Провадження № 2/127/3102/23
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 серпня 2023 року м. Вінниця
Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Волошин С.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,
До Вінницького міського суду Вінницької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики.
Дослідивши матеріали позову, суд дійшов висновку, що дана справа не належить до підсудності Вінницького міського суду Вінницької області з огляду на наступне.
При обрані територіальної підсудності позовної заяви позивач посилається на ч. 8 ст. 28 ЦПК України, згідно якої позови, що виникають із договорів, у яких зазначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів. Позивач зазначає, що місцем виконання та укладення договору позики від 23.10.2010 та договору відступлення права вимоги від 01.05.2023 є м. Вінниця, у зв`язку з чим остання звернулась за захистом своїх порушених прав до Вінницького міського суду Вінницької області.
Правила визначення місця виконання зобов`язання передбачено статтею 532 ЦК. При цьому слід ураховувати, що правила цієї статті застосовуються до зобов`язань, виконання яких з урахуванням їх особливостей можливе лише у певному місці. У разі якщо така особливість не визначена (наприклад, пункт 4 частини першої статті 532 ЦК) і не вбачається зі специфіки спірних відносин, то підсудність справи визначається за загальними правилами підсудності. (Постанова Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №3 від 01.03.2013 "Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ").
Місце укладання договорів визначено ст. 647 ЦК України.
Отже, правила ч. 8 ст. 28 ЦПК України застосовуються до зобов`язань, виконання яких має здійснюватись в певному місці, згідно з умовами укладеного між сторонами договору або з урахуванням їх особливостей виконання можливе лише у певному місці. У разі якщо така особливість не визначена і не вбачається зі специфіки спірних відносин, а так само не визначена умовами договору, то підсудність справи визначається за загальними правилами підсудності.
При цьому, за загальним правилом, місце виконання зобов`язання є договірною умовою та узгоджується сторонами у договорі, та сторони можуть передбачити будь-яке місце виконання, яке буде зручне для сторін. Місце виконання договору, у випадку його визначення сторонами у договорі, є однією з умов договору, що зумовлює обов`язок виконання договору саме у погодженому сторонами місці. Разом з цим судом встановлено, що у договорі позики від 23.10.2010, не визначено місце виконання зобов`язання, в ньому відсутні такі погоджені сторонами умови про виконання договору в м. Вінниці. В договорі зазначено лише місце укладання договору, а не виконання зобов`язань по договору. Враховуючи викладене та те, що місце виконання договору сторонами договору в його умовах не погоджено, а також те, що договір позики не є договором, виконання за яким в силу його особливостей можливо прийняти лише в певному місці (будь якої специфіки наведені правовідносини не містять), то підсудність справи повинна визначатись за загальними правилами підсудності.
При цьому слід зазначити, що місце укладання договору не є тотожним поняттю місце виконання договору.
Відповідно до ч.1 ст.27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 187 ЦПК України якщо відповідачем вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суд відкриває провадження не пізніше наступного дня з дня отримання судом у порядку, передбаченому частиною восьмою цієї статті, інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - відповідача.
Відповідно до ч. 8 ст. 187 ЦПК України суддя з метою визначення підсудності може також користуватися даними Єдиного державного демографічного реєстру.
Згідно відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру за №185099 від 15.08.2023, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
Враховуючи викладене приходжу до висновку про відсутність підстав вважати, що подана позовна заява підсудна Вінницькому міському суду Вінницької області.
Дотримання судами процесуальних норм інституту підсудності є вимогою статті шостої Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яке гарантує, що кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків або при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Позивачу слід врахувати, що розгляд і вирішення справи неповноважним судом, зокрема внаслідок порушення правил визначення підвідомчості та підсудності, є підставою для скасування навіть правильного за суттю рішення суду (ч. 1 ст. 378 ЦПК України).
Статтею 187 ЦПК України визначено, що якщо суддя, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, встановить, що справа не підсудна цьому суду, на підставі частини 9 цієї ж статті, суд надсилає справу за підсудністю в порядку встановленому статтею 31 ЦПК України.
Згідно п.1 ч.1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що справа належить до підсудності Вінницького районного суду Вінницької області, тобто за зареєстрованим місцем проживання відповідача, тому даний позов підлягає передачі за підсудністю до вказаного суду.
Згідно ч.ч.1-2 ст.32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються.
Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.27-28, 31- 32, 187, 260- 261, 353-354 ЦПК України, суд,
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому повну ухвалу суду не було вручено у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: