Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 серпня 2023 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Іванова А.П.,

при секретарі судового засідання Кравчук А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису,

встановив:

ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Муртазіна Н.М., звернулася в суд із заявою, вказавши заінтересованою особою ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису.

В обґрунтування заяви посилається на те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , понад 35 років спільно проживає зі своїм чоловіком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 без реєстрації шлюбу у встановленому чинним законодавством України порядку. У даному шлюбі народилась донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . За час спільного проживання, ОСОБА_1 постійно зазнає насильство з боку чоловіка ОСОБА_2 . Вже 20 років ОСОБА_1 одна повністю утримує всю сім`ю. ОСОБА_2 ніде не працює, а тільки вимагає в неї гроші на придбання алкогольних напоїв. У разі відмови, вчиняє сварку з застосуванням фізичного насильства. Далі в стані алкогольного сп`яніння, ОСОБА_2 ламає в квартирі все, двері, замки, меблі інші предмети домашнього вжитку. Не дивлячись на її неодноразові спроби зберегти повноцінну сім`ю, безпричинна агресія з боку ОСОБА_2 , негативно позначається як на її житті, так і на житті їх малолітньої онуки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка на даний момент проживає з ними, бабусею ОСОБА_1 та дідусем ОСОБА_2 . В свою чергу ОСОБА_5 теж зазнавала та стала жертвою домашнього насильства з боку свого батька. Захищаючи інтереси малолітньої ОСОБА_5 , бабуся ОСОБА_6 та донька ОСОБА_7 спільно прийняли рішення, що ОСОБА_5 деякий час буде проживати з бабусею ОСОБА_1 18.01.2023 р. ОСОБА_1 звернулась за захистом до правоохоронних органи, адже агресія ОСОБА_2 перевищувала всі межі і цього разу була спрямована не тільки на неї, але й на онуку ОСОБА_5 . Не дивлячись на небезпеку, яка вже загрожувала обом, ОСОБА_1 в черговий раз повірила благанням чоловіка, саме тому заяву до правоохоронних органів на кривдника не подала. Соціальними працівниками було проведено оцінку ризиків вчинення повторного домашнього насильства та визначений рівень - високий. Вночі 08.05.2023 насильство повторилось, чоловік ОСОБА_2 в стані алкогольного сп`яніння застосував до неї фізичну силу, її бив. Дана подія стала причиною звернення за захистом до правоохоронних органів та соціальних працівників. ОСОБА_1 та ОСОБА_5 було надано кваліфіковану допомогу. Внаслідок протиправних дій з боку ОСОБА_2 , як психологічний стан постраждалих ОСОБА_1 та ОСОБА_8 , так і загальний стан здоров`я похитнувся, оскільки вони перебували у стані постійного стресу, страху та напруги, що полягало у відсутності доброзичливого спілкування, існування різних поглядів на життя, постійних і систематичних безпричинних сварок, які супроводжувались образами, штовханнями, побиттям тощо. Життя ОСОБА_1 та її онуки ОСОБА_5 перетворилось на суцільний кошмар. Вони не можуть спокійно перебувати в своєму помешканні. Щоденна агресія, переслідування, фізичний, психологічний та економічний (вимагання грошей) тиск з боку ОСОБА_2 не припиняється. Надалі ситуація продовжує залишатися незмінною. Зазначені вище обставини, свідчать тільки про одне, що ОСОБА_1 та малолітня ОСОБА_9 є особами, які постраждали від домашнього насильства в сім`ї, стали жертвами такого насильства, потребували та на сьогоднішній день потребують реабілітації, що в свою чергу зумовило їх неодноразові звернення за допомогою до психологів, (довідка-характеристика додається). На сьогоднішній день, погрози, переслідування і агресія з боку ОСОБА_2 не припинились, ОСОБА_1 змушена звертатись за допомогою і захистом до правоохоронних органів та психологів. Більше того, існують всі наявні ризики, які дають підстави вважати про вірогідність продовження чи повторного вчинення домашнього насильства з боку кривдника ОСОБА_2 , що підтверджуються постановами суду, терміновим заборонним приписом щодо кривдника тощо. Крім того, не дивлячись на дію термінового заборонного припису від 08.05.2023 серія АА № 211148 - заборону контактувати з ОСОБА_1 в будь-який спосіб з 08.05.2023 до 18.05.2023, 11.05.2023 ОСОБА_2 порушив його, внаслідок чого ОСОБА_1 змушена була в черговий раз звернутись за захистом до правоохоронних органів. На підставі наведеного та з метою запобігання домашньому насильству, ОСОБА_1 вважає за необхідне, просити суд видати обмежувальний припис відносно ОСОБА_2 , строком на 6 місяців, яким визначити заходи тимчасового обмеження : - заборонити перебувати за місцем спільного проживання (перебування) з постраждалою особою ОСОБА_1 в будинку за адресою: АДРЕСА_1 ; - заборонити спілкуватися, вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб; - заборонити наближатися до постраждалої особи ОСОБА_1 на відстань ближче 10 метрів.

Відповідно до ч. 1 ст. 350-5 ЦПК України справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. У разі якщо участь заявника становить загрозу подальшої дискримінації чи насильства для нього, справа може розглядатися без його участі. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису.

Справу розглянуто без участі заявниці та заінтересованої особи з огляду на положення ч. 1 ст. 350-5 ЦПК України, оскільки участь заявниці може становити загрозу подальшої дискримінації чи насильства для неї.

Дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду і вирішення справи по суті, суд дійшов висновку, що заява підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Як встановлено судом із заяви, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , понад 35 років спільно проживає зі своїм чоловіком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 без реєстрації шлюбу однією сім`єю.

Від фактичних шлюбних відносин мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 )

В останньої, в свою чергу, є дитина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 ).

Зареєстроване місце проживання заявниці та її заінтересованої особи АДРЕСА_2 .

Зі слів заявниці малолітня ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 наразі проживає з ними.

Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.04.2014 у справі № 308/3673/14-п, від 25.05.2020 у справі № 308/3865/20, від 29.06.2023 у справі № 308/9518/23, від 14.0.2023 у справі № 308/8667/23 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу за вчинення домашнього насильства щодо своєї дружини, які серед іншого полягали у образах нецензурною лайкою, погроз фізичною розправою, не виконанні термінового заборонного припису контактувати з дружиною тощо.

Окрім цього до заяви додано терміновий заборонний припис стосовно кривдника від 08.05.2023 серія АА№ 211148, а також лист Ужгородського районного управління поліції Відділ поліції № 1 від 29.05.2023 № 6641/106/25/1-2023, зі змісту яких вбачається покладення на ОСОБА_2 заборони контактувати з заявницею у будь-який спосіб, який він порушував.

Звертаючись до суду із даною заявою про видачу обмежувального припису заявниця посилається на те, що ОСОБА_2 систематично проявляє щодо неї психологічне насильство, що також впливає на її малолітню онуку, яка наразі проживає з нею.

Відповідно до положень п. п. 3, 6, 7, 8, 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» у цьому Законі терміни вживаються в такому значенні: домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь; обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи; кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі; особа, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала особа), - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі; психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи; фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» постраждала особа має право на: дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства.

Аналізуючи зазначені норми законодавства, а також викладені представником заявниці у заяві обставини, дії ОСОБА_2 по відношенню до заявниці є проявом психологічного насильства.

Враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.

За приписами ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (ч. 3 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Оцінкою ризиків вважається оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи (п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Наявність чи відсутність ризиків в поєднанні з доведеним фактом вчинення особою домашнього насильства є основною і фактично єдиною підставою для застосування чи не застосування обмежувального припису.

При цьому «оцінка ризиків» та «наявність ризиків» - є основними обставинами, які повинні бути встановленні судом для ухвалення законного та обґрунтованого рішення в справах про видачу обмежувального припису.

Частиною 1 ст. 270 ЦК України визначено, що відповідно до Конституції України фізична особа має право на життя, право на охорону здоров`я, право на безпечне для життя і здоров`я довкілля, право на свободу та особисту недоторканність, право на недоторканність особистого і сімейного життя, право на повагу до гідності та честі, право на таємницю листування, телефонних розмов, телеграфної та іншої кореспонденції, право на недоторканність житла, право на вільний вибір місця проживання та на свободу пересування, право на свободу літературної, художньої, наукової і технічної творчості.

Стаття 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплює одну з фундаментальних цінностей демократичного суспільства. Вона категорично забороняє без будь-яких винятків катування, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження та покарання без огляду на обставини чи поведінку потерпілого, що висвітлюється у рішенні ЄСПЛ «A.V. v. Ukraine», n. 68177, «Enea v. Italy» (GC), n. 55182, «Idalov v. Russia» (GC), 91183.

Практика Європейського суду з прав людини у рішенні «Ireland v. the UK» наголошує на тому, що таке, що принижує гідність, поводження або покарання передбачає знущання, які мають викликати у жертви почуття страху, страждання і почуття власної неповноцінності, а також принизити її гідність.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує існування у внутрішньому праві засобів, які надають можливість скористатися правами і свободами, закріпленими в Конвенції, незалежно від того, як вони подані в національній правовій системі. Це положення вимагає, щоб відповідний внутрішній орган вивчив зміст скарги, яка базується на Конвенції, та забезпечив необхідне виправлення порушеного права (рішення Європейського суду з прав людини «Chahal v. the UK», n. 145).

З матеріалів справи вбачається, що заявниця є постраждалою від дій заінтересованої особи - ОСОБА_2 , що мають ознаки домашнього насильства.

Згідно зі ст. 24 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: терміновий заборонний припис стосовно кривдника; обмежувальний припис стосовно кривдника; взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; направлення кривдника на проходження програми для кривдників.

За положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців.

Враховуючи надані заявницею докази, з огляду на встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що наявні обґрунтовані ризики вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства психологічного характеру щодо заявниці, у зв`язку із цим заява про видачу обмежувального припису підлягає до задоволення.

Відповідно до ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави.

Згідно з ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання.

Про видачу або продовження обмежувального припису суд не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомляє уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано або продовжено обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також районні, районні у містах Києві і Севастополі державні адміністрації та виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад за місцем проживання (перебування) заявника (ч. 2 ст. 350-8 ЦПК України).

Керуючись ст. ст. 13, 76-81, 259, 263-265, 350-5, 350-6, 350-8, 354, 355 ЦПК України, суд

постановив:

Видати обмежувальний припис щодо ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , строком на 6 (шість) місяців, яким визначити такі тимчасові обмеження:

заборонити перебувати за місцем спільного проживання (перебування) з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в будинку за адресою: АДРЕСА_2 ;

заборонити спілкуватися, вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб;

заборонити наближатися до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на відстань ближче 10 метрів.

Про ухвалене рішення повідомити уповноважений підрозділ відділу поліції №1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління національної поліції у Закарпатській області (вул. Головна, 55, с. Оноківці, Ужгородський р-н Закарпатська область), для взяття ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щодо якого видано обмежувальний припис на профілактичний облік, а також виконавчий комітет Чопської міської ради (Закарпатська область, Ужгородський район, місто Чоп, вулиця Берег, будинок 2).

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області А.П. Іванов