Ухвала

18 серпня 2023 року

м. Київ

справа № 526/2084/21

провадження № 61-12183ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Осіяна О. М.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Полтавського апеляційного суду від 22 травня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до

ОСОБА_2 про стягнення боргу.

Ухвалою Гадяцького районного суду Полтавської області від 03 січня

2023 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду.

Ухвала суду першої інстанції мотивована повторною неявкою належним чином повідомленого позивача.

Не погоджуючись з ухвалою, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 22 травня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено.

Ухвалу Гадяцького районного суду Полтавської області від 03 січня 2023 року скасовано та направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

У серпні 2023 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на постанову Полтавського апеляційного суду від 22 травня 2023 року, у якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати судове рішення.

За змістом частини першої статті 394 ЦПК України питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження) вирішує колегія у складі трьох суддів після одержання касаційної скарги, оформленої відповідно до вимог статті 392 ЦПК України.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

У разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення (частина четверта статті 394 ЦПК України).

Колегія суддів встановила, що касаційна скарга є необґрунтованою, а правильне застосування судами норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування та тлумачення.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що судове засідання було призначене на 02 грудня 2022 року на 09.00, позивач ОСОБА_1 не з`явився та судове засідання було відкладене.

Наступне судове засідання призначене на 03 січня 2023 року, однак в справі відсутні: повістка про виклик до суду на ім`я позивача та судове повідомлення, натомість наявне рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення ОСОБА_1 - 21 грудня 2022 року.

Залишаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції керувався положеннями частини п`ятої статті 223 та пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України, що визначає повторну неявку належним чином повідомленого позивача підставою для зазначеної процесуальної дії.

Частиною п`ятою статті 223 ЦПК України передбачено, що у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що вказаний висновок суду першої інстанції був передчасним з огляну на наступне.

Відповідно до статті 212 ЦПК України, учасники справи мають право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за умови наявності у суді відповідної технічної можливості, про яку суд зазначає в ухвалі про відкриття провадження у справі, крім випадків, коли явка цього учасника справи в судове засідання визнана судом обов`язковою.

Учасник справи подає заяву про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання. Копія заяви в той самий строк надсилається іншим учасникам справи.

Так, позивачем ОСОБА_1 29 грудня 2022 року на адресу Гадяцького районного суду було направлено заяву про проведення судового засідання в режимі відеоконференції з Недригайлівським районним судом Сумської області, так як транспортне сполучення між містами Суми та Гадяч обмежене, про що останній неодноразово повідомляв суд.

Більш того, в матеріалах справи наявне клопотання позивача про проведення засідань саме в режимі відеоконференцій із зазначеним судом, на що суд не звернув належної уваги, порушивши права ОСОБА_1 на доступ до правосуддя у такий спосіб.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що наявність підстав для залишення позовної заяви

ОСОБА_1 без розгляду є помилковим та ухвала підлягає скасуванню з направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Оскільки касаційна скарга є необґрунтованою, а правильне застосування апеляційним судом норм права при застосуванні заходів процесуального примусу є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись статтями 388, 389, 390, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Полтавського апеляційного суду від 22 травня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді Н. Ю. Сакара

О. В. Білоконь

О. М. Осіян