Справа № 708/934/23
Номер провадження № 2-з/708/3/23

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Суддя Чигиринського районного суду Черкаської області Івахненко О.Г. розглянувши заяву Черкаської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області про забезпечення позову, -
ВСТАНОВИЛА :
До Чигиринського районного суду Черкаської області надйшла позовна заява Черкаської окружної прокурартури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області про припинення права власності на земельні ділянки шляхом їх конфіскації.
Дослідивши матеріали заяви, поданої разом із позовом, доходжу до наступних висновків.
Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Тому, під час визначення необхідності застосування заходів забезпечення цього позову слід керуватися не лише тим, чи не ускладнить або унеможливить їх не застосування виконання рішення суду, а й чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, зокрема, чи зможе позивач їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.
У рішенні від 31.07.2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Салах Шейх проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби ст.13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування.
Таким чином, забезпечення позову є не тільки гарантією виконання судового рішення в разі задоволення позовних вимог, а й засобом запобігання порушення прав.
Згідно з п.1,2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або інших осіб або забороною вчиняти певні дії.
Пунктом 6 Постанови Пленуму ВСУ від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» передбачено, що особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.
Суб`єктами права приватної власності на землю згідно зі статтею 80 Земельного кодексу України визначено громадян України та юридичних осіб. Проте з урахуванням змісту частини другої статті 81 та інших норм Земельного кодексу України суб`єктами права приватної власності на землю визнаються також іноземні громадяни та особи без громадянства.
Зокрема, іноземні громадяни та особи без громадянства відповідно до частини другої статті 81 Земельного кодексу України можуть набувати права власності на земельні ділянки несільськогосподарського призначення в межах населених пунктів, а також на земельні ділянки несільськогосподарського призначення за межами населених пунктів, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві приватної власності.
Одночасно за змістом частини четвертої статті 81 Земельного кодексуУкраїни землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню.
У разі невиконання цієї вимоги настають наслідки, передбачені ч. ч. 2, 4 ст. 145 Земельного кодексу України, а саме, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. Позов про конфіскацію земельної ділянки подається до суду органом, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель. Конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах.
Пунктом 10 ч. 1 ст. 346 Цивільного кодексу України визначено конфіскацію як одну з підстав припинення права власності.
Згідно із ст. 356 Цивільного кодексу України до особи може бути застосовано позбавлення права власності на майно за рішенням суду як санкція за вчинення правопорушення ( конфіскація)у випадках,встановлених законом. Конфісковане майно переходить у власність держави безоплатно, крім випадків, визначених законом. Обсяг та порядок конфіскації майна встановлюються законом.
Так, згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_1 , як громадянином російської федерації, на підставі рішення суду 12.06.2017 року зареєстровано право влсності на спірні земельні ділянки.
Однак, всупереч норм Земельного кодексу України та встановлених законодавством вимог стосовно іноземних громадян, які в Україні являються суб`єктами права приватної власності на землю, зокрема, й щодо успадкованих іноземцями земельних ділянок сільськогосподарського призначення, які, в свою чергу, згідно з приписами ст.81 Земельного кодексу України, в обовя`зковому порядку протягом року підлягають відчуженню або конфіскації у власність держави за рішенням суду - у випадку недотримання відповідних вимог в подальшому, громадянин російської федерації ОСОБА_1 після прийняття спадщини та, відповідно, набуття права власності на вищевказані земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства та для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, упродовж року, починаючи з 12.06.2017 року й по теперішній час, відповідних заходів, пов`язаних з відчуженням земельної ділянки не вжив.
Ураховуючи встановлені обставини, підлягають накладенню саме заборони здійснення будь яких реєстраційних дій щодо земельної ділянки, що буде співмірним із заявленими позовними вимогами та підлягає застосуванню судом з метою забезпечення реалізації в майбутньому рішення суду, якщо воно буде прийняте на користь позивача, та здійснення ефективного захисту прав останнього, а тому заява підлягає до частковго задоволення.
При цьому, оцінюючи співвідношення негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення позову з тими наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, вважаю, що тимчасове обмеження прав ОСОБА_1 у зазначений вище спосіб є менш обтяжливим, оскільки у разі відмови у задоволенні пред`явлених до ньогої позовних вимог, ці права будуть відновленими та за бажанням реалізованими, в той час, як невжиття заходів щодо обмеження цих прав значно ускладнить ефективний захист чи поновлення порушених прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду, та спонукатиме до залучення у спорі інших заінтересованих осіб, породжуючи нові спори щодо відновлення прав.
Керуючись ст.ст.149, 150 -153, 157, 258, 260, 353-355 ЦПК України, суддя, -
ПОСТАНОВИЛА:
Заяву Черкаської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області про забезпечення позову - задовольнити частково.
У задоволенні решти вимог заяви - відмовити.
Ухвала підлягає негайному виконанню у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду в п`ятнадцятиденний строк з дня отримання її копії.

Суддя О.Г. Івахненко