Ухвала

15 серпня 2023 року

м. Київ

справа № 680/329/22

провадження № 61-11394ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Фаловської І. М. (суддя-доповідач), Сердюка В. В., Стрільчука В. А.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Хмельницького апеляційного суду від 11 липня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2022 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом

до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя.

Позовна заява мотивована тим, що з 04 листопада 2007 року

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі, який Новоушицький районний суд Хмельницької області своїм рішенням від 24 листопада 2021 року розірвав.

Позивачка ОСОБА_2 є отримувачем державної допомоги як особа з інвалідністю з дитинства 3 групи.

За період спільного проживання сторонами у справі набуто майно: мотоцикл марки Shineray Intruder, 2019 року випуску, вартістю

1 000 доларів США, який зареєстрований за відповідачем; автомобіль марки Ford C-Max, 2005 року випуску, - 4 750 доларів США, який відчужений відповідачем без згоди позивачки 22 жовтня 2021 року; самостійно виготовлено плавзасіб (прогулянкову баржу) - 8 000 доларів США, трактор марки Hinomoto С174 - 5 000 доларів США, а також житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , вартістю 5 000 доларів США. Право власності на будинок зареєстровано за ОСОБА_1 .

Позивачка також вказувала, що на час звернення з позовом встановлений Національним банком України (далі - НБУ) офіційний курс гривні до долара США складав 29,25 грн за 1 долар США, тому вартість спільного майна подружжя становить 548 707,50 грн ( частки позивача - 274 353,75 грн).

Посилаючись на вищевказане, ОСОБА_2 просила суд:

- визнати за нею право власності на частину житлового будинку, що розташований за адресою:

АДРЕСА_1 , та припинити спільну сумісну власність на дане домоволодіння;

- стягнути з ОСОБА_1 на її користь грошову компенсацію вартості

частини (що становить 274 353,75 грн) мотоцикла марки Shineray Intruder, 2019 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , автомобіля марки Ford C-Max, 2005 року випуску, плавзасобу (прогулянкової баржі), трактора марки Hinomoto СІ74», залишивши їх у власності ОСОБА_1 , та припинити спільну сумісну власність на них.

Новоушицький районний суд Хмельницької області своїм рішенням

від 27 березня 2023 року (у складі судді Олійник А. О.) позов

ОСОБА_2 задовольнив частково.

В порядку розподілу майна подружжя визнав за ОСОБА_2 право власності на частину житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнув з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 у загальному

розмірі 84 093,75 грн, а саме:

- грошову компенсацію вартості частки мотоцикла марки

Shineray Intruder, 2019 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , в сумі 14 625 грн;

- грошову компенсацію вартості частки автомобіля марки Ford C-Max, 2005 року випуску, в сумі 69 468,75 грн;

У задоволенні решти позовних вимог відмовив.

Вирішив питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що житловий будинок, мотоцикл марки Shineray Intruder, 2019 року випуску, та автомобіль марки Ford С-Мax», 2005 року випуску, придбані сторонами під час шлюбу і належали до спільної сумісної власності подружжя. Тому, позовні вимоги в частині про визнання за позивачкою права власності частини житлового будинку та стягнення компенсації вартості частини вказаних транспортних засобів підлягають задоволенню. Проте, позивачка не довела належними та допустимими доказами факт придбання трактора за спільні кошти та належність плавзасобу (прогулянкової баржі) до спільної сумісної власності сторін, тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Не погодившись з вказаним рішення суду першої інстанції, ОСОБА_2 оскаржила його в апеляційному порядку в частині вирішення позовних вимог про стягнення грошової компенсації вартості частини плавзасобу (прогулянкової баржі).

Хмельницький апеляційний суд своєю постановою від 11 липня 2023 року (у складі колегії суддів: Грох Л. М., Янчук Т. О., Ярмолюка О. І.) апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнив.

Рішення Новоушицького районного суду Хмельницької області

від 27 березня 2023 року в частині вирішення позовних вимог про поділ плавзасобу (прогулянкової баржі) скасував та ухвалив в цій частині нове судове рішення.

Стягнув з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію вартості частини плавзасобу (прогулянкової баржі) в сумі 117 000 грн.

Вирішив питання про розподіл судових витрат.

В решті рішення суду першої інстанції залишив без змін.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що обставини, на які позивачка посилалася, щодо створення плавзасобу (прогулянкової баржі) подружжям у період шлюбу є доведеними, а відтак, це майно належить до спільної сумісної власності подружжя. Отже, плавзасіб (прогулянкова баржа) підлягає поділу на підставі статті 71 СК України, у зв`язку з чим слід стягнути на користь позивачки грошову компенсацію вартості частини цього плавзасобу (прогулянкової баржі).

26 липня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду

з касаційною скаргою на постанову Хмельницького апеляційного суду

від 11 липня 2023 року, в якій заявник просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції в частині вирішення позовних вимог про поділ плавзасобу (прогулянкової баржі) і залишити в силі рішення суду першої інстанції в цій частині, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судове рішення у справі, з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, яке не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до пункту 8 частини першої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 жовтня 2020 року

у справі № 127/18513/18 (провадження № 14-145цс20) вказала,

що касаційний перегляд вважається екстраординарним з огляду

на специфіку повноважень суду касаційної інстанції з точки зору обмеження виключно питаннями права та більшим ступенем формальності процедур. У ЦПК України визначено баланс між такими гарантіями права на справедливий судовий розгляд, як право на розгляд справи судом, встановленим законом (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини

і основоположних свобод), та принципом остаточності судових рішень

resjudicata, фактично закріплено перехід до моделі обмеженої касації, що реалізується за допомогою введення процесуальних фільтрів з метою підвищення ефективності касаційного провадження.

Пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України передбачено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до частини четвертої статті 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах, зокрема, що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя.

Для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Згідно з пунктами 1, 2 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову визначається: у позовах про стягнення грошових коштів - сумою,

яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку; у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна.

З огляду на зміст судових рішень, вартість спільного майна подружжя становить 548 707,50 грн.

Предметом спору у даній справі є вимоги про поділ майна подружжя.

Ціна позову становить 274 353,75 грн ( частина від 548 707,50 грн),

яка станом на 01 січня 2023 року не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 684 грн х 250 =

671 000 грн).

Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитись з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховним Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином

(рішення у справі «Зубац проти Хорватії», заява № 40160/1, від 05 квітня 2018 року).

Отже, справа № 691/961/22 не підлягає касаційному перегляду в силу вимог закону, які відповідають критеріям правової визначеності та передбачуваності.

При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, судом касаційної інстанції не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність чи відсутність випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Касаційна скарга містить посилання на те, що дана справа потребує перегляду Верховним Судом на підставі підпункту «в» пункту 2

частини третьої статті 389 ЦПК України, оскільки справа має виняткове значення для ОСОБА_1 , у зв`язку з тим, що розмір грошової компенсації вартості частини плавзасобу (прогулянкової баржі), який апеляційний суд стягнув на користь позивачки, є непід`ємним для заявника.

Стосовно виняткового значення справи для учасника справи, то в даному випадку оцінка судом такої «винятковості» може бути зроблена виключно на підставі дослідження мотивів, відповідно до яких сам учасник справи вважає її такою, що має для нього виняткове значення. Винятковість значення справи для учасника справи можна оцінити тільки з урахуванням особистої оцінки справи таким учасником. Відтак, особа, яка подає касаційну скаргу має обґрунтувати наявність відповідних обставин у касаційній скарзі.

Аналіз наведених заявником у скарзі доводів не дає підстав для висновку про те, що дана справа має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу, оскільки незгода із рішенням суду апеляційної інстанції не свідчить про винятковість справи для заявника, як і не може вказувати на таку обставину, як негативні наслідки для заявника внаслідок прийняття такого судового рішення.

Оцінивши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, є необґрунтованими, оскільки предмет спору не містить обґрунтованих фактичних передумов для віднесення справи до категорії винятково значимих.

Європейський суд з прав людини зазначає, що застосування критерію малозначності справи у цій справі було передбачуваним, справа була розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявник не продемонструвала наявності виключних обставин, які за положеннями кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи (рішення у справі «Азюковська проти України», від 09 жовтня 2018 року, заява № 47921/08).

Суд зазначає, що учасники судового процесу мають розуміти, що визначені підпунктами «а», «б», «в», «г» пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України випадки є виключенням із загального правила і необхідність відкриття касаційного провадження у справі на підставі будь-якого з них потребує належних, фундаментальних обґрунтувань як від заінтересованих осіб,

так і від Суду, оскільки в іншому випадку принцип «правової визначеності» буде порушено.

Посилання на інші випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої

статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, яке підлягають касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R(95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

З урахуванням наведеного, оскільки касаційну скаргу подано на судове рішення у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, яке не підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Зазначення у постанові Хмельницького апеляційного суду від 11 липня 2023 року про можливість її оскарження в касаційному порядку не є підставою для перегляду справи судом касаційної інстанції, оскільки такий перегляд не відповідатиме положенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у частині права особи на розгляд справи судом, встановленим законом.

Одночасно суд роз`яснює вимоги пункту 3 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір», відповідно до якого сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі.

Керуючись статтею 129 Конституції України, статями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Хмельницького апеляційного суду від 11 липня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді: І. М. Фаловська

В. В. Сердюк

В. А. Стрільчук