Справа № 485/1199/21
Провадження №2/485/6/23
Рішення

іменем України

25 серпня 2023 року м.Снігурівка

Снігурівський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого - судді Соловйова О.В.,

секретар судового засідання Гусарова І. М.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Мантуленко О.В.,

представника відповідача Ніколащенко С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Снігурівка в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Одеська залізниця Акціонерного товариства "Українська залізниця" виробничий підрозділ "Одеський загін воєнізованої охорони" про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу,

встановив:

У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 2020 року він працював в воєнізованій охороні Одеської залізниці. Наказом № 165-ос від 27 липня 2021 року дію його трудового договору припинено та звільнено з посади старшого стрільця 4 розряду Стрілецької команди з профілактичної роботи, на підставі п. 6 ст. 36 КЗпП України за відмови від продовження роботи через зміну істотних умов праці. З наказом про звільнення не згоден, посилаючись на те що його не було повідомлено які зміни повинні відбутися та фактично його мали перевести на іншу посаду з пониженням, але нові посадові інструкції не були надані, тому фактично вважав, що було скорочення штату і його необхідно звільняти за ч. 1 ст. 40 КЗпП України, але для цього не була дотримана передбачена законом процедура, в тому числі й не було згоди профспілкової організації.

Зазначає, що в травні 2021 року до команди по електронній пошті прийшов проект наказу № 181 від 30 квітня 2021 року про зміну штатного розпису та виведення посад і штату, який не мав ані підпису, ані печатки товариства. Зважаючи на незгоду багатьох працівників з його змістом, вони вважали що вказаний наказ не буде прийнято та підписано. В наступному відповідачем винесено ще один наказ № 193 від 11 травня 2021 року, яким змінено істотні умови праці, а саме розмір премії, в якому також відсутня печатка. 27 травня 2021 року йому та його колегам надали листи, в яких з посиланням на накази № 181 та № 193, їм повідомили про зміну істотних умов праці з 15 липня 2021 року, дане повідомлення також не мало печатки. Оскільки належним чином завірені накази з підписом та печаткою їм так і не надали для ознайомлення, вважав що після переговорів з профсоюзом, взявши до уваги незгоду працівників, вказані накази не будуть винесені, а у разі їх помилкового винесення скасовані.

Зі змісту проекту наказу № 181 вбачається, що його переведено з посади стрільця 4 розряду стрілецької команди з профілактичної роботи по Херсонському та Миколаївському регіонах НОР-1 на посаду стрільця 4 розряду стрілецької команди охорони вантажів і об"єктів ст. Миколаїв НОР-4. А отже при переведенні змінюється профілювання команди - з команди профілактичної роботи на команду з охорони вантажів і об"єктів, та прив"язка до місцевості - Херсонський та Миколаївський регіон НОР-1 на ст. Миколаїв НОР-4. При цьому, нові посадові інструкції, об"єм завдань які покладаються на команду з охорони вантажів та об"єктів, посадові інструкції працівників цієї команди йому не надавались. Професійні обов"язки з профілактичної роботи та команди охорони вантажів і об"єктів кардинально відрізняються і фактично відбувається зміна службових обов"язків, об"єму робіт та завдань, тому вважає, що відбувалось саме переведення. Згоду на переведення його на іншу посаду він не надавав. Отримавши прект наказу № 181 він письмово зазначив, що не згоден. Також з проекту наказу № 181 вбачається, що у НОР-1, в якому він раніше працював, були вакансії для стрільця 4 розряду стрілецької команди з охорони вантажів і об"єктів, але йому перейти на цю посаду запропоновано не було та переведено до НОР-4. При цьому, жодних записів у трудовій книжці зроблено не було, у картці форми N П-2 він підпис не ставив. Вважає його переведення на підставі наказу № 181 від 30 квітня 2021 року є незаконним та таким, що здійснено з порушенням вимог КЗпП України та Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників.

Також зазначає, що з листа від 27 травня 2021 року, яким його повідомлено про зміни до істотних умов праці, не зрозуміло які саме істотні умови праці відбуваються. З наведеної у листі таблиці можливо зробити висновок лише про розмір премії на новому місці роботи, а графа щодо показника на попередній посаді не заповнено. Крім того є не зрозумілим, який розмір премії мається на увазі, не більше зазначеного показника або це є постійний розмір не залежний від місяця та показників. За такого, він як працівник не мав можливості зрозуміти, які саме зміни відбуваються, а отже і прийняти рішення щодо згоди або незгоди продовжувати працювати.

Разом з тим, лист відповідача датовано 27 травня 2021 року, в якому зазначено що зміна істотних умов праці відбудеться 15 липня 2021 року, тоді як про зміну істотних умов праці працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці, тобто відповідачем пропущено вказаний строк.

Крім цього в листі міститься посилання на наказ № 181 від 30 квітня 2021 року, згідно з яким відбувається саме зміна штатного розпису та виведення посад і штату, з якого вбачається що частина працівників переводиться до інших відділів, а частина вивільняється. Не зрозумілим є, які саме зміни в організації виробництва і праці відбуваються та що стало підставою для начебто змін істотних умов праці. Якщо мало місце виведення одиниць зі штатного розпису, тобто фактичне скорочення, при цьому він не був би згоден з переведенням на нове місце, то його мали б звільнити на підставі ч. 1 ст. 40 КЗпП України. Окрім цього, при переведенні та подальшому звільненні не взято до уваги, що він є членом профсоюзу.

27 серпня 2021 року позивач звертався з вказаним позовом до Снігурівського районного суду Миколаївської області з дотриманням строків звернення до суду. Ухвалою суду від 28 серпня 2021 року позивачу було відмовлено у відкритті провадження по справі у зв"язку із зазначенням неналежного відповідача.

За таких підстав, позивач просить суд поновити строк звернення до суду, визнати незаконним та скасувати наказ №165-ос від 27 липня 2021 про його звільнення та поновити на посаді стрільця 4 розряду стрілецької команди з профілактичної роботи по Херсонському та Миколаївському регіонах, а також стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" на його користь середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу.

06 жовтня 2021 року представником відповідача Акціонерного товариства "Українська залізниця" було подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на те, що дійсно ОСОБА_1 перебував із товариством у трудових відносинах та наказом № 63-ос від 12 березня 2020 року був прийнятий на посаду стрільця 4 розряду стрілецької команди з профілактичної роботи виробничого підрозділу "Одеський загін воєнізованої охорони" Регіональної філії "Одеська залізниця". Наказом № 165-ос від 27 липня 2021 року позивача звільнено із займаної посади на підставі п. 6 ст. 36 КЗпП України (відмова працівника від продовження роботи у зв"язку із зміною істотних умовпраці). Звільненню передували два накази, видані відповідно до Положення про регіональну філію "Одеська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", затвердженого рішенням АТ "Укрзалізниця" від 04 березня 2021 року, а саме 30 квітня 2021 року наказ № 181 "Про внесення змін до штатних розписів виробничих підрозділів служби воєнізованої охорони" та 11 травня 2021 року наказ за № 193 "Про внесення змін та доповнень до наказу від 30 квітня 2021 року № 181". Ці накази викликані необхідністю змінити підпорядкованість загонів воєнізованої охорони регіональної філії "Одеська залізниця" з метою раціонального використання особового складу виробничого підрозділу служби воєнізованої охорони та полягали у вилученні із штатного розпису Одеського загону воєнізованої охорони штатних одиниць, зокрема стрільців, у тому числі 4 розряду, та введення їх у штатні розписи Одеського, Знам"янського та Херсонського загонів. Зміна підпорядкованості загонів не передбачала вивільнення та звільнення працівників на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України з посади, яку займав ОСОБА_1 , тому не припиняла дії укладеного з ним трудового договору. Рішення про зміну підпорядкованості та вивільнення посад начальників команди, групи, відділення, яких позивач не займав, прийняті зважаючи на результати аудиту ЦВА окремих бізнес-процесів діяльності, відображених у Меморандумі від 26 січня 2021 року № 12, та направлені на раціоналізацію робочих місць і запобігання непродуктивних фінансових витрат, що є правом роботодавця та його обов"язком по відношенню до держави як власника акцій товариства. Із наказом № 181 від 30 квітня 2021 року ОСОБА_1 ознайомлений під підпис 10 травня 2021 року, а з наказом № 193 від 11 травня 2021 року - 14 травня 2021 року, та висловив свою незгоду з ними, про що свідчить його особистий підпис у відомості (листі) ознайомлення. Зміна підпорядкованості загонів воєнізованої охорони супроводжувалася зміною умов оплати праці стрільця 4 розряду в частині розміру преміювання за основні результати господарської діяльності в сторону зменшення, про що листом ознайомлено 27 травня 2021 року ОСОБА_1 із викладенням докладної та порівняльної інформації. ОСОБА_1 не погодився продовжувати трудові відносини на умовах зменшення розміру щомісячних премій, тому був звільнений із посади на підставі п. 6 ч. 1 ст. 36 КЗпП України з 27 липня 2021 року (через два місяці після повідомлення про перепідпорядкування за зміну істотних умов праці). Такі дії та рішення АТ "Українська залізниця" повністю узгоджуються з нормами трудового законодавства, зокрема приписами п. 6 ч. 1 ст. 36 КЗпП України, відповідно до якого підставою припинення трудового договору є відмова працівника від переведення на роботу в іншу місцевість разом з підприємством, установою, організацією, а також відмова від продовження роботи у зв"язку із зміною істотних умов праці. АТ "Укрзалізниця" не погоджується з доводами позивача про те, що розмір премії не може вважатися істотною умовою праці, оскільки відмова працівника продовжувати роботу у зв"язку із зміною діючих умов оплати праці є підставою для припинення трудового договору на підставі п. 6 ч. 1 ст. 36 КЗпП України. Доводи позивача про те, що він вважає зміну підпорядкованості загону воєнізованої охорони переведенням, згоди на яке він не надавав, лише підтверджують законність його звільнення за п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України, а його посилання на наявність у НОР-1, в якому він працював, вакансій стрільця 4 розряду, але йому не запропонували їх зайняти, а перевели до НОР-4, є необґрунтованими, оскільки із внесеними змінами до штатних розписів виробничих підрозділів служби воєнізованої охорони АТ "Укрзалізниця" виробничий підрозділ НОР-1 утворюють стрілецькі команди з охорони вантажів і об"єктів ст. Одеса- Заставна, а виробничий підрозділ НОР-4 ст.Миколаїв, що відповідає місцю проживання позивача. Незрозумілим є посилання позивача на записи в трудову книжку, які щодо нього, на його думку, повинні були вноситися відповідно до Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників на підставі наказу № 181 від 30 квітня 2021 року, але не внесені, оскільки цей наказ винесено на майбутнє, яке з врахуванням визначеного законом двомісячного терміну попередження працівників про зміну істотних умов праці повинно було відбутися з 15 липня 2021 року, однак з врахуванням попередження позивача про зміну умов праці 27 травня 2021 року, відбулося 27 липня 2021 року. При цьому звільнений ОСОБА_1 із посади стрільця 4 розряду стрілецької команди з профілактичної роботи, а не з якоїсь іншої посади (а.с.26-27).

В судовому засіданні позивач та його представник заявлені вимоги підтримали та просили позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав, з підстав викладених у відзиві.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків.

Судом встановлено, що наказом № 63-ос від 12 березня 2020 року ОСОБА_1 був прийнятий на посаду стрільця 4-го розряду стрілецької команди з профілактичної роботи по Херсонському та Миколаївському регіонах виробничого підрозділу "Одеський загін воєнізованоїохорони" Регіональної філії "Одеська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (а.с. 11).

Відповідно до наказу від 30 квітня 2021 року № 181 "Про внесення змін до штатних розписів виробничих підрозділів служби воєнізованої охорони" з врахуванням змін за наказом № 181 від 11 травня 2021 року, серед іншого, було визначено про вилучення з 15 липня 2021 року зі штатного розпису Одеського загону воєнізованої охорони штатних одиниць, зокрема стрільців, в тому числі 4-го розряду, та введення їх у штатні розписи Одеського, Знам`янського та Херсонського загонів. Так, за переліками вилучених та введених посад, виписаних в додатках до наказів, вилучалася посада ОСОБА_1 як старшого стрільця 4-го розраду стрілецької команди з профілактичної роботи по Херсонському та Миколаївському регіонах, та з 15 липня 2021 року вводилася по ньому посада старшого стрільця 4-го розряду стрілецької команди з охорони вантажів і об`єктів ст. Миколаїв (а.с. 31-48)

Вказане було здійснено з метою раціоналізації робочих місць і запобігання непродуктивних фінансових витрат, виходячи із результату аудиту ЦВА окремих бізнес-процесів діяльності, відображених в Меморандумі від 26 січня 2021 року № 12.

З вище вказаними наказами позивач був ознайомлений 10 та 14 травня 2021 року, але не погодився (а.с.49-50).

Вказані зміни підпорядкованості потягли зміни в оплаті праці, зокрема й щодо зміни показників та розміру преміювання за основні результати господарської діяльності, про що позивач був повідомлений 27 травня 2021 року. При цьому відповідач в повідомленні про зміну істотних умов праці вказував про те, що з 15 липня 2021 року відбудеться реорганізація стрілецької команди з профілактичної роботи по Херсонському та Миколаївському регіону, в результаті чого його посада буде переміщена до стрілецької команди охорони вантажів і об`єктів ст. Миколаїв та просив позивача протягом двох місяців з дня отримання цього повідомлення надати письмову згоду про свою згоду працювати у нових умовах та повідомляв ОСОБА_1 про наслідки відмови від роботи у нових умовах, а саме можливість звільнення на підставі п. 6 ст. 36 КЗпП України через два місяці (а.с.56-58).

В той же час, ОСОБА_1 не погодився на продовження роботи у зв`язку із зміною істотних умов праці та наказом № 165-ос від 27 липня 2021 року він був звільнений з посади старшого стрільця 4-го розряду команди з профілактичної роботи Херсонського та Миколаївського регіону виробничого підрозділу "Одеський загін воєнізованої охорони" регіональної філії "Одеська залізниця" АТ "Українська залізниця" за п. 6 ст. 36 КЗпП України (а.с.55).

Відповідно до протоколу № 3 від 14 липня 2021 року на засіданні профспілкового комітету Одеського загону воєнізованої охорони регіональної філії Одеської залізниці було прийнято до відома інформацію щодо змін у умовах праці та запобігання звільненню працівників (а.с.53-54).

Між сторонами склалися трудові правовідносини, які регулюються Кодексом законів про працю України.

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Стаття 36 КЗпП України визначає підстави припинення трудового договору, кожна з яких є самостійною.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 36 КЗпП України підставою припинення трудового договору є відмова працівника від переведення на роботу в іншу місцевість разом з підприємством, установою, організацією, а також відмова від продовження роботи у зв`язку із зміною істотних умов праці.

Частиною третьою та четвертою статті 32 КЗпП України встановлено, що у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою.

Про зміну істотних умов праці систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці.

Якщо колишні (попередні) істотні умови праці не може бути збережено, а працівник не згоден на продовження роботи на нових умовах, то трудовий договір припиняється за пунктом 6 статті 36 цього Кодексу.

Припинення трудового договору за пунктом 6 частини першої статті 36 КЗпП України при відмові працівника від продовження роботи зі зміненими істотними умовами праці може бути визнане обґрунтованим, якщо зміна істотних умов праці при провадженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою викликана змінами в організації виробництва і праці (пункт 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів").

Зміною істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою, викликаною змінами в організації виробництва і праці, визнається раціоналізація робочих місць, введення нових форм організації праці, в тому числі перехід на бригадну форму організації праці і впровадження передових методів тощо.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 травня 2020 року в справі № 761/11887/15-ц (провадження № 61-15506сво18) зроблено висновок, що звільнення працівника на підставі пункту 6 частини першої статті 36 КЗпП України у зв`язку із його відмовою від продовження роботи у зв`язку із зміною істотних умов праці не можна відносити ні до звільнення працівника за його ініціативою, ні до звільнення працівника за ініціативою роботодавця. Зазначена підстава припинення трудового договору є окремою самостійною підставою для припинення трудового договору, яка обумовлена відсутністю взаємного волевиявлення його сторін, недосягненням ними згоди щодо продовження дії трудового договору. Підставою для звільнення працівника за пунктом 6 частини першої статті 36 КЗпП України є його відмова від продовження роботи в нових умовах праці після спливу двомісячного строку з часу ознайомлення з відповідним повідомленням.

Зміна істотних умов праці, передбачена частиною третьою статті 32 КЗпП України, за своїм змістом не тотожна звільненню у зв`язку із зміною організації виробництва і праці, скороченням чисельності або штату працівників на підставі пункту 1 частини першої статті 40 цього Кодексу, оскільки передбачає продовження роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою, але за новими умовами праці.

Аналогічна правова позиція закріплена у постанові Верховного Суду України від 23 березня 2016 року № 6-2748цс15.

Статті 243, 245, 246, 247 КЗпП України передбачають, що відповідно до Конституції України та Закону України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності" громадяни України мають право на основі вільного волевиявлення без будь-якого дозволу створювати професійні спілки з метою представництва, здійснення і захисту своїх трудових та соціально-економічних прав та інтересів, вступати до них та виходити з них на умовах і в порядку, визначених їх статутами, брати участь у роботі професійних спілок.

Працівники мають право брати участь в управлінні підприємствами, установами, організаціями через загальні збори (конференції), ради трудових колективів, професійні спілки, які діють у трудових колективах, інші органи, уповноважені трудовим колективом на представництво, вносити пропозиції щодо поліпшення роботи підприємства, установи, організації, а також з питань соціально-культурного і побутового обслуговування.

Первинні профспілкові організації на підприємствах, в установах, організаціях та їх структурних підрозділах представляють інтереси своїх членів і захищають їх трудові, соціально-економічні права та інтереси.

Виборний орган первинної профспілкової організації на підприємстві, в установі, організації разом з роботодавцем вирішує питання робочого часу і часу відпочинку, погоджує графіки змінності та надання відпусток, запровадження підсумованого обліку робочого часу, дає дозвіл на проведення надурочних робіт, робіт у вихідні дні тощо.

Відповідно до статей 76, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За правилами статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Досліджені судом докази доводять, що роботодавцем при звільненні позивача не було порушено вимог трудового законодавства.

При зміні істотних умов праці, посада, яку обіймав позивач, залишилася у штатному розписі, але змінилися умови трудового договору, зокрема й оплата праці, що включило зміну розміру ставок премій. Зміна одного структурного підрозділу товариства в інший без скорочення штату не є підставою вважати, що відбулося скорочення штату чи структурного підрозділу. Тому посилання позивача на те, що фактично відбулося скорочення штату і його необхідно було звільняти за ч. 1 ст. 40 КЗпП України є помилковим.

Позивача було звільнено з роботи через два місяці після повідомлення про зміну істотних умов праці.

Суд встановив, що у відповідача відбулись зміни в організації виробництва і праці, що мало наслідком зміну істотних умов праці позивача. Така зміна істотних умов праці для ОСОБА_1 полягала у зміні його підпорядкованості як старшого стрільця 4-го розраду стрілецької команди з профілактичної роботи по Херсонському та Миколаївському регіонах на старшого стрільця 4-го розряду стрілецької команди з охорони вантажів і об`єктів ст. Миколаїв.

Звільнення позивача відбулось внаслідок його небажання працювати у змінених умовах праці, про що він власноруч підписав заяву із відмовою.

Доводи позивача про порушення відповідачем строку повідомлення про зміну істотних умов праці, встановлений частиною третьою статті 32 КЗпП України, не відповідає обставинам справи.

Докази свідчать, що позивача ознайомлено з наказами від 30 квітня 2021 року № 181 "Про внесення змін до штатних розписів виробничих підрозділів служби воєнізованої охорони" з врахуванням змін за наказом № 193 від 11 травня 2021 року, 10 та 14 травня 2021 року та повідомлено про зміну істотних умов праці 27 травня 2021 року, а звільнено - 27 липня 2021 року наказом № 165-ос. При цьому зазначені накази та повідомлення містять достатньо зрозумілі умови праці які змінюються.

До того ж в повідомлені роботодавець навів порівняльну таблицю зміни показників та розмірів преміювання за основні результати господарської діяльності та повідомляв ОСОБА_1 про наслідки відмови від роботи у нових умовах та можливість звільнення на підставі п. 6 ст. 36 КЗпП України через два місяці.

Твердження позивача про те, що в товаристві не було таких змін в організації виробництва і праці, що вимагали зміни в організації виробничих підрозділів служби воєнізованої охорони, є безпідставними.

Нові умови праці, які передбачали роботу позивача на посаді старшого стрільця 4-го розряду стрілецької команди з охорони вантажів і об`єктів ст. Миколаїв, були викликані необхідністю раціоналізації робочих місць і запобігання непродуктивних фінансових витрат.

Враховуючи викладене, суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог позивача та ухвалює про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

Щодо строків звернення до суду, то суд погоджується з доводами позивача про наявність підстав для їх поновлення позивачу.

Згідно ч. 2 ст. 233 КЗпП України із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні.

27 серпня 2021 року позивач звертався з вказаним позовом до Снігурівського районного суду Миколаївської області з дотриманням строків звернення до суду. Ухвалою суду від 28 серпня 2021 року позивачу було відмовлено у відкритті провадження по справі у зв"язку із зазначенням неналежного відповідача.

Таким чином процесуальні строки повинні бути поновлені з метою забезпечення позивачу доступ до правосуддя, гарантованого державою та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та поновлення порушених прав позивача.

У зв`язку з відмовою в задоволенні позову судові витрати слід віднести на рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 4, 13, 81, 141, 263-265, 268 ЦПК України, суд

ухвалив:

Поновити позивачу ОСОБА_1 строк на звернення до суду з позовом до Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Одеська залізниця Акціонерного товариства "Українська залізниця" виробничий підрозділ "Одеський загін воєнізованої охорони" про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Одеська залізниця Акціонерного товариства "Українська залізниця" виробничий підрозділ "Одеський загін воєнізованої охорони" про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 28 серпня 2023 року.

Суддя О. В. Соловйов