1Справа № 335/7907/23 4-с/335/33/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2023 року м. Запоріжжя

Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Геєць Ю.В. розглянувши матеріали скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), -

ВСТАНОВИВ:

23.08.2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Зі змісту скарги вбачається, що на виконанні Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (Одеса), Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі, знаходиться виконавчі провадження:

№ 66687519 з примусового виконання вимоги ф-168-25у, виданої 21.01.2021 року, Головним управлінням ДПС у Запорізькій області про стягнення з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь держави суми боргу в розмірі 5 871,36 грн. 01.02.2022 року виконавче провадження завершено на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» (відсутність у боржника майна).

№ 63245214 з примусового виконання вимоги ф-168-25у, виданої 06.11.2019 року, Головним управлінням ДПС у Запорізькій області про стягнення з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь держави суми боргу в розмірі 10 719,72 грн. 29.12.2020 року виконавче провадження завершено на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» (відсутність у боржника майна).

№ 58060913 з примусового виконання вимоги Ф-168-25, виданої 07.11.2018 року, Головним управлінням ДПС у Запорізькій області про стягнення з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь держави суми боргу в розмірі 16614,99 грн. 01.02.2022 року виконавче провадження завершено на підставі п.2 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» (відсутність у боржника майна).

19.10.2020 року та 28.10.2021 року, державним виконавцем відділу ДВС, було винесено постанову про накладення арешту на грошові кошти, що містяться на всіх відкритих рахунках боржника, а також на кошти на рахунках, що будуть відкрито після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення, на які заборонено законом, та належать боржнику, в результаті чого було арештовано рахунок на ім`я ОСОБА_1 , ІВАN НОМЕР_2 , який відкритий в АТ КБ «ПРИВАТБАНК», Київ, Україна, для зарахування заробітної плати.

Заявник посилаючись на те, що він з початку травня 2023 року, не може отримувати належну йому заробітну плату, яка являється єдиним джерелом його існування, а також не має можливості оплачувати комунальні платежі та далі виплачувати борг, який має намір відшкодувати в повному обсязі перед стягувачами, просить суд поновити строк на подання скарги.

Визнати дії державного виконавця Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (Одеса) Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі (колишній Заводський відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), щодо арешту коштів боржника - неправомірними.

Постанову державного виконавця Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (Одеса) Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі (колишній Заводський відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) за № 63245214 від 19.10.2020 року, та постанову державного виконавця Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (Одеса) Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі (колишній Заводський відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) № 66687519 від 28.10.2021 року скасувати, в частині накладення арешту на грошові кошти, що надходяться на рахунку відкритий на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та поживає за адресою: АДРЕСА_1 , іпн. код НОМЕР_1 , ІВАN НОМЕР_2 , який відкритий в АТ КБ «ПРИВАТБАНК», Київ, Україна, як заробітна плата.

Розглянути справу без його участі, в зв`язку з зайнятістю на роботі, скаргу підтримує в повному обсязі.

Вивчивши скаргу з доданими до неї документами, суд приходить до наступного висновку.

Виходячи із приписів частини 9 статті 10 ЦК України щодо застосування судом закону за аналогією, вимоги до вказаної скарги визначаються загальними нормами.

Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

За вимогами частини першої статті 18 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

З метою якісної та чіткої роботи судової системи міжнародним і національним законодавством передбачено принцип спеціалізації судів.

Згідно із частиною четвертою статті 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Відповідно до статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Важливість визначення юрисдикції підтверджується як закріпленням у Конституції України принципу верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя, так і прецедентною практикою ЄСПЛ.

Суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом», у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Чинне законодавство України передбачає широке коло можливостей впливу на хід виконавчого провадження, рішення, дії або бездіяльність державного (приватного) виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби.

Безумовно, гарантією дотримання та забезпечення прав та свобод сторін виконавчого провадження насамперед є право на оскарження рішень, дій або бездіяльності державного (приватного) виконавця у межах виконавчого провадження. Порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності державних (приватних) виконавців визначено як Законом України „Про виконавче провадження так і відповідними положеннями процесуальних кодексів, які повинні застосовуватися у сукупності заходів оскарження.

Оскарження рішень, дій та бездіяльності державного (приватного) виконавця та органу виконавчої служби передбачено трьома процесуальними кодексами - КАС, ЦПК, ГПК. Більш того, є різні випадки, коли подається скарга на діяльність виконавця, а коли позов.

Верховний суд України висловився щодо правильності обрання відповідної юрисдикційної підсудності при оскарження рішень, дій та/або бездіяльності державного виконавця під час виконання судового рішення або іншого виконавчого документу.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

В свою чергу ч. 2 вказаної статі передбачає, що рішення дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Так, Верховний Cуд України розглядаючи справу № 6-3077цс15 (№ в ЄДРСРУ 56309769) від 24 лютого 2016 року та № 6-931цс16 від 16.11.2016 року чітко висловився з цього приводу.

Суд зазначив: «Частиною першою статті 181 КАС України визначено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду з позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Інший порядок судового оскарження, у тому числі коло учасників цього оскарження, визначено розділом VII «Судовий контроль за виконанням судових рішень» ЦПК України і статтею 1212 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до частини четвертої статті 82 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ.

За приписами статті 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Скарга на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби подається до суду, який видав виконавчий документ (частина друга статті 384 ЦПК України).

Справи за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи посадової особи державної виконавчої служби розглядаються судом за загальними правилами ЦПК України з особливостями, встановленими статтею 386 цього Кодексу, за участю державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, рішення, дії або бездіяльність якої оскаржуються.

За результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу (частина перша статті 387 ЦПК України).

Отже, якщо законом установлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, то це виключає юрисдикцію адміністративних судів у такій категорії справ.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 11 листопада 2015 року в справі № 6-2187цс15 (№ в ЄДРСРУ 54398781).

Крім того, рішення, дії або бездіяльність державного виконавця також можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Рішення, дії та бездіяльність начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, можуть бути оскаржені до керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня (ч. 3 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження»).

Отже, спірні правовідносини не пов`язані з цивільним, а виникли під час виконання вимоги Головного управління ДПС у Запорізькій області і підлягають розгляду у порядку адміністративного судочинства.

Згідно з п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Про відмову у відкритті провадження у справі постановляється ухвала не пізніше п`яти днів з дня надходження заяви. Така ухвала надсилається заявникові не пізніше наступного дня після її постановлення в порядку, встановленому статтею 272 цього Кодексу (ч.2ст.186 ЦПК України).

Заявник звернувся до суду з вимогами, які мають розглядатись за правилами, встановленими КАС України.

За вказаних обставин суддя дійшов висновку, що дана скарга не належить розгляду в порядку цивільного судочинства, а отже у відкритті провадження у справі слід відмовити.

З викладеного слідує, що заявник має право звернутися до Запорізького окружного адміністративного суду Запорізької області за правилами адміністративного судочинства.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відмову у відкритті провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 186, 383, 384 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

У відкритті провадження у цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) - відмовити.

Роз`яснити заявнику про необхідність розгляду справи за правилами, встановленими Кодексом адміністративного судочинства України, у Запорізькому окружному адміністративному суді Запорізької області.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Ю.В.Геєць