Справа № 336/715/22
провадження № 2/336/228/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2023 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Савеленко О.А.,

за участі секретаря судового засідання Брагіної І.В.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

представника третьої особи Парфенюк Л.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя у загальному порядку цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , третя особа Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району про позбавлення батьківських прав,-

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.

ОСОБА_4 звернулась до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя з позовом до ОСОБА_2 , треті особи: Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району, про позбавлення батьківських прав.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що у 2013 році сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилась спільна дитина. Відповідач відмовлявся визнати своє батьківство, тому в актовому записі про народження відомості про батька дитини були записані зі слів матері. 05.06.2020 рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя було визнано ОСОБА_2 батьком ОСОБА_5 та стягнуто з нього аліменти на користь ОСОБА_4 на утримання малолітнього сина в розмірі частини його заробітку (доходу). З моменту народження сина відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно фізичного, духовного та морального розвитку сина, не проявляє щодо нього батьківської турботи та уваги, що негативно впливає на фізичний розвиток дитини, як складову виховання. Відповідач взагалі не спілкується із сином, не приймає участь у його навчанні, вихованні, не проявляє інтерес до його стану здоров`я. З моменту народження жодного разу не привітав сина із днем народження або іншим святом, не подарував жодного подарунка. Дитина навчається у Запорізькому навчально-виховному комплексі № 63 ЗМР, відвідує дитячу школу із футболу, проте батько не приймає участі у навчально-виховному та тренувально-виховному процесі дитини. Відповідач жодним чином не цікавиться здоров`ям дитини. Рішення щодо стягнення з відповідача аліментів належним чином ним не виконується, у зв`язку з чим утворилась заборгованість зі сплати аліментів станом на 31.12.2021 в розмірі 8 280,82 грн. У позивача виникають труднощі щодо отримання від відповідача дозволу для виїзду за кордон з дитиною з метою відпочинку, оздоровлення та розвитку. Вважає, що свідоме і тривале нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками щодо дитини є підставою для позбавлення його батьківських прав.

Посилаючись на викладені обставини, просить позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Процесуальні дії по справі та позиція сторін.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 28.01.2022 по справі відкрито провадження, призначено підготовче судове засідання.

У судовому засіданні 16.11.2022 ухвалою суду без видалення до нарадчої кімнати закрито підготовче судове засідання та справу призначено до судового розгляду.

Ухвалами суду від 13.12.2022, 11.01.2023 задоволені клопотання позивача, судові засідання призначені в режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 24.04.2023 відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про долучення письмових доказів до матеріалів справи.

Позивач ОСОБА_4 та її представники ОСОБА_6 , ОСОБА_1 в судовому засіданні на позовних вимогах наполягали, просили їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні проти позовних вимог заперечив у повному обсязі, просив у задоволенні позову відмовити, вказав, що любить свого сина, хоче з ним бачитися частіше, однак мати постійно перешкоджає. Повідомив, що під час розгляду справи також бачився з дитиною, приходив до школи, цікавився у тренера успіхами сина, що не заперечувалося представником позивача.

04.03.20222 відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що у лютому 2013 року він познайомився з ОСОБА_4 . З березня 2013 року вони спільно мешкали.

ІНФОРМАЦІЯ_3 у ОСОБА_4 народився син ОСОБА_5 , який з ініціативи позивачки, а саме для отримання нею додаткової грошової державної допомоги, був зареєстрований на прізвище ОСОБА_4 , хоча він наполягав на тому, щоб син був зареєстрований на його прізвище. На народження сина він чекав, забирав позивачку з дитиною з пологового будинку. Проте спільне життя з ОСОБА_4 у них не склалось через постійні сварки. Коли дитині виповнилось півтора роки, вони припинили стосунки. За домовленістю з позивачкою він регулярно, з періодичністю один раз на тиждень зустрічався з сином, допомагав грошима.

У період 2017-2018 роки позивачка мешкала в м. Київ. Де в цей час знаходився їхній син, йому не відомо, спілкування з ним не було. У 2020 році з початком карантину COVID-19 та з метою недопущення зростання заборгованості по аліментам, після того, як всі робітники підприємства, на якому він працював на той час, були відправлені у відпустку без збереження заробітної плати, він виїжджав до Польщі на заробітки. В зв`язку з чим спілкування з сином тимчасово припинилось. Останній раз він спілкувався з сином в травні 2020 року. При цьому позивачка надавала йому розписку про видачу та отримання дитини. ОСОБА_4 надавала йому можливість зустрічатись з сином лише при наданні ним додаткових грошових коштів, хоча заборгованість по аліментам в нього відсутня. Позивачка неодноразово при зустрічі на вулиці, навіть у присутності сторонніх людей, провокувала його на скандал, часто у присутності дитини.

Вказав, що цікавиться успіхами сина, спілкується з його тренером по футболу. На день народження сина ІНФОРМАЦІЯ_4 він надіслав сину листа у меседжеві Вайбер та повідомив, що передасть йому подарунок. Позивачка не дала синові прочитати його повідомлення, надіслала йому грубу відповідь. Він був змушений відправити подарунок для сина кур`єром. Однак, позивачка у розмові з оператором повідомила, що вона у визначений день не зможе зустріти кур`єра з доставкою подарунку і перенесла доставку на наступний день. Однак, наступного дня на телефонні дзвінки кур`єра не відповідала, двері не відкрила та подарунок не забрала. Посилаючись на норми СК України зазначає, що твердження позивачки про те, що сплата аліментів не може свідчити про його турботу про дитину та участь у матеріальному забезпеченні сина є безпідставним. Він має постійне місце роботи, постійний заробіток. Заборгованість зі сплати аліментів відсутня, не перебуває на обліку у медичних закладах. Нечасте спілкування з дитиною пояснює наміром захистити психіку дитини, адже позивачка позбавляє його можливості спілкуватись з сином без її присутності, а під час спільних зустрічей влаштовує сварки у присутності дитини. Вказав, що позивачкою у позовній заяві не обґрунтовано, яким чином позбавлення його батьківських прав відповідатиме інтересам дитини. Зауважує, що позивачка має старшу дитину та неодноразово притягувалась до адміністративної відповідальності за неналежне виконання батьківських прав.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні проти позовних вимог заперечила, просила у задоволенні позову відмовити.

Представник третьої особи - органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району Шовкопляс М.В. та ОСОБА_10 в судовому засіданні просили прийняти рішення на розсуд суду.

Встановлені судом фактичні обставини справи.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 05.06.2020 у справі № 336/1055/19 (провадження № 2/336/96/2020) ОСОБА_2 визнано батьком малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до повноліття дитини (а.с.8-10).

Постановою старшого державного виконавця Шевченківського ВДВС у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 19.06.2020 відкрито виконавче провадження № 62389549 з примусового виконання виконавчого листа № 336/1055/19 щодо стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 на утримання ОСОБА_5 (а.с.19).

ОСОБА_2 офіційно працевлаштований у КП «НВК» Іскра», з його заробітної плати відраховуються аліменти (а.с.50,51).

Згідно з розрахунками заборгованості зі сплати аліментів від 15.03.2021, 26.01.2022, 20.05.2022, 16.07.2022, 23.08.2022 ОСОБА_2 заборгованості не має (а.с.48,49,89,135,158).

В матеріалах справи містяться квитанції про перерахування ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 грошових коштів, чек № від 03.03.2020 про проведення ОСОБА_2 оплати на суму 885 грн. за медичні препарати у ТОВ «ЮНИС» аптека № 13 (а.с.42-44, 157).

Згідно з довідкою Запорізького навчально-виховного комплексу № 63 ЗМР Запорізької області від 29.10.2020 за № 282, наданою на запит адвоката, ОСОБА_5 , 2014 року народження, дійсно перебував в дошкільному підрозділі ЗНВК № 63 з 01.09.2017 по 01.08.2020. Зарахуванням дитини до дошкільного підрозділу та вихованням дитини займалася мати ОСОБА_4 .. З вересня 2017 року батько дитини ОСОБА_2 жодного разу не з`являвся в закладі, не відвідував батьківськи збори (а.с.12,14).

Згідно з інформацією щодо виконання батьківських обов`язків батьків Запорізького навчально-виховного комплексу № 63 ЗМР Запорізької області від 05.11.2020 за № 286, від 12.01.2022 за № 10 ОСОБА_5 прийнятий до ЗНВК № 63 у серпні 2020 року. За період навчання показав себе, як працьовитий та старанний учень. На батьківських зборах у школі була присутня мама ОСОБА_4 , батько ОСОБА_2 жодного разу у школі не з`являвся, успіхами в навчанні та поведінці сина не цікавився, класний керівник та заступник директора з ним не знайомі. Батько не приймає участь у навчально-виховному процесі дитини (а.с.13,15).

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 перебуває на обліку в КНП «ЗЦПМСД № 1». З приводу лікування та медичних оглядів дитини звертається мати - ОСОБА_4 . Про участь батька ОСОБА_2 у планових оглядах та лікуванні дитини в медичній документації підприємства не зафіксовано, про що свідчить інформація, надана КНП «Запорізький центр первинної медико-санітарної допомоги № 1» від 21.01.2022 (а.с.16,17).

Згідно з інформацією щодо виконання батьківських обов`язків батьків ОСОБА_5 , наданою дитячою школою з футболу «Forward», ОСОБА_5 прийнятий до дитячої школи з футболу з 2019 року. На тренування, тренувальні збори, турніри, ОСОБА_5 приводить та збирає мати ОСОБА_4 . ОСОБА_2 жодного разу у школі не з`являвся, успіхами сина не цікавився. Батько не приймає участь у тренувально-виховному процесі ОСОБА_5 (а.с.18).

Судом оглянуті фотознімки, додані відповідачем до відзиву, на яких відповідач зображений разом з малолітньою дитиною ОСОБА_5 (а.с.52-54) та роздруківка переписки позивачки з відповідачем (а.с.57-58).

31.05.2020 ОСОБА_4 надавала письмовий дозвіл ОСОБА_2 , яким нею підтверджено факт його батьківства та дозволено зустрічатись з дитиною на території України та без перешкод спілкуватись з дитиною з 13.00 31.05.2020 до 18.00 31.05.2020. У дозволі міститься відмітка про повернення батьком ОСОБА_2 дитини своєчасно, зауваження з боку ОСОБА_4 відсутні (а.с.55-56).

Згідно з медичною довідкою серії 12ЯЯТ № 519239 від 14.12.2021 ОСОБА_2 психіатричних протипоказань до роботи з підвищеною небезпекою не має (а.с.59).

13.05.2022 ОСОБА_2 звернувся до органу опіки та піклування районної адміністрації ЗМР по Шевченківському району із заявою про встановлення порядку спілкування з сином (а.с.84-86,155).

Згідно із листом Районної адміністрації ЗМР по Шевченківському району від 14.06.2022 про розгляд заяви ОСОБА_2 , відділом по Шевченківському району служби (управління) у справах дітей ЗМР було здійснено вихід за місцем проживання ОСОБА_2 ОСОБА_4 разом з дитиною тимчасово на період воєнних дій в Україні виїхала за кордон, питання щодо встановлення порядку спілкування з дитиною буде розглянуто після їх повернення (а.с.129-130).

Згідно із заявами в порядку звернення з приводу реабілітації батьківських прав та виконання обов`язків ОСОБА_2 12.05.2022 та 13.05.2022 звернувся до ЗНВЗ № 63 та до Дитячої школи з футболу «Forward» з метою участі у навчальному процесі та спортивному розвитку дитини ОСОБА_5 (а.с.87,88).

Згідно з висновком спеціаліста, практичного психолога ОСОБА_12 від 06.08.2022 в ході психологічного дослідження визначено висока емоційна і фізична прихильність дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до матері ОСОБА_4 (а.с.116-119,120-124).

Згідно роздруківки смс-повідомлень щодо спілкування відповідача ОСОБА_2 з позивачкою ОСОБА_4 , відповідач звертався до позивачки з приводу питань, пов`язаних із спілкуванням з сином та його участі у його вихованні (а.с.131-134).

Згідно з висновком, наданим головою комісії з питань захисту прав дитини Районної адміністрації ЗМР по Шевченківському району від 09.09.2022, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 стосовно малолітнього сина ОСОБА_5 (а.с.168-170).

Покази свідків.

Свідок ОСОБА_13 суду пояснила, що відповідач ОСОБА_2 є її чоловіком, шлюб зареєстрували 18.06.2020. Познайомились вони у 2019 році. Він розповідав, що у нього від першого шлюбу є дитина. 04.06.2020 судом було встановлено батьківство ОСОБА_2 щодо його малолітнього сина. Батьківство він визнавав без експертизи. 31.05.2020 ОСОБА_2 домовився з позивачкою зустрітись з сином. Було письмово узгоджено щодо проведення часу з дитиною, ОСОБА_5 охоче пішов з батьком, вони гуляли у парку. Після чого у визначений час ОСОБА_2 повернув сина ОСОБА_5 . Нарікань з її боку на той час не було. У подальшому позивачка заперечували проти зустрічей сина з батьком, пояснюючи це тим, що у нього нова родина.

Окрім іншого вказала, що від першого шлюбу має двох дітей сімнадцяти та одинадцяти років. ОСОБА_2 є гарним чоловіком та батьком. Добре відносить до своєї дитини та до її дітей також. ОСОБА_2 у зв`язку з скороченням штату на заводі «Іскра» був звільнений навесні 2020 року. Після чого у період з серпня 2020 по травень 2021 року він перебував на заробітках у Польщі, з метою заробити гроші для погашення заборгованості по аліментам. В травні 2021 року після повернення з Польщі, він намагався зустрітись з сином, але позивачка йому відмовила. ОСОБА_2 сплачував аліменти через відділ державної виконавчої служби, однак сплачені ним грошові кошти були затримані у особистому кабінеті державного виконавця, яка пішла у декретну відпустку. У подальшому справу було передано на виконання іншому державному виконавцю. ОСОБА_2 двічі звертався до органу опіки та піклування щодо вирішення питання про спілкування з дитиною, однак дане питання не вирішується, оскільки позивачка з дитиною перебуває за кордоном. Спілкуватись з дитиною по телефону її чоловік не має можливості, оскільки на телефонні дзвінки завжди відповідає позивачка. Крім того, мав місце випадок, коли ОСОБА_2 хотів привітати сина з днем народження та передати йому подарунок, однак позивачка відмовила йому, та навіть не забрала подарунок у кур`єра. ОСОБА_2 має намір особисто дарувати подарунки сину, однак позивачка чинить перешкоди, говорить, щоб подарунки передавав через її матір. Її чоловік на теперішній час має бажання спілкуватись з дитиною. Він на прохання позивачки сплачував чек за ліки, необхідні для дитини, крім того відвідував футбольний клуб, де займається його син та спілкувався з тренером після повернення із Польщі. До школи він не ходив, бо діяв карантин.

Свідок ОСОБА_14 суду пояснив, що знайомий з відповідачем близько двох років. Одного разу він попросив його відвезти подарунок його дитині на АДРЕСА_2 і дав номер телефону матері дитини, якій він попередньо телефонував. Однак, коли він привозив подарунки, двері йому ніхто не відкривав, на телефонні дзвінки не відповідав. Так було пару раз перед війною.

Щодо показів свідків зі сторони позивача, суд зазначає наступне.

Так, судом було задоволено клопотання позивача про виклик і допит свідків по справі, однак допитати їх в судовому засіданні не виявилося можливим, свідки, явку яких зобов`язувався забезпечити представник позивача, жодного разу не з`явилися до суду.

Враховуючи, що справа тривалий час розглядалась судом, рішення приймалось на підставі наявниних у справі доказів з урахуванням пояснень позивача та відповідача, а токож показів свідків, які були допитані судом.

Нормативне обґрунтування.

Згідно ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Дослідивши письмові докази та оцінивши досліджені докази в сукупності, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню.

Згідно до ч.2, ч.3 ст.150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Частиною 4 ст. 155 Сімейного кодексу України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Частинами 3 і 4 ст.164 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).

Згідно до п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 N 3 « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58).

Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 травня 2018 року у справі №553/2563/15-ц зроблено висновок по застосуванню пункту 2 частини першої статті 164 СК України і вказано, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Аналогічними висновками керувався КЦС ВС й у постановах від 28.11.2018 року № 718/337/17 та від 16.01.2019 року № 465/3694/14-ц.

Згідно із статтею 18 Закону України «Про охорону дитинства», держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку.

Відповідно до частин першої та другої статті 171 СК України, дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками спору щодо її місця проживання.

Аналогічні положення закріплені у статті 12 Конвенції про права дитини, згідно з якою держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю.

Відповідно до статті 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей від 25 січня 1996 року під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення судовий орган надає можливість дитині висловлювати її думки і приділяє їм належну увагу.

З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Закріплення цього права підкреслює, що дитина є особистістю, з думкою якої потрібно рахуватись, особливо при вирішенні питань, які безпосередньо її стосуються.

Висновки суду.

З досліджених судом доказів, з урахуванням зазначених роз`яснень, встановлено, що відповідач має постійне місце проживання, місце роботи, стабільний дохід.

Згідно довідки наданої Шевченківським ВДВС, заборгованість по сплаті аліментів станом на 31.04.2022 року відсутня.

Крім того, поведінка відповідача під час судового розгляду вказує на те, що він не мав і не має наміру ухилятись від виконання своїх батьківських обов`язків, хоче спілкуватися з дитиною та дуже емоційно реагує з приводу позбавлення його батьківських прав.

Статтею 88 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.

Щодо висновку органу опіки про доцільність позбавлення батьківських прав, суд зазначає наступне.

Згідно з ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Органом опіки та піклування подається суду письмовий висновок щодо розв`язання спору, складений на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Судом досліджено висновок органу опіки і піклування Районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно його малолітньої дитини ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 . Відповідно до частини шостої статті 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Так, з описової частини висновку, вбачається, що органом опіки та піклування під час прийняття рішення враховані письмові докази, а саме довідки Запорізького навчально-виховного комплексу № 63 ЗМР, згідно якої батько до школи не з`являється, довідки з медичного закладу та дитячої футбольної школи.

Також органом опіки були обстежені житлові умови як матері так і батька. У висновку вказано, що батьком створені належні умови для проживання, відпочинку та розвитку малолітніх дітей, заборгованість по аліментам відсутня.

Отже, зі змісту висновку, не зрозуміло на підставі яких доказів, міркувань, орган опіки та піклування прийшов саме до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 по відношенню до малолітнього сина ОСОБА_5 , висновок не містить жодних обґрунтувань щодо ухилення батька від виконання батьківських обов`язків.

У даній справі, вирішуючи питання про позбавлення батьківських прав, суд надає системну оцінку фактам та обставинам, які впливають на ухвалення рішення, зокрема, суд враховує, у першу чергу, інтереси дитини, які не завжди можуть відповідати її бажанням, з урахуванням віку, стану здоров`я, психоемоційного стану.

Позивачем у справі не надано суду переконливих доказів ухилення батька від виконання батьківських обов`язків, що є підставою для позбавлення батьківських прав.

Дитина є найбільш вразливою стороною під час будь-яких сімейних конфліктів, оскільки на її долю випадає найбільше страждань та втрат. Судовий розгляд сімейних спорів, у яких зачіпаються інтереси дитини, є особливо складним, оскільки в його процесі вирішуються не просто спірні питання між батьками та іншими особами, а визначається доля дитини, а тому результат судового розгляду повинен бути спрямований на захист найкращих інтересів дитини.

Сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (стаття 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Дитина є суб`єктом права і незважаючи на вікову категорію, неповну цивільну дієздатність, має певний обсяг прав. Одними з основних її прав є право висловлювати свою думку та право на врахування думки щодо питань, які стосуються її життя.

Відповідно до частин першої та другої статті 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками спору щодо її місця проживання.

Відповідно до статті 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей від 25 січня 1996 року під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення судовий орган надає можливість дитині висловлювати її думки і приділяє їм належну увагу.

З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою під час будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що стосується дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Закріплення цього права підкреслює, що дитина є особистістю, з думкою якої потрібно рахуватися, особливо при вирішенні питань, які безпосередньо її стосуються.

Суд має враховувати висловлену думку дитини системно, з`ясовуючи фактичні обставини справи, досліджуючи та надаючи належну правову оцінку зібраним у справі доказам у сукупності, що в результаті сприятиме правильному вирішенню спору. Тільки так будуть забезпечені найкращі інтереси дитини, а не інтереси та бажання батьків, які вони не можуть чи не бажають вирішувати в позасудовий спосіб.

Суд позбавлений був можливості заслухати думку дитини, оскільки мати категорично заперечувала про те, щоб дитина висловила свою думку в суді. Окрім того, з малолітнім ОСОБА_5 не вдалося провести бесіду головним спеціалістом Органу опіки та піклування, так як дитини не підтримала бесіду.

Таким чином, виходячи з аналізу викладених обставин справи, суд вважає, що відсутні підстави для позбавлення відповідача батьківських прав, а отже про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з ненадання позивачем належних, достатніх, достовірних та допустимих доказів, які б підтверджували заявлені позовні вимоги, а саме факт ухилення ОСОБА_2 від виконання батьківських обов`язків.

На підставі вищенаведеного, відповідно до ст.ст. 19, 150, 164,166, 171 СК України, ст.1, 2, 17 Закону України «Про охорону дитинства», керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 258, 259, 263-268, 273, 280-289,352-355 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , третя особа Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району про позбавлення батьківських прав - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повний текст рішення суду не було вручене удень його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного тексту рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 07.08.2023 року.

Суддя: О.А. Савеленко

28.07.23