ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4994/23 Справа № 199/5474/22 Суддя у 1-й інстанції - Спаї В.В. Суддя у 2-й інстанції - Канурна О. Д.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої судді Канурної О.Д.,

суддів: Космачевської Т.В., Халаджи О.В.,

за участю секретаря судового засідання: Керімової-Бандюкової Л.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Головко Дмитро Вікторович, на заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 17 березня 2023 року у справі №199/5474/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання нерухомого майна особистою приватною власністю (суддя першої інстанції Спаї В.В.), -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2022 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання нерухомого майна особистою приватною власністю.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 03.11.2007 р. між ним та ОСОБА_2 Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського міського управління юстиції Дніпропетровської області було зареєстровано шлюб, актовий запис № 972.

27.02.2020 р. шлюб між ним та відповідачкою розірвано рішенням Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 27.01.2020 року.

10.05.2019 р. між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 був укладений договір купівлі-продажу дачного будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до п. 2.1 цього договору, продаж дачного будинку за домовленістю сторін вчиняється за 1877400 грн. 00 коп.

Відповідно до п.п. 2.1.2 цього договору 563220 грн. 00 коп. покупець сплачує подавцю під час підписання цього договору.

Згідно з п.п. 2.1.3 цього договору, решта суми в розмірі 1314180 грн. 00 коп. буде сплачена покупцем продавцю терміном до 10 травня 2019 року за рахунок коштів, отриманих покупцем за кредитом у АТ «Ощадбанк».

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 302066929 від 03.06.2022 р., право власності на дачний будинок АДРЕСА_1 , «Озерне» садове товариство» обслуговуючий кооператив, зареєстроване за ОСОБА_1 .

Також, 10.05.2019 р. між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 був укладений договір купівлі-продажу земельної ділянки, кадастровий номер: :01:695:0107, площею 0,12 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 НОМЕР_1 .

Відповідно до п. 2.1 цього договору, продаж земельної ділянки вчиняється за 280860 грн. 00 коп.

Відповідно до п.п. 2.1.2 цього договору, 84258 грн. 00 коп. покупець сплачує подавцю під час підписання цього договору.

Згідно з п.п. 2.1.3 цього договору решта суми у розмірі 196602 грн. 00 коп. буде сплачена покупцем продавцю терміном до 10 травня 2019 р. за рахунок коштів, отриманих покупцем за кредитом у АТ «Ощадбанк».

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 302067123 від 03.06.2022 р., право власності на земельну ділянку кадастровий номер: :01:695:0107, площею 0,12 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 НОМЕР_1 , зареєстроване за ОСОБА_1

10 травня 2019 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_1 був укладений договір про споживчий кредит № 0631/14 (на придбання нерухомого майна).

Відповідно до п. 2.2 цього договору, кредит надається в загальному розмірі 1510782 грн. 00 коп. на строк 84 місяці з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 09 травня 2026 року, якщо інший строк та/або термін не буде встановлено згідно з умовами цього договору.

Відповідно до п. 2.3 цього договору, кредит надається для придбання об?єкта нерухомості за договором купівлі-продажу (цільове призначення кредиту).

Згідно з довідкою № 103.631-48/84 від 25.10.2021 р., наданою філією Дніпровського обласного управління АТ «Ощадбанк», відсутня заборгованість за кредитним договором № 0631/14 від 10.05.2019 р., кредит погашено в повному обсязі та закрито.

Отже, позивачем, за час перебування у шлюбі, було придбане за кредитні кошти зазначене вище майно.

Вказане нерухоме майно є особистою приватною власністю позивача.

Вказане нерухоме майно було придбано під час шлюбу 10.05.2019 року, проте, з 2010 року сімейні обов`язки між сторонами не виконуються та шлюб носив формальний характер.

Нерухоме майно було придбане за особисті кошти позивача, а саме: частка коштів у розмірі 647478 грн. 00 коп. - це особисті збереження позивача, цей факт підтверджується податковими деклараціями платника єдиного податку, які можуть свідчити про доходи позивача, та інша частка коштів у розмірі 1510782 грн. 00 коп. були надані ПАТ «Державний ощадний банк України» відповідно до кредитного договору № 0631/14 від 10.05.2019 р. Отже, основна частка коштів на придбання нерухомого майна була надана банком та була погашена особисто позивачем вже після розірвання шлюбу. Дане нерухоме майно не придбавалося для спільного проживання позивача та відповідача, як родини, сама відповідач, звертаючись у грудні 2019 року до суду з позовом про розірвання шлюбу, наголошувала на тому, що «... зберігати сім?ю не бажає, вважає, що сім?я розпалася остаточно і збереження сім`ї неможливо... ». Отже, купуючи нерухоме майно у 2019 році, позивач та відповідачка не жили разом, як вбачається з рішення суду та не мали за мету проживати у даному нерухому майні.

Посилаючись на викладене, позивач просив суд визнати дачний будинок (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01), який розташований за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку (реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна 101), кадастровий номер: :01:695:0107, площею 0,12 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 НОМЕР_1 , особистою приватною власністю ОСОБА_1 .

Заочним рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 17 березня 2023 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання нерухомого майна особистою приватною власністю, відмовлено повністю.

Судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, віднесено на рахунок позивача.

Не погодившись з указаним заочним рішенням суду, позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Головко Дмитро Вікторович, звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати заочне рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким визнати дачний будинок (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01), який розташований за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку (реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна 101), кадастровий номер: :01:695:0107, площею 0,12 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , особистою приватною власністю ОСОБА_1 .

Апеляційна скарга позивача обґрунтована тим, що рішення суду винесено з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Апелянт посилається на те, що нерухоме майно, хоча і було придбане ним у той час, коли між ним та відповідачкою ще не було розірвано шлюбу, проте на час придбання ним нерухомого майна, шлюб носив формальний характер, сімейні обов?язки не виконуються, шлюбні стосунки не підтримуються, саме на цьому наголошувала сама відповідачка під час розгляду судом її позову про розірвання шлюбу.

Вказане нерухоме майно було придбане за особисті кошти позивача, а саме: частка коштів у розмірі 647478 грн. 00 коп. - це особисті збереження позивача, цей факт підтверджується Податковими деклараціями платника единого податку, які можуть свідчити про доходи позивача та інша частка коштів у розмірі 1510782 грн. 00 коп.- були надані ПАТ «Державний ощадний банк України» відповідно до Кредитного договору No 0631/14 від 10.05.2019 року. Отже, основна частка коштів на придбання нерухомого майна була надана Банком та була погашена особисто позивачем вже після розірвання шлюбу, як вбачається з квитанцій про погашення кредитної заборгованості.

Дане нерухоме майно не придбалося для спільного проживання позивача та Відповідача, як родини. Купуючи нерухоме майно у 2019 року, позивач та відповідачка не жили разом, не вели спільного господарства, як вбачасться з рішення суду про розірвання шлюбу та не мали за мету проживати у даному нерухому майні разом.

Отже, враховуючи вищевикладене та відповідно до ст. 57 СК України, належним способом захисту прав та інтересів позивача є визнання дачного будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 та земельної ділянки, кадастровий номер: :01:695:0107, площею: 0, 12 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 садове товариство обслуговуючий кооператив, земельна ділянка № НОМЕР_1 особистою приватною власністю.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 14 квітня 2023 року цивільну справу № 199/5474/22 витребувано з суду першої інстанції.

25 квітня 2023 року цивільна справа надійшла до апеляційного суду.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 27квітня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Головко Дмитро Вікторович, на заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 17 березня 2023 року було залишено без руху з підстав несплати судового збору в повному обсязі.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 25 травня 2023 року відкрито апеляційне провадження у справі та надано сторонам строк для подання відзиву.

Копію ухвали про відкриття провадження сторонам у справі було надіслано засобами поштового зв`язку.

Копію ухвали про відкриття провадження адвокатом Головко Д.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 отримано 25 травня 2023 року на його електронну адресу, а ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку 06.06.2023 року, що підтверджується поштовим повідомленням.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 12 червня 2023 року справу призначено до розгляду.

В судове засідання Дніпровського апеляційного суду 16 серпня 2023 року позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Головко Д.В. не з`явилися, надіслали до Дніпровського апеляційного суду письмову заяву про розгляд справи в їх відсутність (а.с. 223).

В судове засідання Дніпровського апеляційного суду 16 серпня 2023 року відповідач ОСОБА_2 не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином відповідно до статті 130 ЦПК України, що підтверджується довідкою Укрпошти (а.с. 225).

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши головуючого суддю, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Головко Дмитро Вікторович, задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» передбачено, що рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв`язку з цим суди повинні неухильно додержувати вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 17 березня 2023 року у повній мірі відповідає зазначеним вимогам закону.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно частини 2 вказаної вище статті, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Статтею 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог позивача, суд першої інстанції послався на те, що в порядку цивільного судочинства підлягає захисту саме порушене право і не встановлено, чи дійсно порушуються права позивача, як власника, а також судом не встановлено, в чому саме полягає порушення законних прав позивача.

З вказаним висновком суду першої інстанції Дніпровський апеляційний суд погоджується з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 27.01.2020 р. (справа №204/9139/19, провадження № 2/204/554/20) позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу задоволено, шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований 03 листопада 2007 року Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис 972, розірваний.

Вказане вище рішення суду набрало законної сили 27 лютого 2020 року.

При зверненні до суду із позовом про розірвання шлюбу, ОСОБА_4 наголошувала, що з 2010 р. сторони сімейних обов`язків не виконують, шлюбних стосунків не підтримують, зберігати сім`ю позивачка не бажає. Як встановлено судом на підставі зазначеного судового рішення, дата фактичного припинення шлюбних відносин між подружжям ОСОБА_5 не встановлена.

10.05.2019 р. між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 був укладений договір купівлі-продажу дачного будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

10.05.2019 р. між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 був укладений договір купівлі-продажу земельної ділянки, кадастровий номер :01:695:0107, площею 0,12 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 НОМЕР_1 .

10.05.2019 р. між ОСОБА_1 та ПАТ «Державний ощадний банк Україна» був укладений договір про споживчий кредит, відповідно до якого позивач отримав кредит в розмірі 1510782 грн. 00 коп. для придбання об`єкта нерухомості.

Вказане грошове зобов`язання було забезпечено іпотекою. Позивач здійснював погашення за кредитом і станом на 25.10.2021 р. заборгованість за вказаним кредитним договором відсутня.

Доводи апеляційної скарги позивача ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Головко Дмитро Вікторович, про те, що нерухоме майно хоча і було придбане позивачем ОСОБА_1 у той час, коли між позивачем і відповідачкою ще не було розірвано шлюбу, проте на час придбання нерухомого майна ОСОБА_1 шлюб носив формальний характер, сімейні обов`язки не виконуюься, шлюбні стосунки не підтримуються, саме на цьому наголошує сама відповідачка у рішенні про розірванні шлюбу і тому вказане вище нерухоме майно є особистою приватною власністю позивача, є безпідставними, виходячи з наступного.

Як вбачається із частини 1 статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно з частиною 3 вказаної вище статті, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Як вбачається із частини 2 вказаної вище статті, ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною 1 статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до частини 2 вказаної вище статті, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 3 вказаної вище статті передбачено, що сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Як вбачається із частини 1 статті 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно з частиною 2 вказаної вище статті, питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Із пункту 6.1 договору купівлі-продажу дачного будинку який розташований за адресою: АДРЕСА_1 від 10.05.2019 року вбачається, що на укладання та підписання цього Договору надано письмову заяву про згоду подружжя дружини Покупця, справжність підпису на якій засвідчено приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Рябих В.М. 06.06.2019 року за реєстровим № 4710. З текстом наданої заяви сторони договору ознайомлені (а.с. 25).

Як вбачається із пункту 9.2 вказаного вище договору, зміст статей, зокрема ст. 57 74 Сімейного кодексу України, сторонам роз`яснено (а.с. 26).

Відповідно до пункту 6.3 договору купівлі-продажу земельної ділянки від 10.05.2019 року передбачено, що на укладання та підписання цього Договору подано письмову заяву про згоду подружжя дружини Покупця, справжність підпису на якій засвідчено приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Рябих В.М. 03.05.2019 року, зареєстровано в реєстрі за № 4710.

Як вбачається із пункту 6.2 вказаного вище договору, зміст статей, зокрема ст. 60 65 Сімейного кодексу України, сторонам роз`яснено (а.с. 28).

Статті 60 65 Сімейного кодексу України стосуються прав спільної сумісної власності подружжя.

Доводи апеляційної скарги позивача ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Головко Дмитро Вікторович, про те, що належним способом захисту прав та інтересів позивача ОСОБА_1 є визнання дачного будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 та земельної ділянки, кадастровий номер: :01:695:0107, площею: 0,12 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 » обслуговуючий кооператив, земельна ділянка № НОМЕР_1 особистою приватною власністю, є безпідставними, виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 15 Цивільного кодексу України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Ця норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане із позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина 1 статті 16 Цивільного кодексу України).

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулась особа, так і від характеру його порушення.

Вказане вище співпадає з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 24.12.2019 року у справі № 902/377/19.

Предмет і підстави позову визначаються самостійно позивачем і суд не може виходити за межі відповідних вимог.

Вказане вище співпадає з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 04.08.2021 року у справі № 910/3372/19.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що судом в цій справі не встановлено порушення прав позивача з боку відповідача; у позовній заяві позивач не визначає і не обгрунтовує у чому сааме полягає порушення відповідачкою прав та інтересів позивача.

Інші доводи апеляційної скарги колегія суддів не приймає до уваги, оскільки такі доводи є безпідставними, не спростовують обґрунтованих висновків суду щодо відсутності підстав для задоволення позову.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, правильно встановив обставини справи та відповідні їм правовідносини, наданим доказам дав правильну правову оцінку і обгрунтовано у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права дійшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог позивача.

На підставі викладеного вище, апеляційний суд вважає, що підстав для скасування заочного рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 17 березня 2023 року з і задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Головко Дмитро Вікторович, немає.

Керуючись ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Головко Дмитро Вікторович, залишити без задоволення.

Заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 17 березня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: О.Д. Канурна

Т.В. Космачевська

О.В.Халаджи

Повний текст судового рішення складений 17 серпня 2023 року

Суддя: О.Д.Канурна