Справа №463/8113/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 серпня 2023 року м.Львів

Галицький районний суд м. Львова

в складі: головуючого - судді Мисько Х.М.,

при секретарі судового засіданні Євтушенка В.Ю..,

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди.

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 звернулась позовом до ОСОБА_2 , в якому просить стягнути завдану матеріальну шкоду у сумі 158 590 грн. 44 коп. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до договору купівлі - продажу квартири від 13.08.2018 року, квартира за адресою: АДРЕСА_1 належить ОСОБА_4 . 08.11.2018 року ОСОБА_4 уповноважила ОСОБА_5 представляти її інтереси з усіх питань, з усіма необхідними для цього повноваженнями стосовно нагляду за належними ОСОБА_4 об`єктами нерухомого майна - квартирами, що знаходяться в м.Тернопіль та у м. Львові та вести від її імені всі справи у всіх судових органах, що підтверджується довіреністю №1509, посвідченою приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Чікало Н.М. Позивач зазначає, що 28.02.2018 року ОСОБА_4 уповноважила ОСОБА_6 представляти її інтереси у всіх питань щодо розпорядження всім її майном, зокрема передавати майно у користування, що підтверджується довіреністю. 18.11.2018 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 укладено договір оренди квартири за адресою: АДРЕСА_2 , на умовах якого орендодавець передав, а орендар прийняв у платне строкове користування квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку та на умовах, визначених договором. Умовами вказаного договору передбачено, що квартира та майно, що орендуються, передається орендодавцем та приймається орендарем протягом одного дня. Згідно п. 10.3 Договору, строк цього Договору починає свій перебіг з 24.10.2018 року та закінчується 23.10.2019 року, однак сторони продовжили термін дії даного договору, що підтверджується квитанціями про оплату орендної плати за 2020 рік. Тобто з 24.10.2018 року по серпень 2020 року ОСОБА_2 орендував квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . Востаннє відповідач здійснив оплату за оренду квартири за березень 2020 року. Відповідач на даний час не сплатив орендну плату, а серпня припинив виходити на зв`язок із позивачем та не повернув ключі від квартири. У п.5.1. Договору передбачено, що з сьомого місяця з дати укладення договору орендної плати складає 11 500, 00 грн. Таким чином, заборгованість по сплаті орендної плати становить 57 500,00 грн. Крім цього, позивач вказує,що відповідач не сплачував також комунальні послуги за квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . Загальна заборгованість відповідача по оплаті комунальних послу становить 5 090, 44 грн. Позивач стверджує, що відповідачем було суттєво пошкоджено ремонт орендованої квартири та частково меблі, чим доведено квартиру до нежитлового стану. Вартість виконання ремонтних робіт становила 50,000, 00 грн. Згідно висновку №18-20 Д від 27.10.2020 року, різниця між ринковою вартістю квартири за адресою: АДРЕСА_1 , з ремонтом та без ремонту становить 81 395,00 грн. Загальна сума проведених робіт по ремонту квартири за адресою: АДРЕСА_1 становить 96 000,00 грн. Таким чином, загальна сума матеріальної шкоди нанесено відповідачем через умисне невиконання умов Договору становить 158 590,44 грн. Просить позов задовольнити.

Ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 20.07.2021 року позовну заяву ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди, скеровано до Галицького районного суду м. Львова за підсудністю.

Ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 29.09.2021 року прийнято справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди до розгляду та відкрито загальне позовне провадження по справі, призначено підготовче судове засідання.

24.12.2021 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву. Відзив обґрунтований тим, що, відповідно до Договору оренди квартири, укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 ,18.10.209 року ОСОБА_2 орендував квартиру АДРЕСА_1 з 24.10.2018 року по 23.10.2019 року. Вказана квартира належить на праві приватної власності ОСОБА_4 , яка довіреністю від 28.02.2018 року уповноважила ОСОБА_6 від її імені представляти її інтереси у всіх установах, організаціях всіх форм власності стосовно вказаної квартири. Відповідно до умов Договору, ОСОБА_6 здав, а ОСОБА_2 прийняв у тимчасове платне користування квартиру для здачі її в суборенду для проживання третіх осіб. Відповідач вказує, що згідно умов Договору, орендна плата становила 10 500,00 грн., а відповідно до інших умов договору: протягом другого - шостого місяців включно орендар додатково сплачував завдаток за останній місяць оренди квартири, загальна сума становить 5 500,00 грн. Останній платіж по завдатку був сплачений в березні 2019 року. Після цього була піднята орендна плата і орендар сплачував 11 500, 00 грн. за місяць. Строк дії Договору закінчився 23.10.2019 року. Заперечень щодо продовження користування квартири від сторін не надходило, згідно усних погоджень між орендодавцем та орендарем договір було продовжено на той самий термін. Платежі за орендну плату орендар вносив на банківську картку ОСОБА_4 . За час оренди квартири, до середини лютого 2020 року, орендар співпрацював лише з представником ОСОБА_4 - ОСОБА_6 . Жодних претензій орендодавець до орендаря не пред`являв. 23.02.2020 року власниці квартири ОСОБА_4 за допомогою месенджеру «Вайбер» написала повідомлення до дружин орендаря, що ОСОБА_6 не буде більше займатись квартирним питанням і тепер всіма справами займатиметься ОСОБА_4 .Орендар з дозволу орендодавця за свої кошти виконав ремонтні роботи: пошпаклював стіни в кухні та двох кімнатах; пофарбував стіни фарбою «Тріора»; виклав у великій кімнаті стіни декоративними цеглинами; зробив обрамівку по периметру двох вікон великої кімнати; зробив дрібний ремонт в ванній кімнаті - заміна змішувача, комплекту для користування душем в душовій кабіні;пошпаклював та пофарбував двері до ванної кімнати; зробив санітарні роботи про знищенню плісняви та грибка в санвузлі; замінив всі електричні лампи в квартирі на енергозберігаючі. Відповідач зазначає,що через пандемію коронавірусу в орендаря зменшилися замовлення на оренду квартири, відтак вони вирішили домовитись з власником квартири про зменшення орендної плати і домовились, що орендар за березень місяць 2020 року сплачує орендну плату в розмірі 7 000,00 грн., яку сплачено 03.03.2020 року. У зв`язку із введенням карантину, орендар почав нести збитки і знову домовився з власником квартири про те, що він через форс - мажорні обставини не може користуватись квартирою та сплачувати оренду, комунальні платежі та квартирну плату. Відповідач вказує, що орендар з орендодавцем домовились, що він не буде отримувати він нього грошові кошти за орендну плату, а також за комунальні платежі та квартплату, оскільки в квартирі ніхто не проживає а отже не користується комунальними послугами. Така домовленість була досягнута на період трьох місяців - квітень, травень, червень. Відповідач зазначає, що він з орендодавцем домовився, що підшукає орендарів на 1 - три місяці, однак це не вдалось. Відповідач вказує, що власник квартири не заперечувала, щоб орендар не сплачував плату ще і за липень місяць, таким чином вважає, що у нього відсутня заборгованість по сплаті орендної плати. В липні 2020 року власник квартири попередила, щоб орендар звільнив квартиру до 26 липня 2020 року, після кінцевих розрахунків, буде складено акт прийому - передачі квартири і тоді ордер поверне ключі від квартири. Разом з тим, 27.07.2020 року, відповідачу стало відомо, що власник квартири викликала поліцію і зірвала замок у квартиру, після того він із власником квартири не спілкувався. Відповідач зазначає, що власник квартири не висловлювала претензій стосовно неналежного стану квартири, та матеріали справи не містять належних доказів цього факту. Просить позові відмовити повністю.

Ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 17.01.2022 року продовжено процесуальний строк розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди.

Ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 02.03.2023 року залучено до участі у цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди ОСОБА_4 у якості позивача.

Ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 03.05.2023 року, підготовче провадження у справі за позовом ОСОБА_5 , ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди закрито та призначено справу до судового розгляду.

Позивач та представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю, з мотивів, викладених у позовній заяві, просили позов задовольнити повністю.

Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечили, з мотивів, викладених у відзиві на позовну заяву.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового процесу, повно та всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженими в судовому засіданні, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За правилами ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що 13.03.2018 року ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , в особі представника ОСОБА_6 уклали договір купівлі - продажу квартири АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Красовською А.В, реєстровий номер 1143.

ОСОБА_4 уповноважила ОСОБА_5 представляти її інтереси з усіх питань, з усіма необхідними для цього повноваженнями стосовно нагляду за належними їй об`єктами нерухомого майна - квартирами, що знаходяться у м.Львові та м. Тернополі, що підтверджується довіреністю, посвідченою 08.11.2018 року приватним нотаріусом Тернопільского міського нотаріального округу Чікало Н.И., реєстровий номер 1509.

ОСОБА_4 уповноважила ОСОБА_6 бути її представником в усіх установах, підприємства, організаціях будь - якої організаційно - правової форми власності, перед усіма фізичними та юридичними особами, в тому числі в органах місцевого самоврядування, органах бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна в органах нотаріату, комунальних органах того, з будь - яких питань щодо, придбання та розпорядження нерухомим та рухомим майном, а також відповідними майновими правами а зазначене майно, за цінами та на умовах уповноваженого представника, що підтверджується довіреністю, посвідченою 28.02.2018 року, нотаріусом Навдеп Кар Гілл, м. Лондон, Велика Британія.

18.10.2018 року ОСОБА_6 (орендодавець) та ОСОБА_2 (орендар) уклали договір оренди квартири (житлового приміщення), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до п.2.1 Договору оренди, квартира, що орендується надається орендарю для проживання, здачі в суборенду.

Згідно із п.2.1. Договору оренди, орендар зобов`язується, своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату, забезпечувати збереження орендованого приміщення та майна квартири, запобігати його пошкодженню і псуванню, тримати приміщення та майно квартири в порядку, передбаченому санітарними нормами та правилами пожежної безпеки, підтримувати орендоване майно та приміщення квартири в належному стані, не гіршому, ніж на момент передачі його в оренду, з врахуванням нормального фізичного зносу, здійснювати заходи протипожежною небезпеки.

Згідно до п.10.3 Договору, строк договору починає свій перебіг з 24.10.2018 року та закінчується 23.10.2019 року, однак сторони продовжили дію даного договору, що підтверджується, квитанціями про оплату орендної плати за 2020 рік.

З висновку №18-20Д експертного оціночно - будівельного дослідження за договором з ОСОБА_5 , складеного ФОП ОСОБА_8 від 27.10.2020 року,вбачається, що різниця між ринковою вартістю житлової квартири АДРЕСА_4 з ремонтом та без ремонту становить 81 395,00 грн.

Крім того, судом були допитані свідки, які пояснили наступні обставини.

У судовому засіданні допитаний свідок ОСОБА_9 пояснив, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є його племінницями. В березні 2020 року до нього зателефонувала ОСОБА_5 та попросила сходити з нею у квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , яка здавалась в оренду. Свідок зазначив, що коли він увійшов у квартиру, то вона була у незадовільному стані, диван був поламаний, були пошкоджені світильники (лампи), стіни були брудними та на них були відбитки взуття. На думку свідка, квартира була не придатна для подальшого у ній проживання, у зв`язку із її незадовільним станом. Свідок вказав, що з відповідачем ОСОБА_2 він не знайомий і раніше його не бачив.

У судовому засіданні допитана свідок ОСОБА_10 , яка пояснила, що є знайомою ОСОБА_4 . В березні 2020 року, ОСОБА_4 зателефонувала їй та попрохала допомогти їй з прибиранням у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , яка здавалась в оренду. З показів свідка вбачається, що коли вони приїхали до квартири, там було брудно, зокрема у ванній були грибкові відкладення, душова кабіна була брудна, туалет був несправний, полиці були поламані, двері подряпані. Свідок вказала, що вони з ОСОБА_4 робили у квартирі прибирання, зокрема мили стіни, підлоги, ванну кімнату та чистили м`які меблі.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_11 пояснила, що вона є дружиною відповідача ОСОБА_2 . Свідок зазначила, починаючи з 2013 року вона і її чоловік ОСОБА_2 займаються здачею в оренду квартир подобово. Деякі з квартир знаходяться у їх власності, а інші знаходяться у суборенді, які вони знаходять з допомогою ріелторів. 24.10.2018 року вони з ОСОБА_2 уклали з ОСОБА_6 договір оренди квартири за адресою: АДРЕСА_1 . З ОСОБА_6 вони домовились зробити у квартирі невеликі ремонтні роботи, для покращення її стану, а саме:пофарбувати стіни, наповнили квартиру декором, у малій кімнаті закупили новий килим та картини. В лютому 2020 року ОСОБА_6 сказав, що відтепер усі питання стосовно квартири необхідно буде вирішувати з ОСОБА_4 , бо вона є власником квартири. Свідок зазначила, що всі кошти за оренду перераховувались на картковий рахунок ОСОБА_4 . В подальшому у зв`язку із введенням карантину корона вірусу, клієнтів для оренди квартири не було. Відтак, ОСОБА_4 попросила знайти людей, які погодяться винайняти квартиру за 8 000, 00 грн., з окремою оплатою комунальних послуг. Свідок зазначила, що ОСОБА_4 дозволила не оплачувати оренду квартиру, певний період часу, у зв`язку із введенням карантину. ОСОБА_4 не хотіла подальшої співпраці і в травні 2020 року, поросила повернути ключі від квартири, вказує, що вона не могла передати їй ключі протягом двох місяців, оскільки у ОСОБА_4 постійно змінювались плани. Свідок зазначила, що вони домовились здійснити передачу ключів 27.07.2020 року о 15.00 год., однак ОСОБА_4 зателефонувала раніше призначеного часу і повідомила, що вже очікує коло квартири і зараз працівниками поліції буде здійснюватись демонтаж дверей. Після цього свідок більше у квартирі не була.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Статтею 205 ЦК України встановлено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з ч.1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків (стаття 11 ЦК України).

Згідно із статтею 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

За договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк (ч. 1 ст. 759 ЦК України).

Відповідно частини першої до ст.810 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату.

Договір найму житла укладається у письмові формі (ч. 1 ст. 811 ЦК України) та на строк, встановлений договором (ч. 1 ст. 821 ЦК України).

Предметом договору найма житла можуть бути помешкання, зокрема квартира або її частина, житловий будинок або його частина. (ч.1 ст.812 Цивільного кодексу України)

Згідно положень ч. 2 ст. 821 ЦК України, договір найму житла, укладений на строк до одного року, визначається як короткостроковий найм, та до нього не застосовуються положення ч. 1 ст.816, положення ст. 818 та статей 822-824 цього Кодексу.

Договір найму (оренди) житла належить до двосторонніх правочинів, тому він має відповідати умовам дійсності правочинів і договорів, а саме положенням ст.ст.202, 203 та глави 52 Цивільного кодексу України.

До істотних умов договору належать умови про предмет договору, дані про осіб, які проживатимуть разом із наймачем, а також всі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Сторонами договору найма житла є наймодавець, - особа, яка є власником житла, і наймач - особа, якій передається житло в користування. Якщо власниками житла є кілька осіб, вони можуть бути наймодавцями у договорі.

Відповідно до ст.762 ЦК України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.782 Цивільного кодексу України встановлено, що наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд.

При цьому пунктом 1 ч. 2 ст. 825 ЦК України визначено, що договір найму житла може бути розірвано за рішенням суду на вимогу наймодавця у разі невнесення наймачем плати за житло за шість місяців, якщо договором не встановлений більш тривалий строк, а при короткостроковому наймі - понад два рази.

У п.5.1. Договору передбачено, що з сьомого місяця з дати укладення договору оренди плати складає 11 500, 00 грн. Відповідач не здійснював оплату за оренду квартири з квітня 2020 року. Таким чином, заборгованість по сплаті орендної плати становить 57 500,00 грн.

На підтвердження порушення відповідачем зобов`язань за договором оренди , позивачем долучено розрахунки за комунальні послуги, оплата яких, згідно умов договору, покладена на відповідача.

Згідно п.5.6 Договору, вартість комунальних послуг не входить до орендної плати

Так, заборгованість по оплаті за комунальні послуги в орендованій відповідачем у позивача квартирі виникла в липні 2020 року та складає 5090,44 грн., що підтверджується: довідкою ВП ТОВ «Львівгаз збут» від 17.09.2020 року по особову рахунку № НОМЕР_1 , згідно якого заборгованість за спожитий газ становить 2010 грн.72 коп.;претензійним листом від 10.07.2020 року, заборгованість з оплати послуг централізованого водопостачання та водовідведення становить 1149 грн. 42 коп.;станом на 01.08.2020 року - заборгованість становила 1 327 грн.01 коп.; заборгованість за оплату житлово - комунальних послуг становила 1 138 грн.92 коп.;заборгованість по оплаті з постачання електроенергії становила 613 грн.80 коп.

Суд не приймає до уваги долучені позивачем фотокопії повідомлень із застосунку для обміну дзвінками і повідомленнями «Vіber», оскільки такі не є належними та допустимими доказами, а лише свідчать про листування між сторонами щодо здійснення оплати за орендною платою та комунальних платежів.

Щодо позовної вимоги про стягнення заборгованості за проведення ремонтних робіт, суд зазначає наступне.

Згідно з ч.1 та п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до частини першої ст. 1166 ЦК України майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини (ч. 2 ст. 1166 ЦК України).

Підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, котра її завдала, причинний зв`язок між ними, а також вину заподіювана шкоди.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 2 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: наявність шкоди; протиправна поведінка заподіювача шкоди; причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача; вина.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Для відшкодування шкоди необхідно довести такі факти: неправомірність поведінки особи. Неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо завдавач шкоди не був уповноважений на такі дії; наявність шкоди.

Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ним Кодексом.

За правилами ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно правового змісту положень ст.ст.12,81,82 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Керуючись наведеними принципами змагальності сторін та диспозитивності цивільного судочинства, позивач зобов`язаний був надати докази на доведення обставин, на які він посилався як на підставу задоволення своїх позовних вимог. Разом з тим, суд критично відноситься до наявних у матеріалах справи розписок ОСОБА_12 від 02.11.2020 року, ОСОБА_13 від 09.11.2020 року, ОСОБА_14 від 02.11.2020 року про проведення ними ремонтних робіт, оскільки не вважає їх належними доказами в розумінні ст. 76 ЦПК України.

Так, аналізуючи покази свідків, в частині стану квартири до і після здачі в оренду, суд приходить до переконання, що такі є суперечливими та такими, якими неможливо встановити дійсного заподіювача шкоди, суду не надано жодних доказів, які встановлюють причинно-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою заподіювача шкоди та нанесеними збитками.

Суд вважає, що позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження зазначених в позові обставин, вина заподіювача шкоди не доведена у встановленому порядку, не надано доказів протиправності діяння заподіювача шкоди, не доведено наявність причинного зв`язку між протиправними діями заподіювача шкоди і зазначеними позивачем наслідками.

Щодо висновку експерта суд зазначає наступне.

Висновок експерта є згідно до положень ст. 110 ЦПК України доказом , який не має для суду заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими ст. 89 ЦПК України.

Висновок №18-20Д експертного оціночно - будівельного дослідження за договором з ОСОБА_5 , складеного ФОП ОСОБА_8 від 27.10.2020 року не стосується предмета доказування, оскільки встановлює різницю між ринковою вартістю квартири на АДРЕСА_1 , з ремонтом та без ремонту. Разом з тим, з висновку неможливо встановити вартість заподіяної шкоди, оскільки такий не містить детального опису стану квартири до передачі її в оренду. Також зміст висновку не дає змоги вважати доведеною вину відповідача у заподіянні шкоди

Згідно правил статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким чином, виходячи із заявлених позовних вимог, встановлених обставин справи, системного аналізу положень чинного законодавства, суд дійшов висновку, що заявлений позов є підставним та підлягає до часткового задоволення.

Відповідно дост.141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони, пропорційно до задоволених позовних вимог, понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Керуючись ст. 23,1167,1187 ЦК України, ст. ст.5,13,43,81,82,89,128,131,141,247,258,259,263-265,351-355 ЦПК України, ст. 22,1166,1187,1192 ЦК України, суд, -

У Х В А Л И В:

позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 57 500,00 грн. заборгованості з орендної плати, та 5 090,44 грн. заборгованості з оплати комунальних послуг.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 625,94 грн. сплаченого судового збору.

В решті вимог позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду виготовлено 15.08.2023 року.

Учасники у справі:

Позивачі: ОСОБА_5 ( АДРЕСА_5 , РНОКПП: НОМЕР_2 ),

ОСОБА_4 (с. Сновидів, Бучацького району, Тернопільської області, РНОКПП: НОМЕР_3 ).

Відповідач: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_6 , РНОКПП:невідомий).

Суддя Мисько Х.М.