П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 серпня 2023 року м. Київ

Справа №755/5623/23

Провадження № 22-ц/824/10476/2023

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Стрижеуса А.М.,

суддів: Поливач Л.Д., Шкоріної О.І.

сторони: позивач ОСОБА_1

відповідачі фізична особа-підприємець

ОСОБА_2 , фізична особа-підприємець ОСОБА_3

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 04 травня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про захист прав споживачів та розірвання договору купівлі-продажу,-

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 про захист прав споживачів та розірвання договору купівлі-продажу.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 04 травня 2023 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про захист прав споживачів та розірвання договору купівлі-продажу передано на розгляд Ірпінського міського суду Київської області.

Не погоджуючись з постановленою ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Зокрема зазначає про те, що він звернувся з позовом про захист прав споживачів, скориставшись своїм правом альтернативної підсудності, подав позов Дніпровського районного суду м. Києва.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 24 травня 2023 року в складі колегії суддів відкрито апеляційне провадження.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 11 серпня 2023 року в складі колегії суддів справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до частини 2 статті 369 ЦПК України справа розглядається без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що у своїй позовній заяві позивач вказує своєю адресою: АДРЕСА_1 . Вказана адреса територіально відноситься до Дніпровського району м. Києва, на який розповсюджується територіальна юрисдикція Дніпровського районного суду м. Києва. При цьому, із матеріалів позовної заяви не вбачається належних доказів на підтвердження наявності дійсної реєстрації місця проживання позивача у Дніпровському районі м. Києва на час звернення позивача із відповідним позовом до суду. Зокрема, позивач не був позбавлений можливості підтвердити місце реєстрації свого проживання шляхом надання копії його паспорту з відміткою про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання, або довідки з демографічного реєстру про зареєстроване місце проживання, однак матеріали позовної заяви таких документів не містять.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Згідно із частиною першою статі 8 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Частиною першою статті 23 ЦПК України встановлено, що усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються місцевими загальними судами як судами першої інстанції, крім справ, визначених частинами другою та третьою цієї статті.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд повинен перевірити належність справ до його юрисдикції (предметної та суб`єктної) та підсудності (територіальної юрисдикції).

Територіальна юрисдикція визначається колом цивільних справ у спорах, вирішення яких віднесено до повноваження суду першої інстанції.

Відповідно до положень статті 187 ЦПК України, якою врегульовано порядок відкриття провадження у справі, якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.

Суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду (пункт 1 частини першої статті 31 ЦПК України).

Судом встановлено, що у квітні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 про захист прав споживачів та розірвання договору купівлі-продажу.

В позовній заяві позивач зазначив адресу реєстрації свого місця проживання: АДРЕСА_1 , що територіально відноситься до Дніпровського району м. Києва, на який розповсюджується територіальна юрисдикція Дніпровського районного суду м. Києва

При цьому, із матеріалів позовної заяви не вбачається належних доказів на підтвердження наявності дійсної реєстрації місця проживання позивача у Дніпровському районі м. Києва на час звернення позивача із відповідним позовом до суду.

За загальним правилом частини першої статті 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

У той же час законодавець визначив підсудність справ за вибором позивача, зокрема частина п`ята статті 28 ЦПК України, на яку міститься посилання у позовній заяві, передбачає, що позови про захист прав споживачів можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіянням такої шкоди.

За змістом наведеного можна дійти висновку, що не виключаючи можливість звернення позивача до суду за правилами загальної підсудності (за місцезнаходженням відповідача), альтернативна підсудність встановлює можливість звертатися до іншого суду з відповідним позовом, тобто встановлює альтернативу - можливість для позивача обрати один із двох чи більше судів.

Таким чином, позови (заяви) про захист прав споживачів можуть бути подані як за зареєстрованим місцем проживання позивача (заявника), так і за місцем його перебування.

Однак, пред`являючи позов про захист прав споживачів за місцем свого перебування має додати до позовної заяви докази такого тимчасового перебування.

У відповідності до статті 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

З метою забезпечення реалізації цього права та відповідно до названої норми Конституції України 11 грудня 2003 року прийнято Закон України № 1382-IV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».

За визначенням статті 3 цього Закону реєстрація - це внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи (паспорт громадянина України), із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Відповідно до абзацу 1 пункту 8, пункту 9 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 2 березня 2016 року № 207,документи для здійснення реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування особи подаються до органу реєстрації (у тому числі через центр надання адміністративних послуг) з урахуванням вимог Закону України «Про адміністративні послуги».

Відомості про реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання вносяться до паспорта громадянина України, тимчасового посвідчення громадянина України, посвідки на постійне проживання, посвідки на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист, а відомості про реєстрацію місця перебування - до довідки про звернення за захистом в Україні шляхом проставлення в них відповідного штампа реєстрації місця проживання/перебування особи за формою згідно з додатком 1 до цих Правил.

Разом з тим, як вірно зазначив суд першої інстанції, суд має своїм повноваженням та обов`язком у відповідності до положень ч. 6 ст. 187 ЦПК України здійснювати запити та отримувати інформацію щодо зареєстрованого місця проживання/перебування лише стосовно відповідача, якщо він є фізичною особою.

Повноважень суду на отримання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) позивача - фізичної особи, чинними нормами цивільного процесуального закону не передбачено. Тож, саме позивач, застосовуючи при подачі позову правила альтернативної підсудності, зокрема положення ч. 5 ст. 28 ЦПК України, мав підтвердити належними, достатніми та достовірними доказами наявність реєстрації свого місця проживання на території, на яку розповсюджується юрисдикція місцевого суду до якого спрямовано позовну заяву.

Однак, зазначених доказів позивач суду не надав, тому відсутні підстави для визначення альтернативної підсудності позову Дніпровському районному суду м. Києва.

Як встановлено судом першої інстанції, за даними Єдиного державного демографічного реєстру та Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань судом встановлено, що як фізична особа ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 і за цією ж адресою ОСОБА_2 був зареєстрований як фізична особа-підприємець. Відповідач ОСОБА_3 як фізична особа зареєстрований за адресою: Кіровоградська область, Гайворонський район, с. Хащувате і як фізична особа-підприємець також зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

Згідно ч.ч. 15, 16 ст. 28 ЦПК України, позови до кількох відповідачів, які проживають або знаходяться в різних місцях, пред`являються за місцем проживання або місцезнаходженням одного з відповідачів за вибором позивача. Позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу.

Ураховуючи наведені обставини та вказані норми чинного цивільного процесуального закону позивач має право звернутись з відповідним позовом до Ірпінського районного суду Київської області або Гайворонського районного суду Кіровоградської області за місцем знаходження одного з відповідачів.

Вирішуючи питання про передачу справи за підсудністю, суд першої інстанції взяв до уваги, що найбільш наближеним судом є Ірпінський районний суд Київської області на територіальний юрисдикції якого наявне місцезнаходження одного з відповідачів, тому суд дійшов висновку про передачу справи на розгляд Ірпінського районного суду Київської області, що порівняно із вирішенням питання про передачу справи на розгляд Гайворонського районного суду Кіровоградської області, забезпечить можливість швидкої передачі справи для вирішення належним судом та дотримання права позивача на доступ до правосуддя.

Згідно п. 1 ч. 1, ч. 3 ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду. Передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції у зв`язку з відсутністю належних доказів тимчасового проживання (перебування) позивача за зазначеною нею адресою у розумінні норм Закону № 1382-IV, дійшов обґрунтованого висновку щодо непідсудності справи Дніпровському районному суду м. Києва та правильно передав справу на розгляд суду за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання одного з відповідачів, а саме Ірпінського міського суду Київської області з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої статті 31 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 369, 374, 375, 381-382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 04 травня 2023 року залишити без змін.

Постанова Київського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня вручення такого судового рішення лише з підстав, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач: А.М. Стрижеус

Судді: Л.Д. Поливач

О.І. Шкоріна