Справа № 489/6035/19
Провадження №2/489/44/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2023 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Румянцевої Н.О.,

із секретарем судових засідань Назаровою С.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності, ділової репутації та стягнення моральної шкоди

встановив.

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, відповідно до якого просила: визнати недостовірною та такою, що порушує права ОСОБА_3 на повагу до її гідності, честі та недоторканість ділової репутації, розповсюджену ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 в мережі Інтернет за допомогою соціальної мережі Facebook наступну інформацію "Доброго дня! Звертаюсь до Вас з приводу ЗОШ № 3 м. Миколаїв. Моя дитина вчиться в 2 класі. Ми залишилися без класного керівника. І не тільки наш клас. Цього року за літо звільнилися з нашої школи 12 вчителів. Нажаль Міністерство освіти в Миколаєві не реагує на наші звернення, Директор ЗОШ 3 ОСОБА_3 не дає працювати кваліфікованим вчителям - вони звільняються! Ремонт стадіону школи так і не доробили. В минулому році виділили кошти на реконструкцію нашої школи, але так нічого не було зроблено. Просимо Вас звернути увагу, директор ОСОБА_3 корумпована особа. Кошти, які виділяються, за призначенням не використовуються. Вчителя просто збігають з цієї школи... Не маємо сили більше терпіти цю зневагу"; зобов`язати ОСОБА_2 спростувати поширену відносно ОСОБА_3 недостовірну інформацію, шляхом розміщення в мережі Інтернет за допомогою соціальної мережі Facebook спростування вищевказаної інформації; стягнути з ОСОБА_2 на користь позивачки моральну шкоду у розмірі 130000,00 грн. та судовий збір. Мотивуючи свої вимоги тим, що вона є директором Миколаївської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 3 Миколаївської міської ради. Відповідачка є матір`ю учня ОСОБА_4 , який є учнем 2 класу зазначеної школи. 14 вересня 2019 року відповідачка розмістила в мережі Інтернет за допомогою соціальної мережі Facebook вищевказану інформацію. Дана інформація, яка поширена відповідачкою в мережі Інтернет за допомогою соціальної мережі Facebook є загальнодоступною та націлена на широке коло користувачів, серед яких були і батьки учнів, вчителі та інші співробітники школи, в якій вона працює, а також знайомі, друзі та родичі. Вона є видатною людиною, заслуженим працівником освіти України, визнана "Громадянином року - 2008" в номінації "середня школа", має багато відзнак та нагород. Ніколи не була притягнути до кримінальної, адміністративної відповідальності за корупційні правопорушення та/або правопорушення пов`язані з корупцією. Тиску на вчителів або співробітників школи ніколи не скоювала. Розпорядником коштів на капітальний ремонт спортивного майданчику ЗОШ № 3 є управління освіти ММР, що підтверджується відповідними доказами. Поширення неправдивої інформації свідчить про принизливе ставлення відповідача до неї. Поширенням вказаної інформації відповідачка створила негативну соціальну оцінку її як особи в очах оточуючих, порушивши її честь, оскільки професія вчителя та посада директора є соціально важливою, передбачає безперервний процес виховання дітей та взаємодії з ними.

Від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Зазначає, що негативна інформація, поширена на особу, вважається недостовірною, якщо особа її поширила, не доведе протилежного. Розповсюджена відповідачкою інформація не є фактичним твердженням, а являється оціночним судженням відповідача. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Висловлювання ОСОБА_2 містить мовно - стилістичні засоби, які не містять негативної інформації. Так, фрази, які вимагає визнати недостовірними позивач, зокрема, про факти звільнення вчителів підтверджує і сама позивачка. Твердження сторони позивача щодо відсутності у період з 2017 року по 25.09.2019 року звернень ОСОБА_2 щодо бездіяльності керівника ЗОШ № 3 Зінченко Д.Є. не відповідає дійсності, оскільки ОСОБА_2 24.09.2019 року подано відповідне електронне звернення до Міністерства освіти та науки України з аналогічним публікації змістом. Обставини щодо фактичного не проведення капітального ремонту спортивного майданчика ЗОШ № 3 також підтверджено самим позивачем. Відповідно до мовно - стилістичних засобів у тексті публікації необхідно дійти висновку, що ОСОБА_2 не ставила у провину керівника ЗОШ № 3 Зінченко Д.Є. щодо не завершення капітального ремонту спортивного майданчика ЗОШ № 3, а звернено увагу на його фактичне невиконання. Крім того, фраза відповідача " корумпована особа" є критичним коментарем на аналогічні такі дії у широкому сенсі цього слова. Таким чином, оскільки перша частина публікації, висловлюваної відповідачем про факти звільнення підлеглих їй вчителів через саме дій позивача з використанням наданих їй владі, тобто взагалі такі факти мали місце, а друга частина виходить з наданого ним тлумачення слова "корумпована особа", є суб`єктивним (оціночним) судженням відповідача і не може бути визнано як недостовірну інформацію.

Від представника позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якого просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Вказує, що представник відповідача визнає факт розповсюдження спірної інформації саме відповідачем. Однак, вважає, що спірна інформація, на його думку, не є фактичним твердженням, а являється оціночним судженням. Зазначає, що важко погодитися із твердженням представника відповідача, що висловлення ОСОБА_2 містять мовно - стилістичні засоби, які не містять негативної інформації, а саме: "Директор ЗОШ № 3 ОСОБА_3 не дає працювати кваліфікованим вчителям - вини звільняються... Просимо звернути увагу, директор ОСОБА_3 корумпована особа". В зазначених реченнях мовно - стилістичні засоби відповідачем зовсім не використовуються, а інформація подається як твердження, начебто такі факти стосовно позивача мали місце в реальному житті. Завдана відповідачкою маральна шкода позивачці має причино-наслідковий зв`язок між діями відповідача та душевними стражданнями позивача.

Ухвалою суду від 27.11.2019, позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 23.06.2020, закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті.

Сторони у судове засідання не з`явились.

Передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи не встановлено, тому судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін, на підставі наявних матеріалів.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, є дата складання повного судового рішення.

Згідно приписів ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 є директором Миколаївської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 3 Миколаївської міської ради.

ОСОБА_2 є матір`ю школяра ОСОБА_4 , який є учнем 2 класу Миколаївської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 3 Миколаївської міської ради.

14 вересня 2019 року в мережі Інтернет за допомогою соціальної мережі Facebook, яке є загальнодоступною та націлена на широке коло користувачів, ОСОБА_5 в групі в підтримку ОСОБА_6 опублікувала інформацію наступного змісту: "Доброго дня! Звертаюсь до Вас з приводу ЗОШ № 3 м. Миколаїв. Моя дитина вчиться в 2 класі. Ми залишилися без класного керівника. І не тільки наш клас. Цього року за літо звільнилися з нашої школи 12 вчителів. Нажаль Міністерство освіти в Миколаєві не реагує на наші звернення, Директор ЗОШ 3 ОСОБА_3 не дає працювати кваліфікованим вчителям - вони звільняються! Ремонт стадіону школи так і не доробили. В минулому році виділили кошти на реконструкцію нашої школи, але так нічого не було зроблено. Просимо Вас звернути увагу, директор ОСОБА_3 корумпована особа. Кошти, які виділяються, за призначенням не використовуються. Вчителя просто збігають з цієї школи... Не маємо сили більше терпіти цю зневагу", що підтверджується скриншотом з мережі Інтернет (а.с. 12).

Відповідно до листа Управління освіти Миколаївської міської ради від 16.10.2019 року за вих. № 3348/13.01.01-07/14, у період з 2017 року до 25.09.2019 року звернень громадянки ОСОБА_2 , до управління освіти Миколаївської міської ради зі скаргами на дії або бездіяльність керівника Миколаївської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 3 ОСОБА_3 не було. У 2018-2019 роках, кошти на капітальний ремонт спортивного майданчику ЗОШ № 3 виділялись. На проведення вищевказаних робіт у 2018 році виділено 4190,0 тис. грн., на 2019 рік передбачено 2600,0 тис. грн. Головним розпорядником коштів є управління освіти Миколаївської міської ради. Роботи на об`єкті виконувались згідно з проектною документацією в межах фінансування, що виділяється щороку. Відповідно до п. 2.19.4 контракту укладеного між директором ЗЗСО № 3 та управлінням освіти, керівник має право розпоряджатися коштами у межах бюджетних асигнувань.

Згідно листа Миколаївської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 3 Миколаївської міської ради від 17.10.2019 року № 567, за період з липня 2019 року по теперішній час звільнилися 8 вчителів, з них 2 вчителя відповідно до п. 2 ст. 36 КЗпП України (закінчення строкового договору) та 6 вчителів за власним бажанням відповідно до ст. 38 КЗпП України.

Вчителя біології ОСОБА_7 ; вчителів початкових класів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ; вчителя фізики ОСОБА_11 , вчителя української мови та літератури ОСОБА_12 звільнено за власним бажання на підставі заяви про звільнення за власним бажанням (а.с. 16, 18, 19, 20, 21, 23, 24, 26, 27, 28, 29, 31).

Вчителя географії ОСОБА_13 , вчителя фізичної культури ОСОБА_14 , звільнено у зв`язку з закінченням строкового договору п. 2 ст. 36 КЗпП України на підставі заяви про звільнення (а.с 17, 22, 25, 30).

ОСОБА_3 є видатною людиною, заслуженим працівником освіти України, визнана "Громадянином року - 2008" в номінації "середня школа", має багато відзнак та нагород, що підтверджується відповідним грамотами, посвідченнями, свідоцтвами, відзнаками, подяками, тощо (а.с. 32-55).

Відповідно до довідки Міністерства внутрішніх справ України Департаменту інформатизації серії ААА № 0768419, за обліками МВС України, ОСОБА_3 станом на 15.10.2019 року до кримінальної відповідальності не притягується, не знятої чи не погашеної судимості не має та в розшуку не перебуває.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому ЦПК України звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Конституція України визнає честь і гідність людини найвищою соціальною цінністю та передбачає, що кожен має право на повагу до його гідності (ст.ст. 3, 28).

Разом із цим, Конституцією гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів та переконань.

Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя (ст.34 Конституції України).

Відповідно до ст. 32 Конституції України, кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сімї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Згідно зі статтею 201 ЦК України, честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством.

У частині 1 статті 277 ЦК України, передбачено, що фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на спростування цієї інформації. Відповідно до ч. 4 цієї ж статті передбачено, що спростування інформації здійснюється особою, яка поширила цю інформацію.

Відповідно до ч. 2 ст. 302 ЦК України, фізична особа, яка поширює інформацію, зобов`язана переконатися в її достовірності.

Статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка відповідно до статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, передбачено, що кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Ця стаття не перешкоджає державам вимагати ліцензування діяльності радіомовних, телевізійних або кінематографічних підприємств. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я чи моралі, для захисту репутації чи прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або для підтримання авторитету і безсторонності суду.

Під поширенням інформації слід розуміти опублікування її у пресі, передавання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення у мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку.

Судом встановлено, що 14 вересня 2019 року в мережі Інтернет за допомогою соціальної мережі Facebook, яке є загальнодоступною та націлена на широке коло користувачів, ОСОБА_5 в групі в підтримку ОСОБА_6 опублікувала інформацію наступного змісту: "Доброго дня! Звертаюсь до Вас з приводу ЗОШ № 3 м. Миколаїв. Моя дитина вчиться в 2 класі. Ми залишилися без класного керівника. І не тільки наш клас. Цього року за літо звільнилися з нашої школи 12 вчителів. Нажаль Міністерство освіти в Миколаєві не реагує на наші звернення, Директор ЗОШ 3 ОСОБА_3 не дає працювати кваліфікованим вчителям - вони звільняються! Ремонт стадіону школи так і не доробили. В минулому році виділили кошти на реконструкцію нашої школи, але так нічого не було зроблено. Просимо Вас звернути увагу, директор ОСОБА_3 корумпована особа. Кошти, які виділяються, за призначенням не використовуються. Вчителя просто збігають з цієї школи... Не маємо сили більше терпіти цю зневагу", що підтверджується скриншотом з мережі Інтернет (а.с. 12).

Позови про захист гідності, честі чи ділової репутації має право пред`явити, зокрема, фізична особа в разі поширення про неї недостовірної інформації, що порушує її особисті немайнові права.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації (частина перша статті 277 ЦК України).

Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, слід визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи вона є фактичним твердженням чи оціночним судженням.

Представник відповідача у своєму відзиві зазначає, що перша частина публікації, висловлюваної відповідачем про факти звільнення підлеглих їй вчителів через саме дій позивача з використанням наданих їй владі, тобто взагалі такі факти мали місце, а друга частина виходить з наданого ним тлумачення слова "корумпована особа", є суб`єктивним (оціночним) судженням відповідача і не може бути визнано як недостовірну інформацію.

Відповідно до ч. 2 ст. 30 Закону України "Про інформацію", оціночним судженням, за винятком наклепу, є висловлення, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема, з огляду на характер використання мовно - стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та їх правдивість не доводиться.

Таким чином, відповідно до статті 277 ЦК предметом судового захисту не можуть бути оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які як вираження суб`єктивної думки і поглядів відповідача не можна перевірити щодо їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції (зокрема, пункту 46 рішення від 8 липня 1986 року в справі «Лінгенс проти Австрії»).

За своїм характером судження є розумовим актом, що має оціночний характер та виражає ставлення того, хто говорить, до змісту висловленої думки і напряму, що пов`язано з такими психологічними станами, як віра, впевненість чи сумнів.

Позивач розцінює викладену відповідачем інформацію як неправдиві твердження, які поширюються відносно відповідачки в мережі Інтернет веб-сайті «Facebook».

З метою підтвердження чи спростування аргументів позивача про те, що інформація, поширена на веб-сайті «Facebook» в мережі Інтернет є фактичними твердженнями, а не оціночними судженнями, суд, оцінюючи характер такої інформації, враховує те, що оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири) і ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за їх висловлення та вимагати їх спростування ( ч.ч. 1, 2 ст. 30 Закону України «Про інформацію»).

Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки, поширені в засобі масової інформації, принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй частиною першою статті 277 ЦК України та відповідним законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи (стаття 37 Закону про пресу, стаття 65 Закону України «Про телебачення і радіомовлення») у тому ж засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку.

Тому вираження власних думок щодо якості виконуваних публічних функцій, отриманих результатів, загальна характеристика як «корумпована особа», не є підставою для захисту права на повагу честі, гідності та ділової репутації державного службовця, та, відповідно, не є предметом судового захисту.

У цьому разі, якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку.

Таким чином, суд дійшов до висновку, що відповідачем не поширювалась недостовірна інформація, а вислови про позивача є лише оціночними судженнями, які не можуть бути предметом судового захисту. Поширена відповідачем інформація про позивача є неприємною для неї, однак вона не виходить за рамки суспільної моралі. До того ж інформація стосувалась позивача як публічної особи, Інформацію висловлено у формі, яка не принижує гідність, честь чи ділову репутацію, не носить характеру завідомо неправдивих відомостей, не є розповсюдженням завідомо неправдивої інформації.

Щодо вислову відповідачки ".... Просимо Вас звернути увагу, директор Зінченко Д.Є. корумпована особа...", суд приходить до наступного.

Юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи, є сукупність таких обставин: поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Відповідно до статті 62 Конституції України, статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

У частинах першій, другій та п`ятій статті 17 КПК України зазначено, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Тому за обставин цієї справи підлягало вирішенню питання щодо дотримання при поширенні інформації презумпції невинуватості, а саме звинувачення у вчиненні злочину у загальному контексті викладеної інформації на сторінці громадської організації відповідачем ОСОБА_2 - ".... Просимо Вас звернути увагу, директор Зінченко Д.Є. корумпована особа..."

Поширена відповідачкою інформація не є оціночними судженнями, а містить констатацію фактів, які можуть і мають бути доведені належними доказами.

Встановлені обставини, та відповідні ним правовідносини, що виникли між учасниками справи, на думку колегії, відповідають правовим висновкам, викладеним у постанові Верховного Суду від 8 травня 2019 року при розгляді справи №761/37180/17.

Аналогічний висновок міститься у постанові ВП Верховного Суду від 12 листопада 2019 року, який вона зробила при розгляді справи №904/4494/18, вказавши, що доводи відповідача про оціночний характер інформації спростовуються її змістом, оскільки ця інформація стосується конкретних подій, конкретної особи (позивача) та подається як установлений факт.

Доказів того, що позивач притягувалася до кримінальної відповідальності за отримання хабаря або отримувала неправомірну вигоду при здійсненні безпосередньо покладених на неї обов`язків посадової особи, відповідачкою та її представником не були надані ні під час розгляду дійсної справи.

Зміст і характер вище дослідженої інформації свідчить про наявність фактів, а тому така інформація не може вважатися оціночним судженням, оскільки є не результатом суб`єктивної оцінки, а відображенням об`єктивної істини, що може бути встановлена у судовому порядку.

Позивачка подала докази та довела перед судом недостовірність поширеної інформації щодо вчинення нею кримінально-карних діянь, хоча цей процесуальний обов`язок належить відповідачу, які достовірність поширеної нею інформації не доводили (пункт 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» №1 від 27 лютого 2009 року).

Враховуючи встановлені обставини, а також баланс прав на свободу слова, на повагу до гідності та честі, на недоторканність ділової репутації, а також презумпцію невинуватості, суд вважає за необхідним визнати недостовірною та такою, що порочить честь, гідність і ділову репутацію, інформацію стосовно ОСОБА_3 , поширену ОСОБА_2 на своєї сторінці в інтернеті за допомогою соціальної мережі Facebook в контексті ".... Просимо Вас звернути увагу, директор ОСОБА_3 корумпована особа...", оскільки вона містить фактичні твердження про вчинення позивачем з використанням своїх повноважень протизаконних дій, які мають ознаки злочинів, передбачених КК України. і порушення нею законодавства, які не доведені, та за своїм змістом не є відомостями громадських діячів про недодержання позивачем як посадовою особою будь-яких законів, що потребує перевірки. Зміст сюжетів та повідомлення свідчать про те, що негативна інформація стосовно позивача доведена до невідомого кола користувачів мережі інтернет з метою формування негативної думки останніх щодо діяльності позивача, а не є зверненням до правоохоронних органів з метою ініціювання проведення перевірки його діяльності як службової особи.

Отже, суд приходить до висновку що вищевказана інформація є недостовірною та такою, що принижує його честь, гідність та ділову репутацію, та в межах заявлених позивачем вимог вважає за необхідне зобов`язати відповідача спростувати інформацію від 14 вересня 2019 року шляхом публікації рішення суду та спростування інформації поширеної 14 вересня 2019 року.

Щодо відшкодування моральної шкоди у розмірі 130000 грн., суд приходить до наступного.

Позивач в своєму позові зазначає, що поширення неправдивої інформації свідчить про принизливе ставлення відповідача до неї, що в свою чергу впливає на зниження цінності особи позивача в суспільстві. Також вказаною інформацією відповідачка створила негативну соціальну оцінку особи позивача в очах оточуючих, порушивши її честь, оскільки професія вчителя та посада директора є соціально важливою, передбачає безперервний належний процес виховання дітей та взаємодії з ними.

Представник відповідача в своєму відзиві зазначає, що позивачкою взагалі не зазначено в чому саме проявилися її страждання і чому саме вказані страждання оцінено саме в 130000 грн.

Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправної поведінкою щодо неї самої, членів її сім ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливостей їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Згідно роз`яснень, викладених у п.4 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної(немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року(із змінами та доповненнями),у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Пунктом 5 даної Постанови визначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної(немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями(бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

На підтвердження нанесеної моральної шкоди, позивач посилається на те, що вказаною інформацією відповідачка створила негативну соціальну оцінку особи позивача в очах оточуючих, порушивши її честь, оскільки професія вчителя та посада директора є соціально важливою, передбачає безперервний належний процес виховання дітей та взаємодії з ними.

Вирішуючи питання про наявність підстав для відшкодування моральної шкоди від поширення недостовірної інформації, суд, керуючись загальними підставами щодо відповідальності за заподіяння шкоди, дійшов висновку про наявність підстав для відшкодування моральної шкоди позивачу, оскільки, як вбачається з вказаних вище висновків суду, наявний факт протиправного діяння, тобто поширення відповідачем недостовірної інформації, наявність якого є обов`язковою умовою для відшкодування шкоди, в тому числі моральної.

З огляду на зазначене, суд вважає що вимога про стягнення моральної шкоди підлягає частковому задоволенню шляхом стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди у розмірі 2000гривен.

Згідно приписів статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог, інші судові витрати у разі відмови в задоволенні позову покладаються на позивача. Враховуючі часткове задоволення позову (1.5% від фактично заявлених позовних вимог), з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 29,25грн.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 89, 141, 259, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

вирішив:

позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності, ділової репутації та стягнення моральної шкоди - задовольнити частково.

Визнати недостовірною та такою, що порочить честь, гідність і ділову репутацію інформацію стосовно ОСОБА_1 , поширену ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка розташована в мережі Інтернет на сайті інтернет-ресурсу Facebook, а саме "...Просимо Вас звернути увагу, директор Зінченко Д.Є. корумпована особи...".

Зобов`язати ОСОБА_2 не пізніше десяти днів з дня набрання судовим рішенням законної сили, спростувати поширену недостовірну інформацію стосовно ОСОБА_1 , шляхом публікації разом з текстом судового рішення, наступного тексту:

« ІНФОРМАЦІЯ_2 в мережі Інтернет за допомогою соціальної мережі Фейсбук, я, ОСОБА_2 , опублікувала недостовірну та таку що порочить честь, гідність та ділову репутацію, інформацію відносно ОСОБА_3 , а саме «Просимо звернути увагу, директор ОСОБА_3 корумпована особа».

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 2000 (дві тисячі) гривен.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 29 грн. 25 коп.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено скорочене судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи в порядку статті 355 ЦПК України безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua або за веб-адресою Судової влади України: https://court.gov.ua/fair/.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Повний текст судового рішення складено «15» серпня 2023 року.

Суддя Н.О. Рум`янцева