Номер провадження: 22-ц/813/226/23
Головуючий у першій інстанції Шенцева О.П.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.08.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого судді Сєвєрової Є.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Комлевої О.С.,

за участю секретаря Малюти Ю.С.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Чернишова Наталья Георгіївна,

за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору:

позивач - ОСОБА_5

відповідач - ОСОБА_1 ,

треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Чернишова Наталья Георгіївна,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 03 липня 2019 року у складі судді Шенцевої О.П.,

встановив:

У вересні 2018 ОСОБА_1 звернулась до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю третіх осіб ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Чернишової Н. Г. про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 15.03.2018, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_7 , скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності ОСОБА_6 на нерухоме майно нежитлові приміщення (номер апартаменти з кухнею) № НОМЕР_1 , загальною площею 97 кв. м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та визнати за ОСОБА_1 право власності на нерухоме майно нежитлові приміщення (номер, апартаменти з кухнею) № НОМЕР_1 , загальною площею 97 кв. м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_8 , ОСОБА_3 домовились про те, що вона 02.02.2016 передала відповідачам 180 000 доларів США та 900 доларів США для придбання за низькою ціною нерухомість, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 97 кв.м. (номер апартаменти з кухнею №154) та за вказані кошти майно спочатку буде оформлено на ОСОБА_3 , а згодом остання переоформить її на неї. Однак, вона була обманута ОСОБА_9 та ОСОБА_3 , які не передали дану нерухомість в її право власності, тому вона вимушена звернутися до суду.

В листопаді 2018 ОСОБА_10 звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом як третя особа, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору про визнання дійсним договору купівлі продажу від 15.03.2018 нежитлових приміщень (номер апартаменти з кухнею) № НОМЕР_1 , що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 та складаються в цілому з приміщень, загальною площею 97,0 кв.м. укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_3 . Позовні вимоги ОСОБА_10 обґрунтував тим, що він на підставі договору купівлі продажу придбав у власність від ОСОБА_3 нежитлові приміщення (номер апартаменти з кухнею) № 154, загальною площею 97 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Отже, вищевказаний договір був укладений в рамках законодавства України з додержанням вимог цивільного законодавства.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 03.07.2019 у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 та у задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 відмовлено у повному обсязі.

Не погодившись з наведеним рішенням в частині відмови у задоволенні її позовних вимог, ОСОБА_1 оскаржила його до апеляційного суду. Апеляційна скарга мотивована тим, що судом мало місце порушення норм процесуального права, оскільки судом ухвалено рішення в підготовчому провадженні без участі сторін судового процесу, без отримання відповідачами позовної заяви з додатками та судових повісток та відповідачам по сьогоднішній день невідомо про наявність позову. Також судом порушено норми матеріального права. В мотивувальній частині судового рішення суд посилається на здогади та припущення, що є недопустимим під час вирішення судових спорів. Вважає, що правочин, у відповідності до ст.ст.229-233 ЦП України є оспорюваним, оскільки здійснений під впливом зловмисної домовленості представників однієї сторони з другою стороною.

В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 не з`явилася, її представник ОСОБА_11 направила заяву про відкладення розгляду справи, посилаючись на хворобу ОСОБА_1 та проходження лікування. Клопотання не підлягає задоволенню, оскільки до нього не долучена копія довідки, що позбавляє можливості на час вирішення заяви пересвідчитися в існуванні поважних причин неявки до суду. Справа перебуває в провадженні апеляційного суду з 2019 року, заява ОСОБА_1 подана повторно, об`єктивних причин неможливості взяти участь у справі представника ОСОБА_12 не зазначено, явка до суду апеляційної інстанції не є обов`язковою, у матеріалах справи достатньо відомостей про права та обов`язки сторін, тому з метою дотримання розумного строку розгляду справи справу розглянуто за відсутності ОСОБА_1 .

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи, наведенні в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Встановлено, що 06.07.2016 згідно копії розписки, що міститься в матеріалах справи, ОСОБА_2 отримала грошові кошти від ОСОБА_1 у розмірі 180 000 доларів США в борг, із зобов`язанням повертати частково вищевказану суму боргу.

17.07.2017 ОСОБА_4 на підставі договору дарування, зареєстрованого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Таранською А.М. за реєстром № 5771, передала безоплатно в дар, а ОСОБА_3 прийняла у власність нежитлові приміщення (номер апартаменти з кухнею) № 154, загальною площею 97 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

15.03.2018 ОСОБА_10 на підставі договору купівлі продажу, зареєстрованого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чернишевою Н.Г. за реєстром № 837 придбав у ОСОБА_3 нежитлові приміщення (номер апартаменти з кухнею) № 154, загальною площею 97 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції послався на те, що позивачем не доведено з яких підстав договір купівлі продажу від 15.03.2018 повинен бути визнаний недійсним та позивачем обрано невірний спосіб захисту порушених прав.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком щодо наявності правових підстав для відмови у задоволенні позову, проте з інших правових підстав.

Відповідно до ст. 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Статтею 175 ЦПК України встановлено, що викладаючи зміст позовної заяви, саме позивач визначає коло відповідачів, до яких він заявляє позовні вимоги.

Неналежний відповідач це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом.

Позивач просить визнати недійсним договір купівлі продажу, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_7 , які є його сторонами.

Однак ОСОБА_6 не зазначено відповідачем, у справі за позовом ОСОБА_1 він є третьою особою.

Таким чиним, ОСОБА_1 заявляючи вимоги про визнання недійсним договору купівлі продажу від 15.03.2018, заявила їх до особи ( ОСОБА_2 ), яка не має відношення до спірного договору. Належним відповідачем за такими вимогами мають бути сторони оспорюваного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача.

З урахуванням принципу диспозитивності, суд не має права проводити залучення співвідповідача з власної ініціативи.

Відповідно до п. 3 ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій.

Позивач в порядку та строки, передбачені положенням ст. 51 ЦПК України, не скористався правом на залучення співвідповідача.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі №523/9076/16-ц (провадження №14-61цс18) зробила правовий висновок про те, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо неналежного відповідача.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

Відповідно до вказаних норм закону позивач, звертаючись до суду з позовом, повинен довести факт порушення невизнання чи оспорення його прав свобод чи інтересів, саме вказаним ним відповідачем.

При цьому, слід вважати, що заявлені позовні вимоги до неналежного відповідача задоволені судом бути не можуть, оскільки вказане слід вважати порушенням вимог процесуального закону, за якими суд не в змозі вирішувати та задовольняти позов без особи, яка повинна відповідати за позовом, прав, обов`язків, інтересів якої такий прямо стосується (належного відповідача).

Враховуючи викладене, відсутність повноважень у суду апеляційної інстанції на залучення до справи належних відповідачів, рішення підлягає зміні в частині правового обґрунтування відмови у задоволенні позовних ОСОБА_1 , а в іншій оскарженій частині рішення підлягає залишенню без змін.

Доводи апеляційної скарги про те, що справа була розглянута судом без належного повідомлення ОСОБА_1 та за її відсутністю, спростовуються матеріалами справи, зокрема заявою від 02.07.2019 про розгляд справи без участі позивача (а.с.134,т.1).

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 03 липня 2019 року в частині позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третіх осіб ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Чернишової Натальї Георгіївни про визнання недійсним договору купівлі-продажу майна, визнання права власності на майно змінити, виклавши мотивувальну частину в редакції цієї постанови, в решті рішення суду в оскарженій частині залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складений 16.08.2023

Головуючий:

Судді: