 16 грудня 2022 року ( а.с.159-162).

Доводи апеляційної скарги в тій частині, що суд першої інстанції при визначенні розміру аліментів не врахував, що у відповідача на утриманні знаходиться дружина, яка займається веденням спільного домашнього господарства, її малолітня донька, матір пенсійного віку, яка має хронічні хвороби та потребує постійного медичного обстеження та лікування, а також батько дружини непрацездатного віку, не можуть бути прийняті в якості підстав для зменшення визначеного судом першої інстанції розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, зважаючи на наступне.

Відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що дружина ОСОБА_7 , з якою відповідач перебуває в зареєстрованому шлюбі з 23 листопада 2022 року, є безробітною або є непрацездатною. Донька дружини відповідача має батька, який зобов`язаний брати участь в її утриманні.

Надана відповідачем до апеляційної скарги довідка, видана Командувачем Медичних сил Збройних Сил України ОСОБА_2 , про те, що на його утриманні знаходиться сім`я у складі дружини ОСОБА_7 , сина ОСОБА_5 , доньки ОСОБА_8 , не може бути прийнята судом, оскільки зміст довідки не відповідає фактичних обставинам, встановленим судом. Зокрема, судом установлено що неповнолітній син сторін ОСОБА_5 знаходиться на утриманні матері. Таким чином, зазначена обставина дає суду сумніви щодо достовірності викладеної в ній інформації.

Що стосується посилання відповідача на те, що на його утриманні знаходиться матір, яка є пенсійного віку, який він надає щомісяця допомогу у розмірі 2000 грн., то і ця обставина не може впливати на виконання ОСОБА_2 своїх батьківських обов`язків щодо утримання неповнолітнього сина, і не свідчить про неможливість відповідачем сплачувати аліменти на користь позивача в розмірі частини від усіх видів його доходів.

Отже, врахувавши норму статті 180 СК України щодо рівного обов`язку кожного з батьків по забезпеченню дитині необхідного матеріального утримання, відсутності у відповідача інших дітей, відсутності істотних обставин, які могли б впливати на виконання ОСОБА_2 своїх батьківських обов`язків, наявності стабільного доходу, а отже і можливості сплачувати аліменти, з урахуванням інтересів та потреб саме дитини, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що з відповідача необхідно стягувати аліменти на утримання неповнолітнього сина у розмірі частини від його заробітку (доходу). Встановлені обставини дають можливість ОСОБА_2 належним чином виконувати покладені на нього законодавством зобов`язання, а саме: сплачувати аліменти у визначеному судом першої інстанції розміру на утримання свого єдиного сина до досягнення ним повноліття.

Щодо доводів апеляційної скарги на додаткове рішення в тій частині, що висновки суду при визначенні суми витрат, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, не відповідають його обґрунтуванню, відповідач був позбавлений можливості подати клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, не можуть бути прийняті в якості підстав для скасування додаткового рішення, виходячи з наступного.

Суд першої інстанції визначивши суму судових витрат в розмірі 10000 грн., виходив із критеріїв реальності адвокатських послуг (їхньої дійсності та необхідності), розумності їхнього розміру, зваживши на те, що справа не представляє собою особливої складності, є малозначною, в даній категорії справ існує усталена судова практика. При цьому, суд першої інстанції суттєво зменшив розмір заявлених витрат з 24500 грн. до 10000 грн.

Відтак, підстави для скасування додаткового рішення суду відсутні.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, понесених позивачем у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, суд виходить з наступного

17 липня 2023 року представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Окунєв І.С. подав до суду заяву про компенсацію судових витрат, пов`язаних з апеляційним розглядом справи, в який просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 7700 грн. у відшкодування витрат на професійну правничу допомогу адвоката, понесених у зв`язку з апеляційним розглядом справи. До заяви додані докази направлення заяви відповідачу.

Позивачем на підтвердження витрат надана додаткова угода № 2 до договору про надання правової допомоги від 18 листопада 2022 року, яка укладена 12 травня 2023 року, та акт виконаних робіт ( наданих послуг) № 2 від 17 липня 2023 року, а також дві квитанції про сплату ОСОБА_1 7700 грн..

Відповідно до п.п.3,4 додаткової угоди, вартість правової допомоги, що надається клієнту становить 3500 грн./год., але загальна сума гонорару адвоката, що відповідно до умов договору про надання правової допомоги від 18 листопада 2022 року та цієї додаткової угоди підлягає оплаті клієнтом, не може перевищувати 10000 грн. Детальний опис робіт (послуг) виконаних (наданих) адвокатом в рамках виконання договору про надання правової допомоги від 18 листопада 2022 року та їх остаточна вартість визначається в акті виконаних робіт (наданих послуг).

Згідно акту виконаних робіт (наданих послуг) адвокатом надано клієнту правову допомогу у зв`язку з апеляційним розглядом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 3 частини першої статті 133 ЦПК України).

Згідно зі статтею 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).

Такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 січня 2021 року у справі № 596/2305/18-ц (провадження № 61-13608св20).

Зважаючи на те, розмір витрат позивача на професійну (правничу) допомогу є обґрунтованим, такі витрати є фактичними і неминучими, в той же час від відповідача не надійшло клопотання про зменшення витрат позивача на оплату правничої допомоги адвоката, колегія суддів вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума в розмірі 7700 грн. у відшкодування витрат на професійну правничу допомогу адвоката, понесену позивачем у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну ОСОБА_2 , подану адвокатом Ткачук Тамілою Андріївною, залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 27 лютого 2023 року та додаткове рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 10 березня 2023 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7700 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: Л.Д. Поливач

А.М. Стрижеус