Справа № 189/1731/23
РІШЕННЯ

іменем України

23.08.2023 року смт. Покровське

Покровський районний суд Дніпропетровської області

в складі головуючого судді Степанової О.С.

при секретарі Комеристій І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Покровське цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Дніпровського району м. Київ про визначення місця проживання неповнолітньої дитини, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визначення місця проживання неповнолітньої дитини. В обґрунтування поданого позову зазначено, що з 25.04.2015 року позивачка та відповідач перебували у шлюбі, який 31.03.2023 року було розірвано рішенням Покровського районного суду Дніпропетровської області. Від спільного проживання сторони мають неповнолітнього сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після припинення шлюбних відносин дитина залишилася проживати разом з позивачкою в м. Київ, де навчається в школі, має усі необхідні умови для забезпечення нормального проживання, виховання та навчання. В березні 2023 року позивачка звернулася до ЦНАП Дніпровського району м. Києва для реєстрації місця проживання сина за її місцем реєстрації, однак, отримала відмову, оскільки така реєстрація можлива тільки при наданні письмової згоди батька на реєстрацію дитини за місцем реєстрації матері. Наразі місце перебування ОСОБА_2 позивачці не відоме, відповідач вихованням дитини не займається, аліменти не сплачує, після припинення шлюбних відносин з позивачкою з сином жодного разу не бачився. В зв`язку з чим, ОСОБА_1 просить визначити місце проживання неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю, ОСОБА_1 .

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, надіслала до суду заяву про розгляд справи в її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, відповідно до положень ч. 11 ст. 128 ЦПК України, а також з урахуванням постанови Верховного Суду від 27.03.2019 року (у справі №201/6092/17, провадження №61-48215св18), відзиву на позовну заяву не надав, тому суд вважає за можливе розглянути справу відповідно правил ст. 280,287,288 ЦПК України - заочно. Позивачка не заперечує проти винесення заочного рішення.

Представник третьої особи Служби у справах дітей Дніпровського району м. Київ Сова Т.В. надіслала до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, рішення просить прийняти в найкращих інтересах дитини та відповідно до чинного законодавства України.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст.5 ЦПК України).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається з копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого Жовтневим відділом ДРАЦС Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 мають малолітнього сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.3).

Рішенням Покровського районного суду Дніпропетровської області №189/790/23 від 31.03.2023 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований відділом ДРАЦС Оболонського районного управління юстиції у м. Києві 25.04.2015 року, актовий запис №570 розірвано (а.с.8-9).

Згідно інформації про задеклароване/зареєстроване місце проживання особи №88551711 від 31.01.2023 року, ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.6).

Згідно копії довідки середньої загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №258 м. Києва №02-24/17 від 13.02.2022 року ОСОБА_3 навчається в середній загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів №258 Дніпровського району м. Києва (а.с.10).

Згідно копії декларації №0001-64НХ-А0А0 про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обліковується в КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №3 Дніпровського району м. Києва» (а.с.11).

Як вбачається з матеріалів справи, 17.07.2023 року органом опіки та піклування Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації було прийнято Висновок про визначення місця проживання дитини №103/5177/41/3, яким визнано доцільним визначити місце проживання малолітньої дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з матір`ю, ОСОБА_1 (а.с.60-61).

Також слід зазначити, що у висновку органу опіки та піклування Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації від 17.07.2023 року зазначено, що малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , постійно проживає з матір`ю, ОСОБА_1 , яка самостійно займається його вихованням та утриманням. Родина мешкає за адресою: АДРЕСА_1 . Спеціалістами служби у справи дітей та сім`ї проведено обстеження за вказаною адресою, в ході обстеження умов проживання було встановлено, що в квартирі чисто, прибрано, наявні всі необхідні меблі, речі побуту та вжитку, для дитини відведено окремий куточок, де створено всі належні умови для проживання та гармонійного розвитку дитини. Мати дитини, ОСОБА_1 , працює, має стабільний дохід та можливість створити всі умови для фізичного, духовного та розумового розвитку дитини. Батько дитини, ОСОБА_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , не був присутній на засіданні комісії, однак, подав заяву, в якій вказує, що не заперечує проти визначення місця проживання малолітнього сина, ОСОБА_3 , з матір`ю.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до ч.1 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Відповідно до частини другої статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Частиною 1 ст. 161 Сімейного кодексу України встановлено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини.

Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У п. 1 ст. 9 указаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції).

Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст.161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. При цьому суд також враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дитини і турботу про неї, її вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дитини.

Враховуючи, що позивачка займається вихованням та утриманням малолітнього сина, піклується про нього, має всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дитини, із урахуванням його віку, суд вважає, що на даний час проживання малолітнього сина з матір`ю, яка фактично проживає з ним, буде відповідати саме інтересам дитини, яка потребує постійного догляду та турботи й позитивно сприятиме її розвитку, як психологічному так і фізичному.

Крім цього, визначення місця проживання дитини разом з матір`ю, не позбавляє батька права на особисте спілкування з сином та прийняття участі у його вихованні.

Згідно зі ст.ст.110, 112,141,155,157,160,161 СК України та керуючись ст.ст. 211, 265-269 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Дніпровського району м. Київ про визначення місця проживання неповнолітньої дитини - задовольнити в повному обсязі.

Визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з матір`ю, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: О.С. Степанова

23.08.2023