Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 серпня 2023 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Шереметьєвої Л.А.

за участю секретаря - Фареник А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу окремого провадження за заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , заінтересована особа: Київська міська рада про встановлення факту, що має юридичне значення, суд

В С Т А Н О В И В:

Заявники звернулися до суду з заявою і просять встановити факт, що її, заявника ОСОБА_1 , частка, як співвласника земельної ділянки з кадастровим номером :72:151:0040 за адресою: АДРЕСА_1 , становить 13/25.

Його, співвласника ОСОБА_2 , частка, як співвласника земельної ділянки з кадастровим номером :72:151:0040 за адресою: АДРЕСА_1 , становить 12/25.

Посилаються в заяві на те, що рішенням Київської міської ради №32-3/753 « По передачу громадянам у приватну власність земельних ділянок для обслуговування житлових будинків і господарських будівель» земельну ділянку по АДРЕСА_1 площею 0,10 га передано у власність трьох осіб, а саме:

- ОСОБА_3 передано у власність 3/8 частини земельної ділянки, що становить 375 кв. м. з розрахунку: 0,1 га* 3/10= 0, 0375га;

ОСОБА_2 - 3/10 частини земельної ділянки, що становить 300 кв.м. з розрахунку: 0,1 га* 3/10= 0, 03 га;

- ОСОБА_1 - 13/40 частин земельної ділянки , що становить 375 кв.м. з розрахунку: 0,1 га * 13/40 = 0, 0325 га.

Розподіл земельної ділянки здійснювався відповідно до часток, якими володіли особи в житловому будинку відповідно до договору користування жилим будинком та земельною ділянкою від 11 липня 1970 року.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 21 травня 2005 року за позовом ОСОБА_3 визнано незаконним рішенням Київської міської ради №32-3/753 від 24 лютого 2000 року « По передачу громадянам у приватну власність земельних ділянок для обслуговування житлових будинків і господарських будівель» в частині передачі йому земельної ділянки розміром 3/8 частини від 0,1 га та зобов`язано Київську міську раду прийняти рішення про передачу ОСОБА_3 земельної ділянки у власність з урахуванням фактичного порядку користування нею.

Рішенням Київської міської ради №440/1496 від 23 квітня 2009 року «Про приватизацію земельних ділянок для будівництва та обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд у Солом`янському районі м. Києва» ОСОБА_3 в приватну власність було передано земельну ділянку площею 0, 05 га.

ОСОБА_3 зареєстрував своє право власності на вказану частину земельної ділянки.

Таким чином, рішенням Апеляційного суду м. Києва визнано незаконним лише в частині передачі земельної ділянки у власність ОСОБА_3 .

Рішення в частині передачі їм земельних ділянок у власність у відповідних частках залишилося чинним.

Зазначають також, що своє право власності на відповідні частки земельної ділянки після рішення Київської міської ради ними було зареєстровано у встановленому законом порядку.

Після рішення суду та в подальшому рішення Київської міської ради, на підставі яких була змінена належна ОСОБА_3 частка в земельній ділянці, їх частки в Державному реєстрі залишилися незмінними, що не відповідає дійсності.

Зміна частки ОСОБА_3 у праві власності на земельну ділянку автоматично потягла за собою зміну їх часток у праві власності на землю, однак Київська міська рада зміни в розмір їх часток не внесла.

У зв`язку з цим вони подали заяву до Київської міської ради про внесення змін до рішення від 24 лютого 2000 року.

Листом №057-08/КО-1000-480 квітня 2023 року їм було повідомлено про відсутність підстав для внесення змін до вказаного рішення, оскільки воно є фактично виконаним.

При цьому Головним управлінням земельних ресурсів не було враховано тієї обставини, що у зв`яку зі зміною частки ОСОБА_3 у праві власності на земельну ділянку з 3/8 на частку, змінилися і їх частки, які мали бути приведені у відповідність до площ ділянок, переданих у власність, оскільки зміна частки ОСОБА_3 у праві власності автоматично потягла за собою зміну їх часток, як співвласників.

Виходячи з цього, просять задовольнити заяву.

Заява була зареєстрована в канцелярії суду 02 червня 2023 року і відповідно до ст.33 ЦПК України було визначено склад суду.

Сторонам була направлена копія ухвали про відкриття провадження в справі, а заінтересованій особі - копія заяви з додатками.

Заявник ОСОБА_1 та представник заявників у судовому засіданні заяву підтримали.

Представник та представник заінтересованої особи до суду не з`явився, про час розгляду справи повідомлений.

Відповідно до позиції Верховного Суду, висловленої у постанові в справі № 918/539/16 від 07 липня 2022 року, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Виходячи з цього, на підставі ч.1 ст.223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу в відсутності представника заінтересованої особи

Заслухавши заявника та представника завників, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення заяви, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Тлумачення ч. 1 ст. 293 ЦПК України дає підстави для висновку, що суд розглядає справи про встановлення фактів, які мають юридичне значення, з метою підтвердження наявності або відсутності таких фактів.

Згідно з п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суди розглядають в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Частиною 2 ст. 315 ЦПК України визначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Судом встановлено, що рішенням Київської міської ради №32-3/753 « По передачу громадянам у приватну власність земельних ділянок ля обслуговування житлових будинків і господарських будівель» заявникам та ОСОБА_3 була передана у спільну часткову власність земельна ділянка по АДРЕСА_1 площею 0,10 га, а саме:

- ОСОБА_3 передано у власність 3/8 частини земельної ділянки від її 0,1 га., ОСОБА_2 - 3/10 частини земельної ділянки від її 0,1 га, а ОСОБА_1 - 13/40 частин земельної ділянки від 0.1 га.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 21 травня 2005 року визнано незаконним рішенням Київської міської ради №32-3/753 від 24 лютого 2020 року « По передачу громадянам у приватну власність земельних ділянок ля обслуговування житлових будинків і господарських будівель» в частині передачі ОСОБА_3 земельної ділянки розміром 3/8 частини від 0.1га.

Зобов`язано Київську міську раду прийняти рішення про передачу ОСОБА_3 земельної ділянки у власність з урахуванням фактичного порядку користування нею.

На виконання рішення суду рішенням Київської міської ради №440/1496 від 23 квітня 2009 року «Про приватизацію земельних ділянок для будівництва та обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд у Солом`янському районі м. Києва» визначено частку земельної ділянки, передану у власність ОСОБА_3 , у розмірі 0, 05 га. від 0,1 га.

Право власності на вказану частку земельної ділянки ОСОБА_3 було зареєстровано в Державному земельному кадастрі 17 грудня 2014 року.

В свою чергу, частки заявників у праві власності на земельну ділянку Державному реєстрі речових прав залишилися незмінними від загальної площі 0, 0625 га.

/ а.с.6 - 15 /

В п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року « Про судову практику в спорах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення.

Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та іншої мети - ні.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року в справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок про те, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов, а саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян.

Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо.

Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішення спору про право.

При вирішенні питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, окрім перевірки відповідності поданої заяви вимогам закону щодо форми та змісту, зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність.

Оскільки чинним законодавством передбачено позасудове встановлення певних фактів, що мають юридичне значення, то суддя, приймаючи заяву, повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Київської міської ради заявникам та ОСОБА_3 земельна ділянка по АДРЕСА_1 була передана в відповідних частках від її загального розмірі 0,1 га.

Вказане рішення було змінено в частині переданої земельної ділянки у власність ОСОБА_3 на підставі рішення суду.

В свою чергу, частки заявників залишилися незмінними і відповідають часткам, приведеним у рішенні Київської міської ради від 24 лютого 2000 року.

В приведенні розміру їх часток у відповідність Київською міською радою відмовлено листом від 02 березня 2009 року.

/ а.с. 16 - 30 /

Представник заявників у судовому засіданні зазначила, що після виконання Київською міською радою рішення суду в частині приведення у відповідність частки ОСОБА_3 від загальної площі земельної ділянки, розмір часток заявників також змінився і їх реальні частки були розраховані за допомогою спеціалістів.

Виходячи з викладеного вище, суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви та її задоволення.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 12, 76-81, 258-259, 263-265, 273, 293, 315, 317 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Заяву задовольнити.

Встановити факт, що частка ОСОБА_1 , як співвласника земельної ділянки з кадастровим номером :72:151:0040 за адресою: АДРЕСА_1 , становить 13/25.

Встановити факт, що частка ОСОБА_2 , як співвласника земельної ділянки з кадастровим номером :72:151:0040 за адресою: АДРЕСА_1 , становить 12/25.

Заявник: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Заявник: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Заінтересована особа: Київська міська рада, адреса: 01044 м. Київ вул. Хрещатик, 36, .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.А. Шереметьєва