ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2023 року

м. Черкаси

Справа № 707/2126/22
Провадження № 22-ц/821/1013/23
категорія: 307000000

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Василенко Л. І.,

суддів: Бородійчука В. Г., Нерушак Л. В.,

секретаря - Ярошенка Б. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Мукачівський відділ ДРАЦС у Мукачівському районі Закарпатської області південно-західного МУ МЮ (м. Івано-Франківськ),

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Давигори Світлани Анатоліївни на рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 25 квітня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Мукачівський відділ ДРАЦС у Мукачівському районі Закарпатської області південно-західного МУ МЮ (м. Івано-Франківськ), про визнання шлюбу недійсним, укладеного без наміру створення сім`ї, усунення від права на спадкування за законом, головуючого судді Суходольського О. М., повний текст рішення складено 28 квітня 2023 року,

в с т а н о в и в :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2023 року ОСОБА_1 , через свого представника адвоката Давигору С. А., звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Мукачівський відділ ДРАЦС у Мукачівському районі Закарпатської області південно-західного МУ МЮ (м. Івано-Франківськ), про визнання шлюбу недійсним, укладеного без наміру створення сім`ї, усунення від права на спадкування за законом.

Свої вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 , який є рідним братом позивача.

Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина у вигляді 1/2 частини житлового будинку з надвірними спорудами АДРЕСА_1 та належав померлому на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом за №1-1945 від 15.10.2012.

В установлений законом строк позивач, як рідна сестра померлого, звернулася з заявою до Черкаської районної державної нотаріальної контори, де 19.05.2018 заведена спадкова справа №253/2018.

Також до нотаріуса звернулася відповідач із заявою про прийняття спадщини після смерті свого чоловіка ОСОБА_5 . Факт реєстрації шлюбу підтверджується копією свідоцтва про шлюб, згідно якого ОСОБА_5 та ОСОБА_2 21.05.2016 зареєстрували шлюб Мукачівським міським відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції в Закарпатській області. Оригіналу свідоцтва про шлюб померлий не мав. Позивач оспорює існування шлюбу між померлим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та вважає, що даний шлюб не створив юридичні та фактичні наслідки сім`ї в розумінні вимог ст. 3 Сімейного кодексу України та є недійним в силу його фіктивності, адже як сім`я, ОСОБА_5 та ОСОБА_7 ніколи не проживали разом.

Зазначає, що відповідач не проживала з чоловіком однією сім`єю за місцем його проживання та не була там зареєстрована, взагалі не мала постійного місця проживання в Україні, а також не зареєстрована за місцем свого народження в м. Свалява, в с. Червона Слобода, за місцем постійного проживання та реєстрації брата, не була зареєстрованою.

Крім того, вказує, що її брат за своє свідоме життя неодноразово перебував у шлюбах з іншими жінками, однак дані шлюби не мали збереження цінностей, почуття любові та взаємності. До шлюбу з ОСОБА_6 , ОСОБА_5 з 04.09.2015 по 14.02.2016 перебував у шлюбі з ОСОБА_8 , який розірвано на підставі рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 14.02.2016 в справі №707/2994/15.

Шлюб з відповідачем був зареєстрований протягом короткого терміну після останнього розлучення, що вказує на несерйозність намірів обох осіб на тривалість існування вказаного шлюбу та набуття прав та обов`язків подружжя в розумінні вимог закону.

Також зазначає, що ОСОБА_5 періодично їздив до Закарпатської області, куди приїздила відповідач на відпочинок до України, де в них відбувалися зустрічі, однак відповідач на постійній основі не приїжджала до місця проживання свого чоловіка. В грудні 2016 ОСОБА_5 почав хворіти, в Закарпатську область більше не їздив, проходив лікування за місцем проживання, тобто фактично з грудня 2016 року відповідач, як дружина, не з`являлася до чоловіка та не піклувалася про нього, телефонних розмов вони не вели. Після смерті ОСОБА_5 відповідач на поховання не приїхала, участі в похованні не брала, однак вимагала свідоцтво про смерть. Після цього на зв`язок не виходила, не телефонувала, не дізнавалася про місце поховання чоловіка.

Просила визнати недійним шлюб, укладений 21.05.2016 між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , зареєстрований Мукачівським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, актовий запис 1172, а також усунути ОСОБА_9 від права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 25 квітня 2023 року - в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що позивачем не надано достатніх доказів на підтвердження обставин реєстрації шлюбу між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 без їх реального наміру створення сім`ї та набуття прав та обов`язків подружжя, тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги про визнання недійсним шлюбу є необґрунтованими і недоведеними, тому не підлягають до задоволення.

Позовна вимога про усунення відповідача від права на спадкування є похідною від першої вимоги, а враховуючи, що суд прийшов до висновку про недоведеність і необґрунтованість позовної вимоги про визнання недійсним шлюбу, тому і вимога про усунення від права на спадкування також не підлягає до задоволення у зв`язку з її недоведеністю та безпідставністю.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Давигора С. А., вважаючи рішення суду таким, що ухвалене з порушенням вимог процесуального та матеріального закону, які призвели до відмови у позові, а відтак подані позивачем докази не були належним чином досліджені на предмет допустимості, законності та належності предмету спору, просила суд рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 25 квітня 2023 року скасувати та постановити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції своє рішення обґрунтовував виключно на поданих представником відповідача доказах, які в судовому порядку позивач спростувала відповідними процесуальними документами.

Зазначає, що у своєму рішенні суд зробив неправомірні висновки, зокрема, встановив факт проживання ОСОБА_5 у Чехії у 2016-2017 роках, хоча це не було предметом позову, не надав оцінки тим обставинам, що документи за 2017 рік стосувалися виключно періоду тимчасового перебування, а не проживання ОСОБА_5 у будинку ОСОБА_4 , як її чоловіка, оскільки саме тимчасове проживання не вказує на ознаки постійного ведення домашнього господарства подружжям, набуття ними прав та обов`язків саме подружжям, існування спільного побуту.

Вважає, що стороною відповідача не доведено, що у сторін був узгоджений режим окремого проживання, який би вказував на те, що сторони є подружжям, навіть проживаючи в різних країнах і до їх відносин можна застосовувати норми права держави Україна.

Вказує також на те, що суд у рішенні зробив висновок, що шлюб ОСОБА_5 та ОСОБА_4 укладений 21.05.2016 ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, а доказів, які б підтверджували протилежне суду не надано, хоча позивач доводила, що після укладення шлюбу та його реєстрації сторони не були сім`єю в розумінні вимог ст. 3 СК України.

21 червня 2023 року від представника ОСОБА_4 - адвоката Хоміка С. Г. надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 25 квітня 2023 року по даній справі - без змін.

Зазначає, що в судовому засіданні 25.04.2023 позивач пояснила, що причиною для звернення до суду була необхідність переоформлення спадкового будинку. Знаючи, що відповідач проживає в Чехії і вважаючи, що захищатись остання не буде, ОСОБА_1 подала даний позов. Під тиском беззаперечних доказів вона в судовому засіданні визнала деякі факти, викладені в запереченні на позов, зокрема те, що ОСОБА_7 була давно знайомою із ОСОБА_5 , що її брат спілкується із ОСОБА_6 за допомогою планшету, що брат хоче зареєструвати шлюб, крім того позивач купляла ОСОБА_5 одяг для весілля та весільні обручки.

Вважає, що як в позовній заяві, так і в апеляційній скарзі позивач не змогла пояснити в чому полягає фіктивність шлюбу та з боку кого з подружжя укладався фіктивний шлюб.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої та апеляційної інстанцій

Відповідно до копії Свідоцтва про смерть, серія НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 10).

Із Свідоцтва про народження ОСОБА_5 , серії НОМЕР_2 , та ОСОБА_10 , серії НОМЕР_3 , Свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_4 , згідно якого позивач змінила прізвище внаслідок укладення шлюбу та залишила прізвище « ОСОБА_11 » після розірвання шлюбу, вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_5 є рідними братом та сестрою (а.с. 15-16).

Згідно зі Свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_5 , 21.05.2016 ОСОБА_5 та ОСОБА_7 уклали шлюб, який зареєстровано Мукачівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, актовий запис №172 (а.с. 57).

З довідки Виконавчого комітету Червонослобідської сільської ради Черкаського району Черкаської області від 15.09.2022 №2539/02-23 вбачається, що померлий ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 , на момент смерті, був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з ним на момент смерті були зареєстровані племінниця ОСОБА_12 , дочка племінниці ОСОБА_13 та сестра ОСОБА_1 (а.с. 17).

Відповідно до копії Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 15.10.2012, ОСОБА_5 та ОСОБА_1 успадкували після смерті своєї матері ОСОБА_14 по 1/2 частині житлового будинку з надвірними спорудами за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 18).

З довідки про причину смерті від 27.02.2018, виданої КНП «Черкаський центральний центр первинної медико-санітарної допомоги» Черкаської районної ради, вбачається, що причина смерті ОСОБА_5 - хронічна серцево-судинна недостатність, загострений атеросклероз (а.с. 11).

Згідно з відповіддю на запит КНП «Черкаська центральна районна лікарня» Червонослобідської сільської ради від 26.09.2022, ОСОБА_5 з 12.12.2017 по 27.12.2017 перебував на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні Черкаської центральної районної лікарні з діагнозом - церебральний атеросклероз. Помер ІНФОРМАЦІЯ_2 вдома, діагноз - генералізований атеросклероз (а.с. 46).

Відповідно до відповіді завідувача Черкаської районної державної нотаріальної контори Чуй Н. В. на запит від 30.09.2022, після смерті ОСОБА_5 заведено спадкову справу №253/2018. Свідоцтва про право на спадщину не видавалися (а.с. 51).

Згідно з матеріалами спадкової справи №253/2018, ОСОБА_1 звернулася до Черкаської районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті її брата ОСОБА_5 , ОСОБА_7 також звернулася з заявою про прийняття спадщини після смерті свого чоловіка ОСОБА_5 (а.с. 52-53).

З відповіді Департаменту у справах іноземців та осіб без громадянства Деравжної міграційної служби на запит суду щодо документування посвідкою на постійне проживання в Україні ОСОБА_15 від 22.09.2022, вбачається, що ОСОБА_7 не значиться в інформаційній підсистемі «Облік іноземців та біженців» Єдиної інформаційно-аналітичної системи управління міграційними процесами ДМС (а.с. 72).

Відповідно до інформації Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, яка надійшла на адресу суду 08.12.2022, що відомостей щодо перетинання державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованою територією громадянкою ОСОБА_6 в період з 02.12.2017 по 31.12.2018 в базі даних не виявлено (а.с. 96).

До матеріалів справи долучена копія весільного фото, на якому також присутня позивач ОСОБА_1 , та квиток на автобус, оформлений на ОСОБА_5 за маршрутом «Львів-Прага», на 16.06.2016 (а.с. 112-113).

Згідно з витягом з реєстру нерухомого майна, виготовленого Чеською землевпорядною та кадастровою службою від 07.03.2018, та який перекладено з чеської на українську мову перекладачем ОСОБА_16 , ОСОБА_17 на праві власності належить будинок за адресою АДРЕСА_2 , окр. Бероун (а.с. 115-116).

Відповідно до документу № ZD 004785 «Вид на проживання члена сім`ї громадянина Європейського Союзу», ОСОБА_5 23.02.2017 отримав право проживати на території Чехії за адресою АДРЕСА_2 , окр. Бероун на термін до 16.12.2025 (а.с. 119-120).

Згідно з повідомленням про підсумки розслідування повідомленої події від 24.03.2017 вбачається, що ОСОБА_5 визначено медичне страхове відшкодування у розмірі 8217,44 чеських крон (а.с. 127-128).

З повідомлення про підсумки розслідування повідомленої події від 05.10.2017 вбачається, що ОСОБА_5 визначено медичне страхове відшкодування у розмірі 800,00 чеських крон (а.с. 121-122).

Відповідно до Договору про тур від 16.05.2017, який оформлений на ОСОБА_9 та ОСОБА_18 , пункт призначення - Хорватія, дата поїздки - 19.06.-28.06.2017 (а.с. 125-126).

Мотивувальна частина

Позиція Черкаського апеляційного суду

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Згідно ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Мотиви, з яких виходить Черкаський апеляційний суд, та застосовані норми права

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. (ч. 1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно зі ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу.

Згідно з ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Статтею 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948 визначено, що чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватись і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Статтею 24 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Реєстрація шлюбу з особою, яка визнана недієздатною, а також з особою, яка з інших причин не усвідомлювала значення своїх дій і (або) не могла керувати ними, має наслідки, встановлені ст. ст. 38-40 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією і законами України.

Підставою недійсності шлюбу є порушення вимог, встановлених ст. ст. 22, 24 - 26 СК України (ст. 38 СК України).

Згода особи не вважається вільною, зокрема, тоді, коли в момент реєстрації шлюбу вона страждала тяжким психічним розладом, перебувала у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, в результаті чого не усвідомлювала сповна значення своїх дій і (або) не могла керувати ними, або якщо шлюб було зареєстровано в результаті фізичного чи психічного насильства (ч. 1 ст. 40 СК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 40 СК України шлюб визнається недійсним за рішенням суду у разі його фіктивності. Шлюб є фіктивним, якщо його укладено жінкою та чоловіком або одним із них без наміру створення сім`ї та набуття прав та обов`язків подружжя.

При вирішенні справи про визнання шлюбу недійсним суд бере до уваги, наскільки цим шлюбом порушені права та інтереси особи, тривалість спільного проживання подружжя, характер їхніх взаємин, а також інші обставини, що мають істотне значення (ч. 2 ст. 41 СК України).

Пунктом 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз`яснено, що за рішенням суду шлюб обов`язково визнається недійсним, якщо він був зареєстрований без вільної згоди жінки або чоловіка, а також у разі його фіктивності.

За теоретичним визначенням шлюб - це добровільний сімейний союз (спільність) жінки та чоловіка, спрямований на створення сім`ї, зареєстрований у встановленому порядку з дотриманням вимог закону, і такий, що породжує у них особисті та майнові права й обов`язки подружжя.

Умовою дійсності шлюбу є наявність взаємної згоди осіб, які беруть шлюб, воля цих осіб повинна бути спрямована на створення сім`ї.

Відповідно до положень СК України при розгляді спорів щодо фіктивності шлюбу судам необхідно встановити всі обставини справи, зокрема, стосунки подружжя до шлюбу, його тривалість, спільне проживання, у разі тимчасового або роздільного проживання, його причини, ведення господарства подружжям у шлюбі, набуття спільного майна, інші докази, які б свідчили про бажання створити сім`ю чи про його відсутність.

Слід зазначити, що фіктивність шлюбу характеризується відсутністю наміру сторін створити сім`ю, тобто, як і будь-який правочин, може бути визнаний фіктивним, якщо він не має на меті встановлення правових наслідків.

За рішенням суду шлюб обов`язково визнається недійсним, якщо він був зареєстрований без вільної згоди жінки або чоловіка, а також у разі його фіктивності. Причини реєстрації фіктивного шлюбу можуть бути різними, як правило вони пояснюються та обумовлюються бажанням отримати певні права, підставою виникнення яких самостійно чи у складі інших юридичних фактів є шлюб, наприклад, отримання спадщини, житлової площі тощо. У випадку встановлення фіктивності шлюбу намір визначається стосовно речей неправового характеру - бажання проживати разом, вести спільне господарство, дбати про добробут та моральний стан сім`ї тощо. Саме по речах неправового характеру, що супроводжують відносини осіб після реєстрації шлюбу, можна визначити намір осіб щодо шлюбу. Водночас слід мати на увазі, що відсутність наміру створити сім`ю у момент укладення шлюбу може бути цілком компенсовано його появою після реєстрації шлюбу, коли за всіма об`єктивними обставинами можна стверджувати, що у особи з`явився намір створити сім`ю, наприклад коли після реєстрації шлюбу, який мав ознаки фіктивності, особи почали разом проживати, вести спільне господарство, дружина завагітніла або у подружжя народилися діти, батько піклується про дружину та дітей, подружжя запрошує до себе своїх батьків та друзів, підтримують інтимні стосунки, разом відпочивають та відвідують своїх рідних та близьких тощо (постанова Верховного Суду 29 січня 2021року у справі № 333/4510/18).

Відповідно до судової практики самі по собі доводи позивача про те, що метою укладення шлюбу було отримання певних майнових благ, не дають підстав для визнання шлюбу недійсним з підстав фіктивності (постанови Верховного Суду у справах № 750/6471/15-ц, № 591/1860/16-ц).

У постанові Верховного Суду від 18 січня 2018 року у справі № 285/720/16-ц викладено висновок, що окреме проживання подружжя (та/чи непроведення святкової церемонії укладання шлюбу, а також наявність будь-яких фінансових зобов`язань сторін) самі по собі не можуть бути підставою для визнання шлюбу недійсним (фіктивним). Припинення сімейних стосунків та наявні конфлікти, які виникають між подружжям, є підставою для розірвання шлюбу, а не для визнання його недійсним.

За загальними правилами доказування, визначеними ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.1 та ч. 2 ст. 77 ЦПК України).

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Системний аналіз наведених процесуальних норм дозволяє дійти висновку, що кожна сторона зобов`язана вжити заходів та надати докази на підтвердження тієї обставини, на яку вона посилається як на підставу для задоволення вимоги чи навпаки на заперечення існування такі обставини, а суд, виходячи з наданих сторонами доказів здійснює їх оцінку.

З матеріалів справи вбачається, що про наміри ОСОБА_5 одружитись із ОСОБА_6 позивач була обізнаною, крім того позивач ОСОБА_1 була присутньою на весіллі ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , що підтверджується фото.

Після реєстрації шлюбу, у червні 2016 року, ОСОБА_5 приїздив до ОСОБА_4 , в подальшому, ним були подані документи на отримання права на проживання у Чехії за місцем проживання ОСОБА_4 , а у січні 2017 року ОСОБА_5 особисто проходив співбесіду в адміністративному провадженні у справі про надання дозволу на тимчасове проживання члена сім`ї громадянина Європейського Союзу.

23.02.2017 ОСОБА_5 отримав вид на проживання члена сім`ї громадянина Європейського Союзу за місцем проживання ОСОБА_4 на тривалий строк, а саме на 8 років до ІНФОРМАЦІЯ_4 , тобто після одруження ОСОБА_5 та ОСОБА_7 мали стійкий намір спільно проживати, тому ОСОБА_5 вчинялися дії на отримання проживання у Чехії.

Доводи скаржника, що ОСОБА_5 було надано тимчасовий вид на проживання, а тому він не мав наміру там проживати, не заслуговують на увагу, оскільки розгляд питання про надання такого дозволу займає певний час, зокрема співбесіда була у 06.01.2017, а дозвіл надано 23.02.2017, (дата подачі документів, що передує події відсутня) і такий дозвіл надано на тривалий період. Тимчасовість наданого дозволу не свідчить, що після закінчення його терміну ОСОБА_5 та ОСОБА_7 не мали наміру далі проживати разом.

З наявних у справі доказів також вбачається, що ОСОБА_5 та ОСОБА_7 разом їздили на відпочинок, а ОСОБА_5 отримав медичне страхування та страхову виплату у 2017 році.

Слід зазначити, що твердження позивача про аморальний спосіб життя, зловживання ОСОБА_5 алкоголем та його неодноразове укладення шлюбу з іншими жінками не доказано позивачем та, як вірно зазначив суд першої інстанції, не можуть вказувати на відсутність у нього наміру створення сім`ї з відповідачем та набуття прав і обов`язків подружжя.

Апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції, що тимчасове непроживання подружжя разом, так як вони були зареєстровані, проживали та були громадянами різних країн не вказує на фіктивність шлюбу.

Ураховуючи, що позивачем не надано достатніх доказів на підтвердження обставин реєстрації шлюбу між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 без їх реального наміру створення сім`ї та набуття прав та обов`язків подружжя, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позову.

Виходячи з викладеного, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не містять достатнього обґрунтування, що могло би стати підставою для скасування рішення і ухвалення нового.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, N 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Давигори Світлани Анатоліївни - залишити без задоволення.

Рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 25 квітня 2023 року у даній справі - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Повний текст постанови складено 17 серпня 2023 року.

Головуючий Л. І. Василенко

Судді: В. Г. Бородійчук

Л. В. Нерушак