Справа № 626/2347/23
Провадження № 2-о/626/172/2023
РІШЕННЯ

Іменем України

15.08.2023 року м. Красноград

Красноградський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Гусара П.І.,

за участю секретаря Івашкіної Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Краснограді, в окремому провадженні, за відсутності учасників справи, заяву ОСОБА_1 з заінтересованою особою ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису,

В С Т А Н О В И В:

14.08.2023 року до Красноградського районного суду Харківської області надійшла заява ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 на строк до шести місяців, яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав, а саме:

1. Заборонити ОСОБА_2 перебувати в місці спільного проживання (перебування) з нею за адресою: АДРЕСА_1 та місці фактичного проживання їх дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_2 ;

2. Заборонити ОСОБА_2 наближатися до неї та дочки на відстань ближче 100 метрів до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування;

3. Заборонити ОСОБА_2 спілкуватися, вести листування, телефонні переговори з нею та дочкою, контактувати з ними через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Заява ОСОБА_1 обґрунтована тим, що з ОСОБА_2 перебуває в зареєстрованому шлюбі з 21.09.1996 року. Від шлюбу мають дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . На даний час їх сім`я розпалася і подружні стосунки вони не підтримують. Причиною розпаду сім`ї стало систематичне застосування ОСОБА_2 стосовно неї фізичного та психологічного насильства. В Красноградському районному суді Харківської області призначена до розгляду цивільна справа про розірвання шлюбу між нею та ОСОБА_2 . Під час спільного проживання з ОСОБА_2 останній часто вчиняв психологічний тиск, погрожував фізичною розправою відносно неї та родичів, зокрема погрожував вбивством, висловлювався нецензурною лайкою, внаслідок чого вона викликала поліцію. Незважаючи на те, що справа про розірвання шлюбу вже перебуває на розгляді, він все рівно не залишає її в спокої, мають місце дзвінки з погрозами та інше. 10.08.2023 року вона викликала поліцію, оскільки вважає, що ОСОБА_2 вчинив замах на вбивство відносно неї, зокрема відкрив вентиль газового балону при цьому увімкнув в мережу електроенергії кабель від глибинного насоса. Дані факти зафіксовані поліцію, та підтверджуються фото та аудіозаписами. Таким чином вона вважає себе особою, яка зазнала домашнього насильства. Щоб забезпечити дієвий та ефективний спосіб захисту від повторного вчинення домашнього насильства щодо неї необхідно до ОСОБА_2 застосувати обмежувальний припис.

В судове засідання учасники судового процесу не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, від ОСОБА_1 надійшла письмова заява в якій просить справу розглядати за її відсутності, на задоволенні заяви наполягає.

Відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмеженого припису.

Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, приходить до наступних висновків.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 21.09.1996 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, на даний час в Красноградському районному суді Харківської області перебуває на розгляді справа про розірвання шлюбу.

Від шлюбу мають повнолітню дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Зі змісту заяви про видачу обмежувального припису вбачається, що ОСОБА_2 чинить психологічний тиск на ОСОБА_1 , вона відчуває страх у зв`язку з чим потребує захисту.

Відповідно до рапортів працівників поліції Красноградського РВП ГУНП в Харківській області від 06.08.2023 року, 10.08.2023 року, 12.08.2023 року проводиться подальша перевірка стосовно домашнього насильства ОСОБА_2 відносно ОСОБА_4 .

Крім того надані заявником фотографії, відеозаписи та аудіозаписи, які містяться на диску не є належними доказами у розумінні ЦПК України, оскільки вони не містять переконливої інформації для суду щодо предмету доказування, зокрема щодо вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства відносно ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Таким чином, суд вважає доведеним факт, що ОСОБА_4 вчиняє домашнє насильство психологічного характеру щодо ОСОБА_4 , є високим вірогідність продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення щодо постраждалої особи, такі ризики є реальними та підтверджуються матеріалами справи.

У той же час згідно із частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Розділом IV глави 13 Цивільного процесуального кодексу України визначено порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису.

Відповідно до ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»; батьками та іншими законними представниками дитини, родичами дитини (баба, дід, повнолітні брат, сестра), мачухою або вітчимом дитини, а також органом опіки та піклування в інтересах дитини, яка постраждала від домашнього насильства, - у випадках, визначених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", або постраждала від насильства за ознакою статі, - у випадках, визначених Законом України "Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків".

Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини у вказаній сфері, є Закон України від 07 грудня 2017 року № 2229-VIII «Про запобігання та протидію домашньому насильству» цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» у цьому Законі терміни вживаються в такому значенні: дитина, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала дитина), - особа, яка не досягла 18 років та зазнала домашнього насильства у будь-якій формі або стала свідком (очевидцем) такого насильства.

Враховуючи, що в розумінні СК України та ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» повнолітня дочка ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не є дитиною, а отже ОСОБА_3 має право самостійно звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника.

Згідно з частиною першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі.

Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.

Частиною 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти).

Відповідно до частини першої статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: 1) терміновий заборонний припис стосовно кривдника; 2) обмежувальний припис стосовно кривдника; 3) взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; 4) направлення кривдника на проходження програми для кривдників.

Частинами 2, 3, 4 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків:

1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою;

2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи;

3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною;

4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою;

5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею;

6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи).

Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

При цьому враховуючи усі надані заявником докази, з огляду на встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що наявні обґрунтовані ризики вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства психологічного характеру щодо заявника ОСОБА_1 , а тому заяву слід задовольнити частково та видати обмежувальний припис строком до двох місяців щодо ОСОБА_2 шляхом встановлення заходів тимчасового обмеження прав кривдника та покладення на нього обов`язків, зокрема, встановлених п. 1, 4, 5, 6 ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», оскільки за фактами домашнього насильства на підставі заяв ОСОБА_1 від 06.08.2023 року, 10.08.2023 року, 12.08.2023 року працівниками поліції проводиться подальша перевірка, що буде достатньою мірою в даному випадку попередження та запобігання вчинення домашнього насильства.

В силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави.

Згідно із ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання.

На підставі Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», керуючись ст.ст. 259, 263-265, 268, 350-1, 350-6 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису - задовольнити частково.

Видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на строк до двох місяців, яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав, а саме:

1. Заборонити ОСОБА_2 перебувати в місці спільного проживання (перебування) з ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ;

2. Заборонити ОСОБА_2 наближатися на відстань ближче 100 метрів до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування ОСОБА_1 ;

3. Заборонити ОСОБА_2 спілкуватися, вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_4 контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

В решті вимог заяви відмовити.

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання (ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України).

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, віднести на рахунок держави.

Копії рішення суду вручаються учасникам справи, які були присутні у судовому засіданні, негайно після проголошення такого рішення. Учасникам справи, які не були присутні у судовому засіданні, копія рішення суду надсилається рекомендованим листом з повідомленням про вручення негайно, але не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення.

Про видачу обмежувального припису не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомити Красноградський районний відділ поліції ГУНП в Харківській області для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також Красноградську військову державну адміністрацію Харківської області та виконавчий комітет Красноградської міської ради Харківської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення в Харківській апеляційний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя