Справа № 367/1853/23
Провадження №2/367/3553/2023
УХВАЛА

Іменем України

про закриття провадження

17 серпня 2023 року Ірпінський міський суд Київської області в складі:

головуючого судді Шестопалової Я.В.,

при секретарі судових засідань Балинській О.С.,

за участі:

представника відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в місті Ірпінь цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини,-

в с т а н о в и в :

У провадженні Ірпінського міського суду Київської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини.

До суду від представника відповідача ОСОБА_1 надійшла заява про закриття провадження по справі. В обґрунтування зазначеної заяви представник відповідача посилається на те, що між ОСОБА_2 та громадянином Франції ОСОБА_4 відкрито справу щодо одноособової опіки над їх спільною дитиною, (є тотожнім визначення проживання в Україні), що підтверджується листом Тронделаг районного суду з перекладом на українську мову. Зазначила, що вказана справа відкрита одразу після зміни постійного проживання дитини в Норвегії, тобто з січня 2023 року та обгоошено ОСОБА_2 у міжнародний розшук. Також наголосила, що дитина за народження набула громадянство Франції по громадянству батька і тільки в подальшому без узгодження з батьком дитини отримала громадянство України за заявою матері. Також зазначила, що дитина до моменту незаконного переміщення матерію проживала у Норвегіії, отримала посвідку, відвідувала садочок.

В судове засідання позивач та її представник не з`явились, були повідомлені належним чином, заяви про відкладення розгляду не направили. Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 14.08.2023 року було задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_2 адвоката Вотінцева Єгора Геннадійовича про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду та було роз`яснено сторонам справи, що ризики технічної неможливості участі у засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку тощо, несе учасник справи, який подав відповідну заяву.

В судовому засіданні представник відповідача заяву про закриття провадження підтримала та просила її задовольнити, з підстав, зазначених у клопотанні.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, до суду направив заяву про розгляд справи за відсутності представника Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації.

Дослідивши матеріали справи, заяву про закриття провадження у справі, вислухавши доводи представника відповідача, суд дійшов наступного висновку.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_2 звернулась до Ірпінського міського суду Київської області з позовом до ОСОБА_3 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини. Згідно позовної заяви просить суд, визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_5 разом з матір`ю ОСОБА_2 .

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 27.04.2023 року було відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого судового засідання.

Разом із тим, в підготовчому судовому засіданні судом встановлено, що районним судом Тронделаг розглядається позов ОСОБА_6 проти ОСОБА_7 про одноосібну батьківську відповідальність за свого сина ОСОБА_8 , і що син ОСОБА_8 проживатиме з ним постійно. Даний позов є тотожним позову про визначення місця проживання дитини. Дана обставина підтверджується копією перекладу довідки Тронделаг районного суду від 19.05.2023р..

Згідно копії свідоцтва про народження № 903, батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Підтвердженням зареєстрованої батьківської відповідальності, виданої Норвезьким реєстром населення від 08.03.2023 року, визначено, що батьківську відповідальність за дитину ОСОБА_5 несуть ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

З огляду на копію посвідки на проживання у Норвегіїї, серії HG0032794. яка видана ОСОБА_9 , що дійсна до 01.08.2021 року, копію посвідки на проживання у Норвегіїї, серії НОМЕР_1 , яка видана ОСОБА_10 , що дійсна до 03.08.2021 року, можна визначити, що ОСОБА_11 та ОСОБА_3 мають дозвіл на тимчасове проживання у Норвегії.

Також до матеріалів справи долучено підтвердження місця проживання від 01.08.2023 року, згідно якого вбачається, що ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та його сім`я проживають у муніципалітеті ОСОБА_13 за адресою: АДРЕСА_1 . З даного документу встановлено, що ОСОБА_12 та ОСОБА_14 отримали дозвіл на проживання під колективним захистом.

Так, з листа адвоката Йон Берга вбачається, що ОСОБА_14 ходив до дитячого садка в місті Рісса, мав багато друзів, був добре інтегрований у Ріссі, також почав говорити норвезькою мовою. Дані обставини підтверджують, що звичайне місце проживання малолітньої дитини є місто Рісса.

Втім, ні з позовної заяви, ні з доданих до неї документів не вбачається, що на даний момент ОСОБА_3 має зареєстроване місце проживання в Україні.

З копії паспорту громадянина України серії НОМЕР_2 , вбачається, що ОСОБА_2 є зареєстрованою за адресою АДРЕСА_2 . Проте, з доданої до позовної заяви копії заяви, яку позивач направляла до Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації можна встановити, що вона разом з дитиною проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

Однак жодних підтверджуючих документів щодо проживання позивачки разом з дитиною за вказаною адресою, долучено не було.

Крім того, як вбачається з перекладу документу за назвою "Документація" від 12.07.2023р. адвокат Джон Берг повідомляє, що норвезьким Управлінням у справах дітей, молоді та сім`ї подано позов до української влади щодо повернення дитини ОСОБА_15 до Норвегії відповідно до Гаазької конвенції, оскільки було порушено норвезький закон про дітей.

Відповідно до ст. 66 Закону України «Про міжнародне приватне право» права та обов`язки батьків і дітей визначаються особистим законом дитини або правом, яке має тісний зв`язок із відповідними відносинами і якщо воно є більш сприятливим для дитини.

Відповідно до ст. 75 Закону України «Про міжнародне приватне право», підсудність судам України з іноземним елементом визначається на момент відкриття провадження у справі, незважаючи на те, що в ході провадження у справі підстави для такої підсудності відпали або змінились.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 2 Закону України «Про міжнародне приватне право» цей Закон застосовується до таких питань, що виникають у сфері приватноправових відносин з іноземним елементом, зокрема, підсудність судам України справ з іноземним елементом.

Згідно із пунктом 2 частини першої статті 1 Закону України «Про міжнародне приватне право» іноземний елемент - це ознака, яка характеризує приватноправові відносини, що регулюються цим Законом, та виявляється в одній або кількох з таких форм, зокрема, хоча б один учасник правовідносин є громадянином України, який проживає за межами України, іноземцем, особою без громадянства або іноземною юридичною особою.

Підсудність судам України є виключною у справах з іноземним елементом, якщо у справі, яка стосується правовідносин між дітьми та батьками, обидві сторони мають місце проживання в Україні (пункт 2 частини першої статті 77 Закону України «Про міжнародне приватне право»).

Водночас відповідно до статті 9 Конституції України, статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України», частини другої статті 3 ЦПК України якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, передбачено інші правила, ніж встановлені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору України.

Тож юрисдикція цього спору має визначатися в першу чергу не правилами національного цивільного процесу, а правилами відповідних міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до статті 497 ЦПК України підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Суд відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо у суді чи іншому юрисдикційному органі іноземної держави є справа із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Підвідомчість спору стосовно відібрання (повернення) дітей у зв`язку викраденням та незаконним утриманням регулюються міжнародно-правовими договорами про правову допомогу, з поміж яких є спеціалізованими міжнародними договорами є Гаазькими конвенціями 1980 та 1996 років.

Україна є учасницею Гаазької конвенції про цивільно-правові аспекти міжнародного викрадення дітей 1980 року (надалі - Гаазька конвенція 1980 року) на підставі Закону України про приєднання до конвенції від 11 січня 2016 року № 3303-IV та Гаазької конвенції про юрисдикцію, право, що застосовується, визнання, виконання та співробітництво щодо батьківської відповідальності та заходів захисту дітей 1996 року на підставі Закону України про приєднання до конвенції від 14 вересня 2006 року № 136-V (надалі - Гаазька конвенція про батьківську відповідальність 1996 року).

Метою Гаазької конвенції 1980 року є забезпечення негайного повернення дітей, незаконно переміщених до будь-якої з Договірних держав або утримуваних у будь-якій із Договірних держав, та забезпечення того, щоб права на опіку і на доступ, передбачені законодавством однієї Договірної держави, ефективно дотримувалися в інших Договірних державах. Відповідно до статті 5 Гаазької конвенції про юрисдикцію 1996 року судові або адміністративні органи Договірної Держави звичайного місця проживання дитини мають юрисдикцію вживати заходів, спрямованих на захист особи чи майна дитини.

З урахуванням статті 7 Гаазької конвенції про юрисдикцію 1996 року, у разі зміни звичайного місця проживання дитини на іншу Договірну Державу, юрисдикцію мають органи Держави нового звичайного місця проживання.

Частина перша статті 15 Гаазької конвенції про юрисдикцію 1996 року визначає, що під час здійснення своєї юрисдикції органи Договірних Держав застосовують своє національне право.

Частиною другою статті 37 Віденської конвенції про дипломатичні відносини від 18 квітня 1961 року передбачено, що члени адміністративно-технічного персоналу і члени їх сімей, що живуть разом з ними, користуються, якщо вони не є громадянами держави перебування або не проживають в ній постійно, привілеями та імунітетами, зазначеними в статтях 29-35, з тим винятком, що імунітет від цивільної та адміністративної юрисдикції держави перебування, зазначений у пункті 1 статті 31, не поширюються на дії, вчинені не при виконанні обов`язків.

Також з копії документу від 12.07.2023 року вбачається, що норвезьким Управлінням у справах дітей, молоді та сім`ї подано позов до української влади, щоб дитину ОСОБА_16 було повернуто до Норвегії. Габріель та його батьки проживають у Норвегії. Вони зареєстровані в Норвегії за адресою Утре Рінгвей 21А-7100 Рісса Норвегія. 19.12.2022 року ОСОБА_17 виїхала з Норвегії разом з дитиною без дозволу ОСОБА_18 .

Слід зазначити, що до суду від Управління судової роботи та міжнародної правової допомоги Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надійшов лист, у якому повідомлено, що до Міністерства юстиції України, як Центрального органу України з виконання Конвенції про цивільно-правові аспекти міжнародного викрадення дітей 1980 року, надійшла заява громадянина Французької Республіки ОСОБА_6 про сприяння поверненню до Королівства Норвегія малолітньої дитини ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , подана відповідно до статті 8 вказаної Конвенції. У вказаному листі йдеться мова про те, що відповідно до статті 16 Конвенції після одержання повідомлення про незаконне переміщення або утримування дитини відповідно до статті 3, судові або адміністративні органи Договірної держави, на територію якої була переміщена дитина, або на території якої вона утримується (в даному випадку - Україна), не буде вирішувати по суті питання про піклування доти, поки не буде визначено, що дитина не повинна бути повернута відповідно до цієї Конвенції.

Крім того, листом поліції Норвегії від 27.01.2023 року, адресованому ОСОБА_10 , підтверджено, що проти ОСОБА_7 порушено кримінальну справу щодо omsorgsunndragelse (Норвезький кримінальний кодекс §2611, «Ухилення від догляду»), на даний момент триває розслідування.

Таким чином, з огляду на те, що спір у даній справі, стосується правовідносин між дітьми та батьками, водночас, одна із сторін проживає за межами України, визначити підтверджене місце проживання на території України позивачки разом з дитиною на підставі долучених доказів не виявилось можливим, вказані обставини виключають безумовну підсудність цього спору судам України за правилами статей 75, 77 Закону України «Про міжнародне приватне право».

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо суд встановить обставини, які є підставою для відмови у відкритті провадження у справі відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 186 цього Кодексу.

Відповідно до статті 5 Гаазької конвенції про юрисдикцію 1996 року судові або адміністративні органи Договірної Держави звичайного місця проживання дитини мають юрисдикцію вживати заходів, спрямованих на захист особи чи майна дитини.

На підставі наявних доказів, можна встановити, що звичайне місце малолітньої дитини ОСОБА_16 є місто Рісса у Норвегії. З цього випливає, що адміністративні органи Норвегії мають юрисдикцію вживати заходів, спрямованих на захист особи чи майна дитини.

Таким чином, враховуючи, що на момент відкриття провадження суд не міг встановити звичайне місце проживання малолітнього ОСОБА_16 на території України, а також обставини, що ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та його сім`я проживають у муніципалітеті ОСОБА_13 за адресою: АДРЕСА_1 , а також, що Районним судом Тронделаг розглядається позов ОСОБА_6 проти ОСОБА_7 про одноосібну батьківську відповідальність за дитину, стали відомі суду після відкриття провадження по справі, тому провадження по справі підлягає закриттю.

Керуючись ст. 75 Закону України «Про міжнародне приватне право», п. 6 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Клопотання представника відповідача про закриття провадження по справі задовольнити.

Закрити провадження за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації про визначення місця проживання.

Повний текст ухвали буде складено протягом 5 днів з дня проголошення вступної та резолютивної частини ухвали.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду апеляційної скарги.

Суддя: Я.В. Шестопалова