Справа № 283/1720/23
провадження №2/283/479/2023
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

18 серпня 2023 року Малинський районний суд Житомирської області в складі: під головуванням судді Ярмоленка В.В., з секретарем судового засідання Селіною А.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Малині в порядку загального позовного провадження цивільну справу

за позовною заявою ОСОБА_1

до Малинської міської ради Житомирської області

про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позицій сторін.

14.07.2023 ОСОБА_1 звернувся до Малинського районного суду Житомирської області з позовною заявою про визнання права власності за набувальною давністю на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований в АДРЕСА_1 . В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що відповідно до виписки із по господарських книг Любовицької сільської ради Малинського району Житомирської області в с. Любовичі за частиною будинку по АДРЕСА_1 , в період 1947-1949рр. рахувалася суспільна група господарства - колгоспники у складі сім`ї: голова двору ОСОБА_2 , його дружина ОСОБА_3 , син ОСОБА_4 , син ОСОБА_5 , донька ОСОБА_6 , донька ОСОБА_7 . Згідно з відомостями житловий будинок 1942 року побудови.

У період 1961-1963рр. за цією ж адресою рахувалася суспільна група господарства - колгоспники з головою двору ОСОБА_8 , її чоловіком ОСОБА_9 та сином ОСОБА_10 . Згідно з відомостями житловий будинок 1950 року побудови.

У період 1971-1973рр. по АДРЕСА_1 рахувалася сім`я з головою двору ОСОБА_11 , яка проживала з синами ОСОБА_10 та ОСОБА_12 . Згідно з відомостями житловий будинок 1970 року побудови, а співвласниками домоволодіння вказаний ОСОБА_2 . Тобто ОСОБА_2 згідно з записами у погосподарський книзі значиться співвласником житлового будинку у наступні періоди: 1974-1976рр., 1977-1979рр.

Починаючи з 1980 року особові рахунки по житловому будинку АДРЕСА_1 були розділені на окремі на дві сім`ї:

1)голова двору - ОСОБА_11 (померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ). У період за 1996-2000рр., 2001-2005рр. головою двору рахувався син ОСОБА_11 - ОСОБА_10 (помер ІНФОРМАЦІЯ_2 );

2)голова двору - ОСОБА_2 . У період за 1980-1982рр., 1991-1995рр. за частиною будинку рахувалася суспільна група господарства - колгоспники у складі сім`ї: голова двору ОСОБА_2 (помер ІНФОРМАЦІЯ_3 ) та його дружина ОСОБА_3 (померла ІНФОРМАЦІЯ_4 ).

Згідно з записами погосподарської книги за 2011-2015рр. власник житлового будинку АДРЕСА_1 не встановлений. Разом з цим, відповідно до довідки органу місцевого самоврядування від 15.06.2023 будинок, який знаходиться по АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_11 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач є сином ОСОБА_11 та ОСОБА_13 та зазначає, що від дня народження і до цього часу він фактично проживав в частині будинку АДРЕСА_1 . При цьому після смерті останнього зі співвласників іншої частини домоволодіння - ОСОБА_10 (помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ), позивач проживав у житловому будинку спільно з ОСОБА_12 та після смерті останнього у 2018 році почав використовувати й іншу частину житлового будинку, оскільки ніхто на неї не претендував. Відомості про власника цієї частини відсутні. Отже, з підстав фактичного відкритого та безперервного проживання та володіння позивач просить визнати за ним право власності на нерухоме майно (увесь житловий будинок АДРЕСА_1 ) за набувальною давністю у судовому порядку.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься клопотання позивача про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, 02.08.2023 до суду надійшла заява від старости Любовицького старостинського округу Мельника В.Г., який діє в інтересах Малинської міської ради Житомирської області на підставі довіреності №166 від 25.07.2023, згідно з якою представник просив проводити розгляд справи без його участі та при ухваленні судового рішення покладається на розсуд суду.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких грунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши наявні докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, вважає необхідним відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , виходячи з наступного.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Встановлено, що житловий будинок в АДРЕСА_1 ) складався та складається з двох частин.

З виписки із погосподарських книг Любовицької сільської ради №169 від 07.11.2021, по житловому будинку по АДРЕСА_1 , вбачається наступний облік господарів будинку.

У період з 1947 по 1949рр. проживає суспільна група господарства - колгоспники з наступним складом сім`ї: голова двору - ОСОБА_2 , 1911 р.н.; дружина ОСОБА_3 , 1912 р.н.; син ОСОБА_4 , 1936 р.н.; син ОСОБА_5 , 1931 або 1937 р.н.; донька ОСОБА_6 , 1941 р.н.; донька ОСОБА_7 , 1948 р.н. Рік побудови житлового будинку вказано як 1942.

У період 1950-1952рр: до складу сім`ї додається донька ОСОБА_14 , 1950 р.н.

У період 1953-1955рр, 1955-1957рр: вищезазначений склад сім`ї зберігається. Рік побудови будинку вказано як 1943.

У період 1958-1960рр: до складу сім`ї додається син ОСОБА_15 - ОСОБА_10 , 1960 р.н.

У період 1961-1963рр. зазначено наступний склад сім`ї: голова двору - ОСОБА_8 , 1941 р.н.; її чоловік ОСОБА_9 , 1935 р.н.; син ОСОБА_10 , 1960 р.н. Рік побудови будинку вказано як 1950.

У період 1964-1966рр. значиться наступний склад сім`ї: голова двору - ОСОБА_2 , 1911 р.н.; дружина ОСОБА_3 , 1912 р.н.; донька ОСОБА_7 , 1948 р.н.; донька ОСОБА_14 , 1950 р.н. Рік побудови житлового будинку вказано як 1943.

У період 1967-1969рр. вищезазначений склад сім`ї зберігається.

У період 1971-1973рр. значиться наступний склад сім`ї: голова двору - ОСОБА_16 , 1941 р.н.; син ОСОБА_10 , 1960 р.н.; син ОСОБА_12 , 1966 р.н. Рік побудови житлового будинку вказано як 1970. Також є дані, що співвласником житлового будинку є ОСОБА_2 .

У період 1974-1976рр. до складу сім`ї додається чоловік ОСОБА_11 - ОСОБА_13 , 1941 р.н. Рік побудови будинку зазначено 1972. Співвласником будинку є ОСОБА_2 .

У період 1977-1979рр. вищезазначений склад сім`ї зберігається. Співвласником будинку значиться ОСОБА_2 .

У період 1980-1982рр. значиться наступний склад сім`ї: голова двору - ОСОБА_11 , 1941 р.н.; син ОСОБА_10 , 1960 р.н.; син ОСОБА_12 , 1966 р.н.; син ОСОБА_1 , 1974 р.н. ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

У період 1983-1985рр. значиться наступний склад сім`ї: голова двору - ОСОБА_11 , 1941 р.н.; син ОСОБА_10 , 1960 р.н.; син ОСОБА_12 , 1966 р.н.; син ОСОБА_1 , 1974 р.н.; чоловік ОСОБА_11 - ОСОБА_17 .

У період 1986-1990рр. вищезазначений склад сім`ї зберігається.

У період 1991-1995рр. склад сім`ї: голова двору - ОСОБА_11 , 1941 р.н.; син ОСОБА_10 , 1960 р.н.; син ОСОБА_1 , 1974 р.н., який повернувся 1994 року.

Голова двору іншої частини домоволодіння ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

У період 1996-2000рр. склад сім`ї: голова двору - ОСОБА_11 , 1941 р.н.; син ОСОБА_12 , 1966 р.н.; син ОСОБА_1 , 1974 р.н.

У період 2001-2005рр, 2006-2010рр, 2011-2015рр вищезазначений склад сім`ї зберігається. ОСОБА_12 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , що вбачається зі свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , актовий запис про смерть №18 (а.с.25).

Головою двору іншої частини домоволодіння є син ОСОБА_11 - ОСОБА_10 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що вбачається зі свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , про що зроблено актовий запис №160 (а.с.24).

Голова двору першої частини будинку ОСОБА_11 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3 , за актовим записом №9 (а.с.19).

За період 2011-2015рр. власника іншої частини домоволодіння не установлено, а у частині будинку після смерті голови двору ОСОБА_11 проживає її син ОСОБА_1 (а.с.12-18).

Факт того, що позивач є сином ОСОБА_11 та ОСОБА_13 підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 (а.с.11).

Відповідно до довідки Любовицького старостинського округу №215 від 15.06.2023, будинок в АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_11 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.20).

Відповідно до довідки Любовицького старостинського округу №211 від 15.06.2023, відомості про власника другої половини будинку в АДРЕСА_1 , в Любовицькому старостинському округу відсутні (а.с.21).

Згідно з довідкою Любовицького старостинського округу №212 від 15.06.2023, ОСОБА_1 постійно, відкрито, безперервно проживає в АДРЕСА_1 , з 1991 року по даний час (а.с.23).

В матеріалах справи міститься технічний паспорт на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , виготовлений ТОВ «Агенство нерухомості «Аннастейшен» на замовлення позивача станом на 22.06.2023 (а.с.26-30).

Мотиви та застосовані норми права.

Між сторонами виник спір щодо визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю.

Згідно з ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ЦПК України.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно із положеннями, зокрема, ст.ст.15,16 Цивільного кодексу України, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання її прав, свобод чи інтересів.

З урахуванням цих норм, суд повинен установити чи було порушено, не визнано або оспорено права, свободи чи інтереси заявника, i залежно від установленого, вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні, в залежності від наявності для цього відповідних підстав, встановлених законом або договором.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову.

Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою позову - факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу. При цьому особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. В свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, і у разі встановлення порушеного права з`ясувати чи буде воно відновлено у заявлений спосіб.

Предметом позову у даній справі є вимога позивача до Малинської міської ради Житомирської області про визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю.

Згідно з ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Разом із цим добросовісність свідчить про те, що володілець майна не знав і не міг знати про те, що він володіє чужим майном, тобто ті обставини, які обумовили його володіння, не давали і не могли давати володільцю сумніву щодо правомірності його володіння майном. Тобто, давність володіння є добросовісною, якщо особа при заволодінні майном не знала і не повинна була знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності. Позов про право власності за давністю володіння не може заявляти особа, яка володіє майном за волею власника і завжди знала, хто є власником.

Набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб`єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі.

Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду.

Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15,16 ЦК України, а також ч. 4 ст. 344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Разом з цим, суд бажає зазначити про наступне. По своїй суті домоволодіння по АДРЕСА_1 від часу побудови перебувало у користуванні однієї сім`ї. У період 1971-1973рр. сім`я поділилася на два господарства. Власником однієї частини був ОСОБА_2 , 1911 р.н., а в іншій частині будинку проживала його донька ОСОБА_18 ( ОСОБА_19 зі своєю сім`єю. При цьому відомості про інших дітей ОСОБА_2 , а саме: ОСОБА_4 , 1936 р.н., ОСОБА_5 , 1931 або 1937 р.н., ОСОБА_7 , 1948 р.н. та ОСОБА_14 , 1950 р.н., які є спадкоємцями майна своїх батьків ОСОБА_2 (помер ІНФОРМАЦІЯ_3 ) та ОСОБА_3 (померла ІНФОРМАЦІЯ_4 ), в матеріалах справи відсутні. Позивач є сином ОСОБА_11 . Всі інші діти ОСОБА_11 , а саме: ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , померли.

Позивачеві достеменно було відомо про те, хто є власником житлового будинку по АДРЕСА_1 , оскільки увесь час домоволодіння перебувало в користуванні його сім`ї. Тому сам по собі факт користування позивачем майном не є підставою для виникнення у нього права власності за набувальною давністю, тому у позивача відсутні підстави для набуття права власності на домоволодіння з підстав, передбачених статтею 344 ЦК України.

Крім того, відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За змістом ч.1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду в порядку позовного провадження.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

Таким чином, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, який застосовується, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Зважаючи, що ОСОБА_1 не позбавлений можливості успадкувати майно після смерті матері та брата, оформивши його в нотаріальному порядку, то таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про відмову ОСОБА_1 у задоволенні поданого позову.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає, що відповідно до п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України у разі відмови у позові судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст. 12,23,76,81,141,200,258,265,273,354 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання права власності на об`єкт нерухомого майна за набувальною давністю - відмовити повністю за безпідставністю.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , адреса реєстрації: Житомирська область, Коростенський район, с. Любовичі; адреса фактичного проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Малинська міська рада Житомирської області, , юридична адреса: Житомирська область, м. Малин, площа Соборна,6А.

Суддя