Справа № 946/6023/22
Провадження № 2/946/2097/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2023 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Пащенко Т.П.

при секретарі Топтигіної О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Ізмаїлі в спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, зареєстрованого 14.08.2021 року Ізмаїльським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), актовий запис №374, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що фактично в зареєстрованому шлюбі сторони проживали місяць, у вересні 2021 року відповідач поїхав за кордон на заробітки та до України більше не повертався і не збирається. Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, поновити шлюбно-сімейні стосунки наміру не мають. Позивачка вважає, що подальше спільне життя з відповідачем та примирення є неможливим і суперечить її інтересам. Спільних дітей сторони не мають, майнового спору також не мають.

Заочним рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 10.11.2022 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 14.08.2021 Ізмаїльським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), актовий запис №374 розірвано (а.с.24-25).

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 09.03.2023 року заочне рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 10.11.2022 року скасовано, розгляд справи ухвалено провести в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.85-86).

05.04.2023 року представник відповідача адвокат Кутьїн Е.А. надала суду відзив, в якому вказала, що відповідач є моряком та працює з 2011 року за контрактом за кордоном. У вересні 2021 року в черговий раз відповідач поїхав на заробітки та повернувся в грудні 2022 року. Відповідач, укладаючи шлюб, мав намір створити міцну сім`ю і, не зважаючи на відстань, намагався кожну вільну хвилину приділити дружині, про що свідчать дзвінки та переписка у мессенджерах. Сторони мали спільні плани на майбутнє. Відповідач за час перебування за кордоном здійснював перерахування коштів дружині на ремонт житлового будинку, в якому подружжя в подальшому мало проживати. Відносини на відстані не сприяли зміцненню сім`ї. У серпні 2022 року позивачка без пояснення причин заявила, що має намір розірвати шлюб, однак, на думку відповідача, фактично сімейні відносини підтримувались сторонами на відстані. У листопаді позивачка повідомила, що шлюбу більше не існує, але спілкування підтримувала до приїзду чоловіка у грудні 2022 року, чим надала відповідачу надію на збереження сім`ї. Відповідач приїхав з рейсу у грудні 2022 року та намагався відновити стосунки, проте, небажання позивачки зберегти подальше спільне життя та сварки щодо розподілу спільного майна подружжя створили неможливі умови для збереження сім`ї, тому відповідач не заперечує щодо розірвання шлюбу. Сім`я з позивачкою розпалася остаточно та відновлена бути не може. Однак, відповідач просить суд визначити, що сімейні відносини фактично припинені у серпні 2022 року. Відповідач має майнові претензії до позивачки щодо розподілу спільного майна подружжя (а.с.91-92).

Позивачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Дізанов М.Г. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили суд їх задовольнити у повному обсязі. Стверджували, що шлюбні відносини між сторонами припинені у вересні 2021 року.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, сповіщений про час, дату та місце судового розгляду належним чином. Представник відповідача адвокат Кутьїн Е.А. в судовому засіданні не заперечувала щодо задоволення позову в частині розірвання шлюбу, однак не погодилася з часом припинення шлюбних стосунків визначеним позивачкою, оскільки показами свідків підтверджено, що шлюбні стосунки сторонами підтримувалися на відстані до вересня 2022 року. Навіть, тривали до листопада 2022 року, аж до приїзду ОСОБА_2 з рейсу до м.Ізмаїл, що підтверджується перепискою сторін. Крім того, позивачкою не надано суду доказів щодо того, куди були витрачені кошти, які їй перераховані чоловіком ОСОБА_2 . З довідки банку вбачається, що ним було зроблено три перекази, останній 28.06.2022 року.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_2 хрестив її доньку, з ним перебувають у дружніх відносинах. З ОСОБА_4 вони познайомилися у 2020 році на дні народження її сина, близько спілкувалися, від ОСОБА_5 тільки позитивні враження. У 2021 році на дні народження похресниці ОСОБА_6 повідомили, що будуть розписуватися, пишну свадьбу робити не планували. ОСОБА_7 говорив про ОСОБА_8 тільки все добре. Совєтови проживали разом, ОСОБА_7 займався ремонтом будинку, весь час проводив з ОСОБА_4 . У 2021 році він виїхав у рейс за кордон, після цього свідок спілкувалася з ОСОБА_4 як і раніше, цікавилася як у неї справи. У 2022 році зустрілася з ОСОБА_4 , за запитання про ОСОБА_7 відповідала як його дружина, про розлучення нічого не говорила. Станом на серпень 2022 року нічого не було відомо про розлучення ОСОБА_6 , тому, свідок вітала ОСОБА_8 з річницею подружнього життя. ОСОБА_9 подякувала, нічого про розлучення не повідомила. Пізніше ОСОБА_3 дізналася від мами ОСОБА_2 про те, що вони розходяться. У жовтні 2022 року ОСОБА_10 з народженням сина, про розірвання шлюбу з ОСОБА_7 нічого не сказала. У телефонних розмовах ОСОБА_7 також нічого не повідомляв з приводу погіршення відносин з дружиною.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснила, що вона мати ОСОБА_7 , відповідача по справі. З ОСОБА_4 вона познайомилася у 2020 році, тісно з нею спілкувалися, ставилися як до майбутньої дружини сина. У вересні 2022 році з розмови з ОСОБА_7 , коли він перебував у рейсі за кордоном, свідок дізналася, що відносини між ними погіршилися і що вони розлучилися. ОСОБА_7 попросив нічого у ОСОБА_5 не питати, не турбувати її, сказав, що коли повернеться, то сам все з`ясує у неї. Свідок сказала, що ніяких сварок з ОСОБА_4 не було, вони приїздили один до одного у гості, на прохання ОСОБА_7 віддали їй автомобіль, привозили заробітну плату ОСОБА_7 , яку він перераховував для ОСОБА_5 . Нічого не віщувало розлучення подружжя. Совєтови проживали у будинку ОСОБА_5 у с.Дунайському, заробітну плату ОСОБА_7 витрачав на будинок, вкладав гроші у ремонт, подружжя планувало проживати у цьому будинку. У зв`язку з ремонтом у будинку, при місяці з червня по вересень вони проживали у будинку матері ОСОБА_5 . Свідок вказала, що ОСОБА_7 хотів приїхати з рейсу раніше, однак ОСОБА_12 цього не хотіла. Він мав бажання зберегти сім`ю. Після того, як ОСОБА_2 повернувся із рейсу, відразу поїхав у с.Дунайське до ОСОБА_5 . Свідок не здогадувалася, що між ними погіршилися відносини, до розмови із сином у вересні 2022 року.

Згідно ч.2 ст.281 розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою.

Частиною ч. 1 ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Частиною 4 статті 274 ЦПК України передбачено, що в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах , що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя.

Вислухавши позивачку, її представника, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частинами 3, 4 статті 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно ч.3 ст.109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення.

Згідно зі ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

У разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу (ч. 2 ст. 114 СК України).

В судовому засіданні встановлено, що сторони знаходяться в шлюбі з 14.08.2021 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим Ізмаїльським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) 14.08.2021 року, актовий запис №374 (а.с.12).

Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають.

Згідно виписки з рахунку приватного клієнта №/0622 за розрахунковий період з 04.04.2022 року по 04.07.2022 року, наданої акціонерним банком «Південний» від 22.06.2023 року ОСОБА_2 перераховував грошові кошти на банківський рахунок на ім`я ОСОБА_1 05.04.2022 року, 09.05.2022 року, 28.06.2022 року.

Як вбачається з роздруківки скріншотів з мессенджера «Viber» ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до серпня 2022 року спілкувалися як подружжя, обговорювали сімейні та побутові питання, в тому числі, телефонували один одному (а.с.43-59).

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у пункті 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року N 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", у рішенні суду у справі про розірвання шлюбу, зокрема, має бути зазначено дату й місце реєстрації шлюбу, час та причини фактичного його припинення, мотиви, з яких суд визнав збереження сім`ї можливим чи неможливим, обґрунтовані висновки з приводу інших заявлених вимог. У резолютивній частині рішення слід навести відомості, необхідні для реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС.

Таким чином, шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків і позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Як встановлено судом першої інстанції, стосунки та шлюбні відносини між позивачкою та відповідачем погіршились, спільне господарство вони не ведуть. Із пояснень представника відповідача вбачається, що відповідач не бажає продовження шлюбних відносин із позивачкою.

У п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" N 11 від 21 грудня 2007 року надано роз`яснення, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Відповідно до положень ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 6 ст.81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст.76 ЦПК України).

Отже, суд приходить до висновку, що фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені у серпні 2022 року, що підтверджується довідкою АТ «Південний» від 22.06.2023 року, поясненнями свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_11 та роздруківкою скріншотів переписки сторін з мессенджера «Viber».

За ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки.

Загальна декларація прав людини у ч.2 ст.16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих хто одружується.

За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім`ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз сім`ю шлюб, не може мати місце, а також, приймаючи бажання й право одного з них розірвати шлюб не може бути незаконно порушене. Крім того, також не можливо насильно одного з подружжя без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії реєстрації шлюбу. Саме добровільністю шлюбу зумовлена можливість його розірвання.

Враховуючи вищезазначене, оскільки сторони однією сім`єю не проживають, поновити шлюбно-сімейні стосунки наміру не мають, подальше сумісне проживання сторін і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивачки, а також, відповідач згоден на розірвання шлюбу, суд вважає за можливе шлюб розірвати.

Керуючись ст.ст.12, 13, 76-81, 83, 95, 141, 258, 259, 263 - 265, 268, 272 - 274, 280-283, 354, 355 ЦПК України, ст.ст.110,112 СК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , до ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 , про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований 14 серпня 2021 Ізмаїльським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), актовий запис №374 розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків « НОМЕР_2 », на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків « НОМЕР_3 », судовий збір у розмірі 992,40 (дев`ятсот дев`яносто дві гривні сорок копійок) грн.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 змінити прізвище на дошлюбне « ОСОБА_13 ».

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: Т.П.Пащенко