ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 серпня 2023 року м.Суми

Справа №591/4717/21

Номер провадження 22-ц/816/1050/23

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Філонової Ю. О.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 25 травня 2023 року у складі судді Фоменко І.М., постановлену у м. Суми,

в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів за борговою розпискою,

в с т а н о в и в:

У липні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом до ОСОБА_5 , в якому просив стягнути на його користь з відповідача борг на загальну суму 143 258,20 доларів США, що включає: заборгованість за борговою розпискою 50 000,00 доларів США; нараховані на суму заборгованості 3% річних за період з 14 травня 2020року по 14 листопада 2020 року 758,20 року доларів США; пеню (1% від суми боргу за кожен день прострочення) за період з 14 травня 2020 року по 14 листопада 2020 року 92 500,00 доларів США, а також вирішити питання розподілу судових витрат.

Свої вимоги мотивував тим, що 14 травня 2019 року він передав ОСОБА_5 у борг грошові кошти в розмірі 50 000 доларів США, що підтверджується борговою розпискою, складеною та підписаною ОСОБА_5 . У разі порушення своїх зобов`язань зі своєчасного повернення суми боргу, останній зобов`язаний сплатити 1% від суми боргу за кожен день прострочення.

Вказував, що ОСОБА_5 зобов`язаний був повернути йому зазначену суму грошових коштів 14 травня 2020 року. Однак, ОСОБА_5 кошти отримані в борг йому не провернув, на його неодноразові звернення повернути кошти не реагує та відмовляється повертати борг у встановлений у розписці строк.

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 11 травня 2022 року замінено первісного відповідача ОСОБА_5 на належних відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 25 травня 2023 рокузупинено провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів за борговою розпискою до набрання законної сили рішенням Зарічного районного суду м. Суми за результатами розгляду справи №591/1024/20.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду та відмовити відповідачам у задоволені заяви про зупинення провадження у справі № 591/4717/21.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про зупинення провадження у даній справі, оскільки у справі № 591/1024/20 ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 стягуются з його грошові кошти на підставі однієї боргової розписки, тоді як у даній справі він стягує з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 грошові кошти на підставі іншої боргової розписки, іншу суму грошових кошті та за інший період. Зазначає, що вказані справи мають різний предмет спору та не пов`язані між собою.

В установлений апеляційним судом строк, відзиву на апеляційну скаргу, відповідачами подано не було.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

За змістом пункту 14 частини 1 статті 353 ЦПК України окремо від рішення суду може бути оскаржена в апеляційному порядку ухвала суду першої інстанції щодо зупинення провадження у справі.

Згідно з ч. 2 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

За таких обставин розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам оскаржуване судове рішення не відповідає.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Положення цієї статті ґрунтуються на нормах Конституції України, які закріплюють обов`язок держави забезпечувати захист прав і свобод людини і громадянина судом (стаття 55).

Статтею 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Постановляючи оскаржувану ухвалу та зупиняючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки у провадженні Зарічного районного суду м. Суми перебувають матеріали цивільної справи №591/1024/20, в рамках якої досліджуються тотожні обставини стягнення заборгованості за борговою розпискою з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , до набрання законної сили рішенням за результатом вирішення якої відсутня об`єктивна можливість розгляду справи №591/4717/21.

Проте, з такими висновками суду першої інстанції колегія судді погодитися не може.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Метою зупинення провадження у справі згідно з пунктом 6 частини першої статті 251 ЦПК України є виявлення обставин (фактів), які не можуть бути з`ясовані та встановлені в цьому провадженні, але мають значення для справи, провадження у якій зупинено. Об`єктивна неможливість розгляду справи до вирішення іншої справи полягає у тому, що рішення суду в іншій справі встановлює обставини, які впливають на збирання та оцінку доказів у справі, провадження у якій зупинено, зокрема факти, що мають преюдиційне значення.

З огляду на вимоги закону для вирішення питання про зупинення провадження у справі суду слід у кожному конкретному випадку з`ясовувати: як пов`язана справа, яка розглядається, зі справою, що розглядається іншим судом; чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду справи.

Отже, необхідність в зупиненні провадження у справі виникає у випадку, якщо неможливо прийняти рішення у даній справі до ухвалення рішення в іншій справі. Тобто між справами, що розглядаються, повинен існувати тісний матеріально-правовий зв`язок, який виражається в тому, що факти, встановлені в одній із справ, будуть мати преюдиційне значення для іншої справи.

Разом із тим, необхідно враховувати, що відповідно до пункту 6 частини 1 статті 251 ЦПК України суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

У постанові Верховного Суду України 07 жовтня 2015 року у справі N 6-1367цс15 зазначено, що "зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення. Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи. В справі, яка переглядається, суть спірних правовідносин полягає у вирішенні питання щодо правомірності звільнення з роботи позивача. Проте, вирішуючи питання про зупинення провадження у справі, яка переглядається, суд на порушення вимог пункту 4 частини першої статті 201 ЦПК України не вказав конкретну іншу справу та обставину, до вирішення якої зупиняється провадження у справі, у чому саме полягає взаємозв`язок предметів розгляду інших справ, а також у чому полягає передбачена законом неможливість розгляду зазначеної справи до розгляду іншої справи, та зупинив провадження у справі усупереч принципу ефективності судового процесу, направленому на недопущення затягування розгляду справи. При цьому суди взагалі не аналізували та не встановлювали у визначеному законом порядку, чи дійсно від наслідку розгляду іншої справи залежить прийняття рішення у зазначеній цивільній справі".

Подібний висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 01 лютого 2017 року в справі N 6-1957цс16.

Як вбачається з матеріалів справи, провадження в даній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів за борговою розпискою було зупинено до набрання законної сили рішенням Зарічного районного суду м. Суми у справі №591/1024/20 за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів за борговою розпискою.

Проте, в матеріалах справи взагалі відсутня копія позовної заяви по справі №591/1024/20 за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів за борговою розпискою, без якої неможливо встановити предмет та підстави спору у цій справі, та проаналізувати взаємозв`язок між вказаною справою та справою, провадження в якій було зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у справі №591/1024/20.

Крім того, зупиняючи провадження у справі, суд не зазначив, які конкретно обставини (факти), неможливо встановити та оцінити під час розгляду вказаної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів за борговою розпискою, що об`єктивно унеможливлює розгляд вказаної справи до вирішення по суті цивільної справи №591/1024/20.

Також колегія суддів звертає увагу на те, що судом першої інстанції в оскаржуваній ухвалі суду взагалі не наведено мотивів необхідності зупинення провадження у даній справі.

Колегія суддів звертає увагу і на те, що розумність строків розгляду справи згідно ст. 2 ЦПК України належить до основних засад (принципів) цивільного судочинства і є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, та про що неодноразово вказував у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини.

Необґрунтоване зупинення провадження у справі призводить до затягування строків її розгляду і перебування у стані невизначеності учасників процесу, а нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 Конвенції (рішення ЄСПЛ у справі «Фрідлендер проти Франції»).

Проте, суд першої інстанції вищенаведеного не врахував і зупинив провадження у справі з порушенням положень процесуального закону та всупереч засадам розумності строків розгляду і ефективності судового процесу.

Отже, оскаржувану ухвалу не можна визнати законною, у зв`язку із чим вона підлягає скасуванню на підставі п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 6 ч. 1 ст. 374, п. 4 ч. 1 ст. 379, ст.ст. 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 25 травня 2023 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - О. І. Собина

Судді: В. І. Криворотенко

Ю. О. Філонова