Справа № 462/5753/23
УХВАЛА

22 серпня 2023 року суддя Залізничного районного суду м. Львова Іванюк І.Д., вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус ЛМНО Ющук Ірина Львівна про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу та визнання договорів дарування недійсними, -

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить встановити юридичний факт проживання однією сім`єю ОСОБА_3 та ОСОБА_1 без шлюбу у період з 11 березня 2011 року і по 7 червня 2022 року за адресою АДРЕСА_1 ; визнати квартиру за адресою АДРЕСА_2 , квартиру за адресою АДРЕСА_3 , автомобіль RENAULT, з д.р.н. НОМЕР_1 , автомобіль OPEL VIVARO 3 д.р.н. НОМЕР_2 спільною сумісною власністю ОСОБА_3 та ОСОБА_1 ; визнати за ОСОБА_1 право власності на частку в квартирі АДРЕСА_4 ; визнати за ОСОБА_1 право власності на частку в квартирі АДРЕСА_5 ; визнати за ОСОБА_1 право власності на частку автомобіля RENAULT, з д.р.н. НОМЕР_3 , VIN НОМЕР_4 ; визнати за ОСОБА_1 право власності на частку автомобіля OPEL VIVARO з д.р.н. НОМЕР_5 , VIN НОМЕР_6 ; визнати недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_4 від 30.05.2022 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Ющук Іриною Львівною та скасувати державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_4 за ОСОБА_2 ; визнати недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_5 від 30.05.2022 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Ющук Іриною Львівною та скасувати державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_5 за ОСОБА_2 та стягнути судові витрати з відповідача.

Розглянувши позовну заяву та додані матеріали, доходжу висновку, що подана позовна заява не відповідає вимогам ст. 175, 177 ЦПК України.

У відповідності до ч.3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити:

1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти;

3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються;

4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них;

5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини;

6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору;

7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися;

8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви;

9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи;

10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, позивачем всупереч вимог ст. 175 ЦПК України, не зазначено ціни позову, не вказано відомості про вжиття заходів забезпечення позову, не зазначено попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Крім того, у відповідності до ч. 4 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

При вирішенні питання про відкриття провадження у вказаній справі, судом встановлено, що позивачем не сплачено судовий збір. Однак, позивачем до матеріалів позовної заяви долучено клопотання про відстрочку сплати судового збору до ухвалення судового рішення у суді першої інстанції, посилаючись на те, що за п`ять вимог немайнового характеру їй слід сплати 5 368 гривень, а за вимоги майнового характеру максимальний розмір судового збору, визначений законом для вимог майнового характеру 13 420 гривень, оскільки надати докази вартості майна, на яке вона просить визнати право власності позивач не має можливості, а дохід позивача за 1 рік становить 171 311, 69 грн, що підтверджується довідкою про розмір заробітної плати. Зазначає, що розмір судового збору становить 5 відсотків розміру її річного доходу, а саме 10 відсотків від розміру річного доходу.

Перевіривши доводи клопотання, таке задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Згідно із ч. ч. 1, 2, 3, ст. 136 ЦПК України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. Якщо у встановлений судом строк судові витрати не будуть сплачені, заява відповідно до статті 257 цього Кодексу залишається без розгляду, або витрати стягуються за судовим рішенням у справі, коли сплата судових витрат була відстрочена або розстрочена до ухвалення цього рішення. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно із повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Тобто, єдиною підставою для звільнення сторони від сплати судового збору є врахування судом її майнового стану. Звільнення від сплати судового збору здійснюється на розсуд суду та не є його обов`язком.

Наведене узгоджується із позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 14 січня 2021 року по справі № 0940/2276/18 (провадження № 11-336апп20).

Водночас, позивачем не надано до суду належних та вичерпних доказів наявності обставин щодо відсутності коштів на оплату судового збору, як на підставу для звільнення від сплати судового збору, оскільки довідка не є документом, із якого можливо встановити всю суму доходу позивача за попередній календарний рік, така не містить відомостей про майновий стан заявника, який може мати інші джерела доходу (вклади, нерухоме та рухоме майно, грошові допомоги та компенсації тощо), інших доказів щодо тяжкого матеріального стану позивачем не надано. Аналогічна позиція наведена у постанові ВС від 9 вересня 2021 року у справі № 160/12251/20, провадження №К/9901/19150/21. Із врахуванням наведеного доходжу висновку про необхідність відмовити в задоволенні заявленого позивачем клопотання про відстрочку сплати судового збору.

Відповідно до п. п. 2, 9, 10 ч. 1 ст. 176 ЦПК України, ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна; у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, - дійсною вартістю нерухомого майна, а на нерухоме майно, що належить юридичним особам, - не нижче його балансової вартості; у позовах, що складаються з кількох самостійних вимог, - загальною сумою всіх вимог.

Постановою Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права власності» № 20 від 22.12.1995 р. зі змінами та доповненнями від 25.05.1998 р. визначено, що вартість спірного майна визначається за погодженням сторін, а за його відсутності - за дійсною вартістю майна на час розгляду спору. Під дійсною вартістю розуміється грошова сума, за яку майно може бути продано в даному населеному пункті чи місцевості.

Суд зазначає, що дійсна вартість майна визначається відповідно до вимог Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Суд звертає увагу, позивач не надала суду докази того, що оцінка майна у визначеному законом порядку проведена бути не може та неможливо визначити дійсну вартість майна, на яке вона просить визнати право власності, обмежившись лише формальним обґрунтуванням без жодної конкретизації.

Також, суд звертає увагу, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 серпня 2020 року у справі № 910/13737/19, провадження № 12-36гс20, зазначено, що будь-який майновий спір має ціну. Різновидами майнових спорів є, зокрема, спори, пов`язані з підтвердженням прав на майно та грошові суми, на володіння майном і будь-які форми використання останнього.

Отже, судовий збір з позовної заяви про визнання права власності на майно, стягнення, витребування або повернення майна - як рухомих речей, так і нерухомості - визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру.

Наявність вартісного, грошового вираження матеріально-правової вимоги позивача свідчить про її майновий характер, який має відображатися у ціні заявленого позову (пункт 8.12 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 лютого 2019 року у справі № 907/9/17, провадження № 12-76гс18). Натомість до позовних заяв немайнового характеру відносяться вимоги, які не підлягають вартісній оцінці. Під немайновим позовом необхідно розуміти вимогу про захист права або інтересу, об`єктом якої виступає благо, що не піддається грошовій оцінці. Відповідний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 серпня 2020 року у справі № 910/13737/19, провадження № 12-36гс20.

Пунктом 31 Постанови Пленуму ВСУ № 9 від 06.11 2009 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" визначено, у справах про визнання правочину недійсним без застосування наслідків недійсності судовий збір сплачується як із немайнового спору. У справах про визнання правочину недійсним із застосуванням наслідків недійсності судовий збір сплачується за загальною сумою всіх вимог.

Закон України «Про судовий збір» визначає правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (тут і далі - Закон в редакції на час подання позову) судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно із пунктом 1 частини другої статті 4 Закону за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою або фізичною особою - підприємцем ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати (не менше 1073,60 грн, та не більше 13 420,00 грн); за подання до суду позовної вимоги немайнового характеру фізичною особою сплачується судовий збір, що становить 0, 4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1073, 60 грн.).

Згідно із ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Таким чином, судовий збір з вимог встановити юридичний факт проживання однією сім`єю ОСОБА_3 та ОСОБА_1 без шлюбу становить 1073, 60 грн; позовні вимоги про визнання недійсним договору дарування квартири АДРЕСА_4 від 30.05.2022 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Ющук І.Л. та скасування державної реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_4 за ОСОБА_2 ; про визнання недійсним договору дарування квартири АДРЕСА_5 від 30.05.2022 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Ющук І.Л. та скасування державної реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_5 (7, 8 вимоги прохальної частини позовної заяви) належать до позовних вимог немайнового характеру та ставка судового збору за які складає 1073, 60 грн. Судовий збір з вимог позовної заяви про визнання квартири за адресою АДРЕСА_2 , квартиру за адресою АДРЕСА_3 , автомобіль RENAULT, з д.р.н. НОМЕР_1 , автомобіль OPEL VIVARO 3 д.р.н. НОМЕР_2 спільною сумісною власністю ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , про визнання за ОСОБА_1 право власності на частку в квартирі АДРЕСА_4 ; визнання за ОСОБА_1 право власності на частку в квартирі АДРЕСА_5 ; визнання за ОСОБА_1 право власності на частку автомобіля RENAULT, з д.р.н. НОМЕР_3 , VIN НОМЕР_4 ; визнання за ОСОБА_1 право власності на частку автомобіля OPEL VIVARO з д.р.н. НОМЕР_5 , VIN НОМЕР_6 (2, 3,4,5,6) вимоги прохальної частини позовної заяви) визначається з урахуванням вартості спірного майна та належать до вимог майнового характеру.

Наведене узгоджується із висновком Верховного Суду, викладеного у постанові від 07 квітня 2021 року у справі № 495/1706/16-ц (провадження № 61-5099св19).

Згідно із ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

З урахуванням викладеного, позивачу слід визначити ціну позову (станом на дату подання позовної заяви, шляхом подання документів, що підтверджують вартість спірного майна), оскільки позов підлягає грошовій оцінці та відповідно сплатити судовий збір, ставка якого складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати (не менше 1073,60 грн та не більше 13 420,00 грн), за 3 (три) вимоги немайнового характеру (по 1073, 60 грн), а також надати суду докази сплати судового збору або долучити до матеріалів позовної заяви документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Таким чином, суд дійшов до висновку, що позовна заява подана без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 ЦПК України, а тому позовну заяву слід залишити без руху і надати позивачу строк для усунення недоліків, який не може перевищувати 5 (п`яти) днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись ст.ст.175,185, 259-261 ЦПК України, суд -

постановив:

У задоволенні клопотання позивача ОСОБА_1 про відстрочку сплати судового збору відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус ЛМНО Ющук Ірина Львівна про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу та визнання договорів дарування недійсними - залишити без руху.

Надати позивачу для усунення недоліків строк протягом 5 (п`яти) днів із дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Роз`яснити позивачу, що в разі якщо у вказаний строк недоліки позовної заяви не будуть усунуті, позовна заява вважається неподаною і повертається позивачу.

Копію ухвали надіслати позивачу - для відома та виконання.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І.Д. Іванюк