Ухвала

16 серпня 2023 року

м. Київ

справа № 193/724/19

провадження № 61-3190св23

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В. (суддя-доповідач), Коротуна В. М., Тітова М. Ю.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», Обласне комунальне підприємство «Софіївське бюро технічної інвентаризації»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якої діє представник - адвокат Ліфлянчик Станіслав Ігорович, на постанову Дніпровського апеляційного суду від 30 листопада 2021 року у складі колегії суддів: Демченко Е. Л., Пищиди М. М., Ткаченко І. Ю.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Історія справи

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Обласного комунального підприємства «Софіївське бюро технічної інвентаризації» (далі - ОКП «Софіївське БТІ»), Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (далі - ТОВ «Кредитні ініціативи») про скасування рішення про державну реєстрацію права власності.

В обґрунтування позову посилався на те, що 23 листопада 2007 року між ним та Відкритим акціонерним товариством «БТА Банк» (далі - ВАТ «БТА Банк»), яке змінило назву на Публічне акціонерне товариство «БТА Банк» (далі - ПАТ «БТА Банк»), було укладено кредитний договір № 80/07-ДН, відповідно до якого він отримав кредит в розмірі 100 000 доларів США під 14 % річних з кінцевим строком повернення до 23 листопада 2015 року. З метою забезпечення виконання зобов`язань за вказаним договором 23 листопада 2007 року між ним та банком було укладено договір іпотеки № 80/07-ДН (ДІ), предметом якого є належна йому на праві власності трикімнатна квартира АДРЕСА_1 . 03 квітня 2014 року між ПАТ «БТА Банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено договір факторингу, за яким права вимоги за вищевказаним кредитним договором відступлені ТОВ «Кредитні ініціативи». 01 лютого 2019 року державним реєстратором ОКП «Софіївське БТІ» Волос О. В. без його згоди було проведено державну реєстрацію права власності на спірну квартиру за ТОВ «Кредитні ініціативи», як за іпотекодержателем. Вказана реєтрація була проведена на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 45324409 від 01 лютого 2019 року, прийняте державним реєстратором ОКП «Софіївське БТІ» Волос О. В.

Однак, всупереч вимогам Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор не встановив відповідності заявлених прав і поданих на реєстрацію документів, зокрема наявності факту невиконання умов правочину, з яким закон або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_1 просив визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 45324409 від 01 лютого 2019 року, прийняте державним реєстратором ОКП «Софіївське БТІ» Волос О. В., щодо об`єкта нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 , скасувавши відповідний запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 грудня 2019 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що при державній реєстрації за ТОВ «Кредитні ініціативи» права власності на предмет іпотеки державним реєстратором були дотримані вимоги Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Письмову вимогу про усунення порушення зобов`язання та попередження про можливість звернення стягнення на предмет іпотеки позивач отримував. Крім того, після внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно належним способом захисту порушеного права є не скасування рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію, яке вичерпало свою дію, а скасування запису про проведену державну реєстрацію відповідного права, що узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 04 вересня 2018 року у справі №915/127/18.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку.

Справа розглядалась судами неодноразово.

Короткий зміст оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції та постанови касаційного суду

Останньою постановою Дніпровського апеляційного суду від 30 листопада 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 грудня 2019 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 30105824, від 30 січня 2019 року, прийняте державним реєстратором ОКП «Софіївське БТІ» Волос О. В. щодо об`єкта нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 зі скасуванням відповідного запису у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що станом на 01 лютого 2019 року квартира АДРЕСА_1 , яка була передана в іпотеку у якості забезпечення належного виконання умов кредитного договору, наданого у доларах США, була єдиним житлом ОСОБА_1 , який з 2009 року є громадянином України, та його родини, використовувалась як місце їх постійного проживання, а отже ТОВ «Кредитні ініціативи» не мало права вчиняти дії, спрямовані на набуття права власності на вказане майно у зв`язку із дією Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». При цьому апеляційним судом вказано, що іншого нерухомого майна у позивача не має.

Не погодившись із вказаною постановою суду апеляційної інстанції, у грудні 2021 року ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулось до суду з касаційною скаргою.

Постановою Верховного Суду від 17 травня касаційну скаргу ТОВ «Кредитні ініціативи» залишено без задоволення, постанову Дніпровського апеляційного суду від 30 листопада 2021 року - без змін.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

03 березня 2023 року ОСОБА_2 , як особа, яка не брала участі у справі, в інтересах якої діє представник - адвокат Ліфлянчик С. І., через засоби поштового зв`язку подала до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Верховного Суду від 17 травня 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 30 листопада 2021 року, в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення та залишити в силі рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 грудня 2019 року.

Касаційна скарга мотивована тим, що оскаржені судові рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного дослідження усіх доказів та обставин, що мають значення для справи.

Доводи інших учасників справи

08 травня 2023 року від ОСОБА_1 до Верховного Суду засобами поштового зв`язку надійшов відзив, в якому позивач просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Ухвалою Верховного Суду від 17 березня 2023 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за поданою касаційною скаргою на постанову Верховного Суду від 17 травня 2022 року.

Ухвалою Верховного Суду від 06 квітня 2023 року відкрито касаційне провадження за поданою касаційною скаргою на постанову Дніпровського апеляційного суду від 30 листопада 2021 року та витребувано матеріали цивільної справи.

21 квітня 2023 року матеріали цивільної справи надійшли на адресу Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 07 серпня 2023 року справу призначено до судового розгляду.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу. Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши наведені в касаційній скарзі доводи, матеріали справи, колегія суддів Верховного Суду вважає, що касаційне провадження підлягає закриттю.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини першої статті 17 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції (пункт 1 частини першої статті 389 ЦПК України).

Зазначені норми цивільного процесуального права визначають коло осіб, які наділені процесуальним правом на касаційне оскарження судового рішення і які поділяються на дві групи - учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків.

У частині четвертій статті 389 ЦПК України визначено, що особа, яка не брала участі у справі, якщо суд вирішив питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, має право подати касаційну скаргу на судове рішення лише після його перегляду в апеляційному порядку за її апеляційною скаргою, крім випадку, коли судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи було ухвалено безпосередньо судом апеляційної інстанції. Після відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою особи, яка не брала участі у справі, але суд вирішив питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, така особа користується процесуальними правами і несе процесуальні обов`язки учасника справи.

Отже, необхідною умовою для набуття особою, яка не брала у часті у справі, права касаційного оскарження судового рішення є вирішення цим судовим актом питання щодо її прав, свобод, інтересів та (або) обов`язків (див. ухвалу Великої Падати Верховного Суду від 07 квітня 2020 року у справі

№ 504/2457/15-ц (провадження № 14-726цс19).

При цьому особи, які не брали участі у справі, мають право оскаржити в касаційному порядку лише ті судові рішення, які встановлюють, змінюють або припиняють права й обов`язки цих осіб. Особа, яка не брала участі у розгляді справи та звертається з касаційною скаргою, повинна довести, що оскаржене судове рішення прийнято про її права, інтереси та (або) обов`язки, і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.

Рішення є таким, що прийняте про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов`язки таких осіб. В такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги.

Вказані висновки щодо застосування норм права викладені у постановах Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 175/1057/17, від 23 листопада 2020 року у справі № 826/3508/17 та від 04 липня 2023 року у справі № 215/799/19.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 396 ЦПК України суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом першої чи апеляційної інстанції питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

У справі, що переглядається встановлено, що оскарженою постановою апеляційного суду позов ОСОБА_1 до ОКП «Софіївське БТІ», ТОВ «Кредитні ініціативи» про скасування рішення про державну реєстрацію права власності задоволено, визнано протиправним та скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 30105824, від 30 січня 2019 року, прийняте державним реєстратором ОКП «Софіївське БТІ» Волос О. В. щодо об`єкта нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 зі скасуванням відповідного запису у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Обґрунтовуючи право на касаційне оскарження ОСОБА_2 , як особа, яка не брала участі у розгляді справи, вказує на те, що постанова суду апеляційної інстанції безпосередньо стосується її прав та обов`язків. Зазначає, що вона є власником спірної квартири на підставі укладеного з ТОВ «Кредитні ініціативи» договору купівлі-продажу від 30 липня 2019 року, судами не вірно визначено суб`єктний склад сторін у справі.

Однак, із матеріалів справи вбачається, що скасоване судом рішення державного реєстратора ОКП «Софіївське БТІ» Волос О. В. стосується державної реєстрації прав на об`єкт нерухомого майна - квартиру АДРЕСА_1 за ТОВ «Кредитні ініціативи», дата реєстрації - 30.01.2019.

Питання щодо визнання недійсним укладеного 30 липня 2019 року між ТОВ «Кредитні ініціативи» та ОСОБА_2 договору купівлі-продажу або щодо виселення останньої із житлового приміщення не були предметом розгляду в цій справі.

При таких обставинах аналіз оскарженої постанови апеляційного суду свідчить, що судом питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки ОСОБА_2 не вирішувалось, судовим рішенням будь-яких обов`язків на неї не покладено, висновків щодо обсягу її прав не зроблено.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що відповідно до положень пункту 3 частини першої статті 396 ЦПК України касаційне провадження підлягає закриттю.

Керуючись статтями 260, 396 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Закрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 , в інтересах якої діє представник - адвокат Ліфлянчик Станіслав Ігорович,на постанову Дніпровського апеляційного суду від 30 листопада 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Обласного комунального підприємства «Софіївське бюро технічної інвентаризації», Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» про скасування рішення про державну реєстрацію права власності.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді: А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко

В. М. Коротун

М. Ю. Тітов