У Х В А Л А

Іменем України

"17" серпня 2023 р. Справа153/1237/23

Провадження2-н/153/67/23-ц

Суддя Ямпільського районного суду Вінницької області Швець Р.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів,

В С Т А Н О В И В :

14.08.2023 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів.

Дослідивши матеріали заяви про видачу судового наказу, вважаю, що у видачі судового наказу необхідно відмовити з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Статтею 161 ЦПК України визначено вичерпний перелік вимог, за якими може бути видано судовий наказ. Так, відповідно до положень вказаної статті, а саме: пунктів 4, 5 частини першої судовий наказ може бути видано, зокрема, якщо: заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб; якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

З аналізу вищевикладених норм вбачається, що законодавець передбачив видачу судового наказу про стягнення аліментів у двох випадках, а саме: у разі якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі частки від доходу, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, а також, у разі якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Як вбачається з поданої заяви ОСОБА_1 просить видати судовий наказ, яким стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 щомісячно ? від усього його доходу, починаючи з дня пред`явлення позову і до повноліття ОСОБА_3 , що не відповідає вимогам ст.161 ЦПК України.

Заявник просить стягнути аліменти, проте не вказує в якому саме у розмірі, зазначивши знак питання, а також не вказує про законодавчо визначене обмеження вказаного розміру не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку.

Всупереч вимогам ст.163 ЦПК України, у заяві про видачу судового наказу не конкретизовано вимог заявника, оскільки не визначений конкретний розмір аліментів, які заявник просить стягнути з боржника.

Крім цього, у відповідності до ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно положень ч.3 ст. 184 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Таким чином, право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина.

ОСОБА_1 , звертаючись до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення із ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини, будь-яких доказів, які підтверджують проживання дитини разом з нею, суду не надала.

Відповідно до п.4 ч.3 ст.163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу додаються документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Таким чином, ОСОБА_1 не додала до заяви документи, що підтверджують обставини, якими вона обґрунтовує свої вимоги, зокрема те, що неповнолітня дитина проживає разом з нею.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу.

Згідно з п.3 ч.1 ст.165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч.2 ст.167 ЦПК України за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Таким чином, приймаючи до уваги те, що заява про видачу судового наказу не відповідає вимогам ст.161 ЦПК України та подана з порушенням вимог ст.163 ЦПК України, а саме: в заяві не конкретизовано вимог заявника, оскільки не визначений конкретний розмір аліментів, які заявник просить стягнути з боржника, а також заявник не додала до заяви документи, що підтверджують обставини, якими вона обґрунтовує свої вимоги, зокрема те, що неповнолітня дитина проживає разом з нею, суддя приходить до висновку про відмову у видачі судового наказу з підстав, передбачених п.п. 1, 3 ч.1 ст.165 ЦПК України.

Згідно з ч.2 ст.165 ЦПК України, про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Відповідно до ч.1 ст.166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Керуючись ст.ст.163, 165, 166, 258-260, 353 ЦПК України, суддя

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів.

Роз`яснити заявникові, що відмова у видачі судового наказу не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому ЦПК України, після усунення її недоліків.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено та підписано суддею 17.08.2023 року.

Суддя Р.В. Швець