Справа № 529/1019/23
Провадження № 2/529/467/23
УХВАЛА

про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті

10 серпня 2023 року Диканський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді - Кириченко О.С.,

за участі секретаря судового засідання - Бурлиги Н.Л.,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в смт Диканька Полтавської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до держави Російська Федерація про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача держави Російська Федерація на його користь моральної шкоди, завданої йому внаслідок збройної агресії відповідача проти України та окупації зокрема території Донецької області, на якій він проживав та з якої змушений був вимушено переселитися, що призвело до порушення низки його прав.

Позивач ОСОБА_1 в підготовче засідання не з`явився, надав суду клопотання про підтримання позовних вимог та розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 3 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, передбачено інші правила, ніж встановлені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору України.

Частина перша статті 79 Закону України «Про міжнародне приватне право» встановлює судовий імунітет, відповідно до якого пред`явлення позову до іноземної держави, залучення іноземної держави до участі у справі як відповідача або третьої особи, накладення арешту на майно, яке належить іноземній державі та знаходиться на території України, застосування щодо такого майна інших засобів забезпечення позову і звернення стягнення на таке майно можуть бути допущені лише за згодою компетентних органів відповідної держави, якщо інше не передбачено міжнародним договором України або законом України.

Як передбачено частиною четвертою статті 79 Закону України «Про міжнародне приватне право», у тих випадках, коли в порушення норм міжнародного права Україні, її майну або представникам в іноземній державі не забезпечується такий же судовий імунітет, який згідно з частинами першою та другою цієї статті забезпечується іноземним державам, їх майну та представникам в Україні, Кабінетом Міністрів України може бути вжито до цієї держави, її майна відповідних заходів, дозволених міжнародним правом, якщо тільки заходів дипломатичного характеру не достатньо для врегулювання наслідків зазначеного порушення норм міжнародного права.

Отже, Закон України «Про міжнародне приватне право» встановлює судовий імунітет щодо іноземної держави за відсутності згоди компетентних органів відповідної держави на залучення її до участі у справі у національному суді іншої держави.

У рішенні від 14 березня 2013 року у справі «Олєйніков проти Росії» ЄСПЛ вказав, що положення Конвенції ООН про юрисдикційні імунітети держав та їх власності 2004 року застосовуються «відповідно до звичаєвого міжнародного права, навіть якщо ця держава не ратифікувала її», і Суд повинен брати до уваги цей факт, вирішуючи питання про те, чи було дотримано право на доступ до суду у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції (п. 68, п. 31).

У рішенні від 23 березня 2010 року у справі «Цудак проти Литви» (Cudak v. Lithuania) ЄСПЛ також визнав існування звичаєвих норм у питаннях державного імунітету, переважання в міжнародній практиці теорії обмеженого імунітету держави, але наголосив на тому, що обмеження має переслідувати законну мету та бути пропорційним такій меті.

Таким чином, держава не має права посилатися на імунітет у справах, пов`язаних із завданням шкоди здоров`ю чи життю, якщо така шкода повністю або частково завдана на території держави суду, та якщо особа, яка завдала шкоду, у цей час знаходилась на території держави суду.

Особливістю правового статусу держави як суб`єкта міжнародних відносин є наявність у неї імунітету, який ґрунтується на загальному принципі міжнародного права «рівний над рівним не має влади і юрисдикції». Однак необхідною умовою дотримання цього принципу є взаємне визнання суверенітету країни, тож коли Російська Федерація заперечує суверенітет України та вчиняє щодо неї загарбницьку війну, жодних зобов`язань поважати та дотримуватися суверенітету цієї країни немає.

Починаючи з 2014 року загальновідомим є той факт, що Російська Федерація чинить збройну агресію проти України.

З огляду на те, що в Україні введено воєнний стан у зв`язку з триваючою повномасштабною збройною агресією РФ проти України, чим порушено її суверенітет, отримання згоди РФ бути відповідачем у цій справі наразі є недоречним.

У цій категорії спорів (про відшкодування шкоди, завданої фізичній особі, її майну, здоров`ю, життю у результаті збройної агресії РФ) іноземна держава-відповідач не користується судовим імунітетом проти розгляду судами України таких судових справ, так як дії іноземної держави вийшли за межі своїх суверенних прав, оскільки будь-яка іноземна держава не має права втручатися шляхом збройної агресії в іншу країну. Такі висновки зробив Верховний суд у своїй постанові від 14.04.2022 у справі № 308/9708/19 (провадження № 61-18782св21).

У зв`язку з повномасштабним вторгненням Російської Федерації на територію України 24 лютого 2022 року Україна розірвала дипломатичні відносини з Російською Федерацією, що у свою чергу з цієї дати унеможливлює направлення різних запитів та листів до посольства РФ в Україні у зв`язку із припиненням його роботи на території України.

Оскільки позивач позовні вимоги підтримав, сторони не врегулювали спір до судового розгляду, не виявили бажання щодо укладення мирової угоди чи проведення врегулювання спору за участю судді, у справі остаточно визначено предмет спору та характер спірних правовідносин, позовні вимоги та склад учасників судового процесу, вчинено всі дії, необхідні для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті, суд дійшов висновку, що за таких обставин підготовче провадження підлягає закриттю, а справа повинна бути призначена до судового розгляду по суті з викликом в судове засідання учасників справи.

Виклик відповідача у справі здійснити шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 196, 197, п. 3 ч. 2 ст. 200 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Закрити підготовче провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до держави Російська Федерація про відшкодування моральної шкоди.

Призначити вказану цивільну справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні о 09-40 год. 27 вересня 2023 року в приміщенні Диканського районного суду Полтавської області за адресою: Полтавська область, смт Диканька, вул. Пушкіна, 11-А, та викликати в судове засідання учасників справи.

Відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України викликати відповідача Російську Федерацію в судове засідання шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному веб-сайті судової влади України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Кириченко