Дата документу 22.08.2023
Справа № 334/874/23
Провадження № 2-з/334/49/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2023 року суддя Ленінського районного суду м. Запоріжжя Баруліна Т.Є., розглянувши заяву представника позивача Акціонерного товариства «ОТП БАНК» Юнаш А.Ю. про забезпечення позову у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «ОТП БАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості за Кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

06.02.2022 року представник позивача Акціонерного товариства «ОТП БАНК» звернувся до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовною заявою до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості за Кредитним договором.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 27.02.2023 року провадження у справі було відкрито за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 17.05.2023 року закрито підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті.

15.08.2023 року представник позивача Акціонерного товариства «ОТП БАНК» Юнаш А.Б. звернувся до Ленінського районного суду м. Запоріжжя із заявою про забезпечення позову, а саме просить накласти арешт на нерухоме майно, що належить ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ), в межах суми позовних вимог в розмірі 1 446 824,58 (один мільйон чотириста сорок шість тисяч вісімсот двадцять чотири) гривні 58 копійок.

Свою заяву про забезпечення позову обґрунтовують тим, що станом на день подання позивачем заяви про забезпечення позову, ОСОБА_1 не було здійснення погашення заборгованості навіть частково. Ці порушення свідчать про навмисне ухилення Відповідача від виконання зобов`язань за Кредитним договором. Враховуючи наведені норми законодавства АТ «ОТП БАНК» переконаний у необхідності забезпечення позову, шляхом накладення арешту на майно ОСОБА_1 у межах суми позовних вимог, а саме: на вищевказану квартиру. У випадку відчуження відповідачем належних йому майна до набрання можливим рішенням суду законної сили, Позивач буде позбавлений можливості стягнути з суму заборгованості за Кредитним договором за рахунок продажу належного йому майна, існує висока імовірність того, що Відповідач має намір до ухвалення судового рішення відчужити вищезазначене майно на користь третіх осіб з метою уникнення відповідальності по сплаті боргу Позивачу.

Дослідивши подану заяву про забезпечення позову, а також матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

За змістом частини 2 статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 лютого 2020 року у справі №381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначила, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Цивільне процесуальне законодавство не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Положеннями статті 150 ЦПК України визначені види забезпечення позову та зазначається, що позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту;6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, має пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, а також чи не перешкоджає такий вид забезпечення здійсненню господарської діяльності юридичної особи чи фізичної особи-підприємця.

Суд звертає увагу позивача, що предметом спору є стягнення заборгованості за кредитним договором №ML-201/310/2007 від 30 травня 2007 року. З вказаного кредитного договору, який долучений до позовної заяви вбачається, що договір іпотеки (майнової поруки, укладений між Банком та Позичальником для забезпечення виконання Позичальником його Боргових зобов`язань. Предметом іпотеки є нерухоме майно, а саме двокімнатна квартира загальною площею 48,07 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 .

Отже, вказана заборгованість вже забезпечена іпотекою, предметом якої є нерухоме майно.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна/закриття рахунків чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18, у постанові Верховного Суду від 11 листопада 2020 року у справі № 932/14900/19.

При цьому в заяві, відсутнє достатнє обґрунтування, що невжиття заходів забезпечення позову, саме у вигляді накладення арешту на квартиру за адресою : АДРЕСА_3 може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, предметом спору якого є заборгованість за кредитом, яка є вже забезпечена іпотекою.

Таким чином, у зв`язку з тим, що на даний час представник заявник не навів достатніх підстав для необхідності застосування забезпечення позову, предмет позову вже є забезпечений нерухомим майном, суд вважає вимогу про забезпечення позову безпідставною, необґрунтованою та передчасною, тому приходить до висновку про необхідність відмовити у забезпеченні позову.

Суд звертає увагу, що звернення до суду із заявою про забезпечення позову може відбуватись на будь-якій стадії судового процесу, а отже заявник не позбавлений можливості в подальшому повторно звернутися до суду з вмотивованою та обґрунтованою заявою про забезпечення позову.

За змістом ст.353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо скасування забезпечення позову, відмови в скасуванні чи заміні заходів забезпечення позову або відмови у забезпечені позову.

Керуючись статтями 149-153, 353 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Акціонерного товариства «ОТП БАНК» Юнаш А.Ю. про забезпечення позову у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «ОТП БАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості за Кредитним договором -відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Баруліна Т. Є.