Красноокнянський районний суд Одеської області
Справа № 506/582/22
Провадження № 2/506/31/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.12.2023 року с.м.т. Окни

Красноокнянський районний суд Одеської області в складі

головуючого судді Чеботаренко О.Л.

за участю секретаря судового засідання Тинкован Г.О.

представника позивача адвоката Дубінкіна Ю.М.

представника відповідача

АТ «Державний ощадний банк України» в особі Філії Одеського обласного управління АТ « Ощадбанк» Поплавської О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Окни в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі Філії Одеського обласного управління АТ « Ощадбанк», ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Великомихайлівська районна державна нотаріальна контора Одеської області, Подільський відділ ДВС у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про усунення перешкод у користуванні квартирою та зняття арешту,

В С Т А Н О В И В :

19 жовтня 2022 року позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Великомихайлівська районна державна нотаріальна контора Одеської області, про усунення перешкод у користуванні квартирою та зняття арешту.

01 листопада 2022 року після встановлення місця проживання відповідача по справі позовна заява прийнята судом до розгляду та відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження.

21 грудня 2022 року ухвалою суду було закрито підготовче провадження та справа призначена до судового розгляду по суті.

01 червня 2023 року ухвалою суду за клопотанням представника позивача було повернуто до розгляду справи у підготовче провадження.

25 липня 2023 року уточнена позовна заява була залишена без руху.

Після усунення недоліків справа була призначена до підготовчого судового засідання.

05 грудня 2023 року ухвалою суду було закрито підготовче провадження та справа призначена до судового розгляду по суті.

Позивач звернулася до суду з вищевказаним уточненим позовом, обґрунтовуючи його тим, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору дарування ,укладеного між нею та ОСОБА_5 ,та посвідченого 26 червня 2003 року за реєстром № 3р 280 приватним нотаріусом Красноокнянського районного нотаріального округу Бушуєвою І.І. 08 липня 2022 року вона отримала інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно і дізналася про наявність обтяжень у виді арештів на її квартиру , а саме архівних записів:

-від 01.12.2008 року №8246799 на підставі рішення б/н Красноокнянського районного суду Одеської області від 09.06.2000 року (реєстраційний номер обтяження 8246799);

-від 01.12.2008 року №82468817 на підставі рішення б/н Красноокнянського районного суду Одеської області від 09.06.2000 року (реєстраційний номер обтяження 8246817);

-від 01.12.2008 року №8246848 на підставі рішення б/н Красноокнянського районного суду Одеської області від 18.08.2000 року (реєстраційний номер обтяження 8246848);

- від 01.12.2008 року № 8246868 на підставі рішення б/н Красноокнянського районного суду Одеської області від 18.08.2000 року (реєстраційний номер 8246868).

При цьому відповідно до напису на договорі дарування вищезазначеної квартири ,ця квартира під забороною відчуження(арештом) не перебувала.

Разом з тим , відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта (вказаної квартири), власником якої є ОСОБА_6 (дошлюбне прізвище позивача ) , у розділі Відомості з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна ,власником зазначено ОСОБА_4 ( реєстраційний номер обтяження 8246799 ,8246848;) , а також ОСОБА_3 (реєстраційний номер обтяження 8246817 , 8246868) , є обтяження у виді заборони на нерухоме майно на підставі вищезазначених рішень ,які були внесені 01.12.2008 року , тобто фактично обтяження були зареєстровані у той час, коли власником квартири була вона/ позивач/ , а не попередні власники.

Вказані обтяження були внесені на підставі постанови судді Красноокнянського районного суду Одеської області від 09 червня 2000 року про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення боргу та на підставі постанови судді Красноокнянського районного суду від 18 серпня 2000 року про забезпечення позову у цивільній справі за позовом Прокурора Приморського району м.Одеси в інтересах Одеської філії АТ «Ощадбанк України і Одеського міського відділення № 7860 Ощадбанка України до ОСОБА_3 про стягнення 4205,13 грн.

Позивач зазначає, що наявність зазначеної заборони не має ніякого відношення до неї та до її квартири, яка на законних підставах належить їй на праві приватної власності. Посилаючись на ст. 391 ЦК України, позивач просить усунути перешкоди у користуванні її квартирою та зняти арешт з її квартири , а також скасувати реєстрацію в ЄР заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

Відповідач - АТ «Державний ощадний банк України» в особі Філії Одеського обласного управління АТ « Ощадбанк» надав відзив на позовну заяву , у якому зазначив, що відповідно до постанови судді Красноокнянського районного суду Одеської області по справі за позовом Прокурора Приморського району м.Одеси в інтересах Одеської філії АТ «Ощадбанк України і Одеського міського відділення № 7860 Ощадбанка України до ОСОБА_3 про стягнення 4205,13 грн. було доручено державному нотаріусу Великомихайлівської державної нотаріальної контори та приватному нотаріусу Бушуєвій І.І. накласти арешт на житловий будинок в с.Ставрово Красноокнянського району, при цьому жодних документів про накладення арешту на квартиру позивачем не надано. Тому відповідач у задоволенні позову просив відмовити. Інші обґрунтування, викладені у відзиві( як то неналежний склад учасників справи, невідповідність позовної заяви вимогам ч.3 ст. 175 ЦПК України) позивачем були усунуті в ході виконання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху.

У судовому засіданні представник позивача наполягав на задоволенні позовних вимогах та дав пояснення, аналогічні вищевикладеному.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позов визнала і повідомила, що більше 20 років тому у неї з ОСОБА_4 виник спір з приводу стягнення боргу з останньої. На підставі її заяви про забезпечення позову було накладено арешт на квартиру останньої. Невдовзі після ухвалення рішення вона отримала виконавчий лист, але не звертала його до виконання, так як ОСОБА_4 добровільно повернула їй борг.

У подальшому відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, просила розглядати справу у її відсутність .

Представник відповідача АТ «Державний ощадний банк України» в особі Філії Одеського обласного управління у судовому засіданні позов не визнала із причин, вказаних у відзиві на позовну заяву, доповнивши, що у них відсутні дані про будь-яку заборгованість відповідача ОСОБА_3 перед АТ «Державний ощадний банк України».

Відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_3 у судові засідання не з`являлися, про причини неявки суд не повідомляли, хоча про день та час розгляду справи були повідомлені неодноразово належним чином у встановленому законом порядку /а.с. 181-183,193 / , відзив на позов не подали.

За таких обставин суд визнає причини неявки відповідачів неповажними і тому справа розглянута у їх відсутність в порядку п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України.

Представник третьої особи ,яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Великомихайлівської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явилася , однак надала письмову заяву, у якій просила розгляд справи проводити у її відсутність до повного завершення; свою позицію по суті позову не висловила.

Представник третьої особи ,яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Подільського відділу ДВС у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) в судове засідання не з`явилася , однак надала письмову заяву, у якій просила розгляд справи проводити у її відсутність до повного завершення, зауважуючи, що ДВС не проводила виконавчих дій по вказаним постановам суду; свою позицію по суті позову не висловила.

За таких обставин справа розглянута у їх відсутність в порядку п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України.

Вислухавши позицію представника позивача, відповідача ОСОБА_2 , представника відповідача АТ «Державний ощадний банк України» в особі Філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» , дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

Позивачу ОСОБА_7 ) на праві приватної власності на підставі договору дарування ( даритель ОСОБА_5 ) , посвідченого 26 червня 2003 року за реєстром № 3р 280 приватним нотаріусом Красноокнянського районного нотаріального округу Бушуєвою І.І., належить квартира АДРЕСА_1 ./ а.с.9,10/.

Відповідно до напису на договорі дарування вищезазначеної квартири та п.7 вищевказаного договору ця квартира під забороною відчуження(арештом) не перебувала.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта - квартири АДРЕСА_1 станом на 08 липня 2022 року , власником якої зазначено ОСОБА_6 ,у розділі « Відомості з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна» зазначено , що на вказаний об`єкт є обтяження у виді заборони на нерухоме майно від 01.12.2008 року №8246799 на підставі рішення б/н Красноокнянського районного суду Одеської області від 09.06.2000 року (реєстраційний номер обтяження 8246799); -від 01.12.2008 року №8246848 на підставі рішення б/н Красноокнянського районного суду Одеської області від 18.08.2000 року (реєстраційний номер обтяження 8246848) , при цьому власником квартири вказано ОСОБА_4 ; а також -від 01.12.2008 року №82468817 на підставі рішення б/н Красноокнянського районного суду Одеської області від 09.06.2000 року (реєстраційний номер обтяження 8246817);

-від 01.12.2008 року №8246868 на підставі рішення б/н Красноокнянського районного суду Одеської області від 18.08.2000 року (реєстраційний номер обтяження 824686), при цьому власником квартири вказано ОСОБА_3 / а.с.11-13 /

При цьому ,за повідомленням Великомихайлівської районної державної нотаріальної контори ,підставою обтяження була постанова Красноокнянського районного суду Одеської області від 09 червня 2000 року./ а.с.15 /

Відповідно до копії постанови Красноокнянського районного суду від 09 червня 2000 року, на квартиру АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_4 ,було накладено арешт з метою забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення боргу./ а.с.17 /

Зазначена постанова була звернута до виконання 21 червня 2000 року та направлена для виконання як Великомихайлівській районній державній нотаріальній конторі, так і приватному нотаріусу Бушуєвій І.І./ а.с. 16 /

Відповідно до рішення Красноокнянського районного суду Одеської області від 04 липня 2000 року по справі 2-251/2000 позов ОСОБА_2 було задоволено і з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 було стягнуто 255805 грн/ оглянуті у судовому засіданні матеріали справи №-251/2000 /.

Як повідомила у судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 , борг ОСОБА_4 їй повернула.

Відповідно до копії постанови Красноокнянського районного суду від 18 серпня 2000 року, на житловий будинок в с.Ставрово Красноокнянського району Одеської області, що належить ОСОБА_3 , та на інше майно, яке йому належить ,було накладено арешт з метою забезпечення позову по справі за позовом Прокурора Приморського району м.Одеси в інтересах Одеської філії АТ «Ощадбанк України і Одеського міського відділення № 7860 Ощадбанка України до ОСОБА_3 про стягнення 4205,13 грн/а.с. 83 /

Зазначена постанова в частині накладення арешту на будинок була звернута до виконання 05 вересня 2000 року та направлена для виконання Великомихайлівській районній державній нотаріальній конторі./ а.с. 82 /

Відповідно до рішення Красноокнянського районного суду Одеської області від 09 лютого 2001 року по справі 2-6/2001 позов Прокурора Приморського району Одеської області було задоволено і з ОСОБА_3 на користь Одеського міського відділення № 7860 Ощадбанка було стягнуто 4205,13 грн / а.с. 88-89/.

За інформацією Великомихайлівської районної державної нотаріальної контори, будь -яка інша інформація щодо підстав накладання арешту на будинок та квартиру ОСОБА_3 , ніж постанова Красноокнянського районного суду від 18 серпня 2020 року , відсутня. При цьому ,всі дані щодо обтяжень переносилися із Реєстру заборон «Феміда» у Єдиний реєстр заборон відчуження нерухомого майна ,а так як станом на 01 грудня 2008 року повідомлень про погашення обтяжень щодо ОСОБА_3 не надходило ,то і арешт на житловий будинок та все майно було перенесено у новий Реєстр. / а.с. 81/ .

За інформацією Подільського відділу ДВС у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса),згідно даних АСВ (пошук ВД/ВП) ,спецпідрозділ ,пошук ВД/ВП (архів) на примусовому виконанні не перебувала постанова Красноокнянського районного суду Одеської області від 18.08.2000 року в частині накладення арешту на майно ОСОБА_3 ;Відділ не виступав обтяжувачем щодо майна ОСОБА_3 . Надати більш детальну інформацію неможливо ,так як термін зберігання виконавчих проваджень та книг обліку виконавчих

проваджень ,відповідно до «Порядку роботи з документами в органах ДВС» від 25.12.2008 року №2274/5,становить 3 роки ( а.с. 187)

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до статті 19 ЦПК України у порядку цивільного судочинства, суди розглядають справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Статтею 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту є відновлення становища, яке існувало до порушення.

За змістом ст.ст.11,15 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Так, судом встановлено, що позивач є законним власником квартири АДРЕСА_1 і існування обтяжень, які було накладено щодо майна попередніх власників, підстав для якого вже не існувало на момент укладення договору дарування , перешкоджає реалізації права позивача на вільне розпорядження приватною власністю.

Так, спір між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 фактично вирішено невдовзі після ухвалення рішенні суду у 2000 році; що стосується виконання рішення суду за позовом прокурора Приморського району м.Одеса в інтересах Одеської філії АТ «Ощадбанк України і Одеського міського відділення № 7860 Ощадбанка України, то на час розгляду справи у представника позивача ( відповідача за цією справу ) взагалі відсутня будь-яка інформація як щодо заборгованості ОСОБА_3 перед АТ «Ощадбанк України», так і про наявність будь-яких претензій останнього до ОСОБА_3 .

При цьому позивач, будучи добросовісним набувачем квартири ,щодо якої є обтяження, не є стороною у вказаних спірних правовідносинах.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму ВССУ № 5 від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 6 від 27.08.76 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним.

Таким чином, позивач як законний власник , згідно із положеннями ст. 391 ЦК України, може вимагати усунення будь-яких порушень (обмежень) в здійсненні нею права користування розпорядження майном, яке належить їй на праві приватної власності.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, ст. 321 ЦК України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд та вчиняти по відношенню до свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно ст.ст. 321, 383, 386 ЦК України, позивач як власник не може бути протиправно позбавлена цього права чи обмежена у його здійсненні; вона має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, і держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. .

Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод до якої Україна приєдналась 17 липня 1997р. відповідно до Закону від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст. 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

Таким чином, виходячи із встановлених судом обставин справи та перевірки їх доказами , суд дійшов висновку про наявність підстав для скасування заборони на відчуження нерухомого майна , а саме скасування арешту квартири позивача, яка належить останній на праві власності .

При цьому слід зауважити, що згідно з п.п.5.1. п.5 гл.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5, нотаріус, який накладав заборону, знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення: кредитора про погашення позики; про припинення (розірвання, визнання недійсним) договору застави (іпотеки); про припинення договору іпотеки у зв`язку з набуттям іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, після припинення договору іпотеки у зв`язку з відчуженням іпотекодержателем предмета іпотеки; про припинення, розірвання, визнання недійсним договору ренти, довічного утримання (догляду), спадкового договору; органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини; про скасування рішення суду про оголошення фізичної особи померлою або закінчення п`ятирічного строку з часу видачі свідоцтва про право на спадщину на майно особи, оголошеної померлою; про смерть другого з подружжя, що склали спільний заповіт; про скасування рішення суду про позбавлення батьків дитини батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав; про смерть відчужувача за спадковим договором або про смерть другого з подружжя, що уклали спадковий договір; про відчуження майна, переданого під виплату ренти; за рішенням суду; в інших випадках, передбачених законом.

Що стосується вимог щодо скасування реєстрації в ЄР заборон відчуження об`єктів нерухомого майна , то відповідно до ч.3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відомості про речові права, обтяження

речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню, крім випадків, передбачених пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону.

При цьому , п.1 ч.7 ст. 37 вказаного Закону визначено , що у разі задоволення скарги на рішення, дії або бездіяльність у сфері державної реєстрації прав або підтвердження факту використання ідентифікаторів доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав іншими особами Міністерство юстиції України, його територіальні органи приймають рішення про визнання прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання рішення державного реєстратора (про державну реєстрацію прав, про зупинення державної реєстрації прав, про зупинення розгляду заяви або про відмову в державній реєстрації прав), анулювання рішення територіального органу Міністерства юстиції України.

Разом з тим , позивачем в установленому законом порядку не оскаржувалися дії нотаріуса як державного реєстратора , тому і підстав для задоволення таких вимог у суду немає.

Посилання представника відповідача АТ «Державний ощадний банк України» в особі Філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» на те ,що з метою забезпечення позову арешт накладався на будинок, а не на квартиру ОСОБА_3 ,як на підставу невизнання позову , не може бути прийнято до уваги, так як хоч судом було дійсно накладено арешт на будинок ОСОБА_3 в с.Ставрово Красноокнянського району, однак при цьому у постанові було зазначено і інше майно , в склад якого, можливо , входила і квартира АДРЕСА_1 . Однак, так як ні АТ «Державний ощадний банк України», в інтересах якого було накладено арешт, ні нотаріус, який забезпечував виконання постанови суду, не дають обґрунтованих пояснень щодо накладення арешту саме на вказану квартиру ( хоча в постанові суду про накладення арешту ця квартира не зазначена ) ,суд вважає, що позивач, яка не є стороною у спірних правовідносинах, не має нести тягар відповідальності власним майном за невиконання можливих боргових зобов`язань сторонньою особою.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

При цьому відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Разом з тим ,враховуючи ,що позивач просила залишити судові витрати за нею та не стягувати з відповідачів понесені нею судові витрати у вигляді сплаченого судового збору, виходячи із принципу диспозитивності, суд прийшов до висновку про відсутність необхідності стягнення з відповідачів понесених позивачем судових витрат.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 141, 261, 264, 265, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 (проживає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ), Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі Філії Одеського обласного управління АТ « Ощадбанк» (адреса: вул.Базарна, 17, м.Одеса, ), ОСОБА_3 (зареєстрований за адресою: с.Ставрове Подільського району Одеської області), ОСОБА_4 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 ), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Великомихайлівська районна державна нотаріальна контора Одеської області (адреса: вул.Пушкіна, 2-Б, смт.Велика Михайлівка Роздільнянського району Одеської області), Подільський відділ ДВС у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (адреса: проспект Шевченка, 16, м.Подільськ Одеської області, ) про усунення перешкод у користуванні квартирою та зняття арешту задовольнити частково.

Усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_1 квартирою АДРЕСА_1 шляхом скасування заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення боргу.

Зняти арешт з квартири АДРЕСА_1 (реєстраційні номери обтяження: 8246799, 8246848).

Усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_1 квартирою АДРЕСА_1 шляхом скасування заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовом Прокурора Приморського району м.Одеси в інтересах Одеської філії АТ "Ощадбанк" до ОСОБА_3 про стягнення 4205,13 грн.

Зняти арешт з квартири АДРЕСА_1 (реєстраційні номери обтяження: 8246817, 8246868.

В задоволенні іншої частини позову відмовити.

Відповідно до п.п.15.5) п.1 Перехідних положень ЦПК України, на рішення може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду через Красноокнянський районний суд Одеської області або безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст складено 08 січня 2024 року

ГоловуючийО. Л. Чеботаренко