Провадження № 22-ц/801/1359/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Романюк Л. Ф.
Доповідач:Голота Л. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2023 рокуСправа № 127/30510/22м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді - Голоти Л.О. (суддя-доповідач),

суддів Денишенко Т. О., Рибчинського В. П.,

за участю секретаря судового засідання Різник Д. С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця,

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 26.04.2023 року, ухвалене у складі судді Романюк Л. Ф. в приміщенні суду в м. Вінниця, повний текст рішення складено 26.04.2023 року, -

в с т а н о в и в :

29.12.2022 року Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») звернулося у суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідно до укладеного договору № VIW3AN10600112 від 20.05.2008 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 10710,17 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 19.05.2015 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер позичальник ОСОБА_1 .

Станом на дату смерті заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором № VIW3AN10600112 від 20.05.2008 року становить 8071,93 долара США, яка складається з наступного: 1997,67 долара США - заборгованість за кредитом, 44,08 долара США заборгованість за відсотками, 9,11 доларів США заборгованість з комісії, 6021,07 долара США заборгованість з пені.

06.07.2021 року до спадкоємця ОСОБА_1 було направлено лист - претензію, згідно якої позивач пред`явив свої вимоги, але ніяких дій не було виконано.

Виходячи з наведеного, з урахуванням уточнення позовної заяви /т. 1 а. с. 137-140/, положень статей 1268, 1281, 1282 ЦК України, АТ КБ «ПриватБанк» просило стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість станом на 17.06.2020 року у розмірі 8071,93 долара США, що за курсом 27,29 складає 220282,97 грн. за кредитним договором № VIW3AN10600112 від 20.05.2008 року.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 26.04.2023 року позов залишено без задоволення.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, АТ КБ «ПриватБанк» подало 26.05.2023 року засобами поштового зв`язку апеляційну скаргу (вх. № 4682 від 30.05.2023 року), в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, неповноту з`ясування обставин справи, просить рішення суду скасувати та ухвали нове про задоволення позову.

Основними доводами апеляційної скарги є те, що спадкоємцем, який постійно проживав разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини є ОСОБА_1 .. Відповідач не звертався до нотаріальної контори з заявою про відмову від спадщини, тому в силу закону він прийняв спадщину.

Надання доказів щодо складу спадщини, наявного спадкового майна, його вартості ускладнюється тим, що така інформація відповідно до ст. 8 Закону України «Про нотаріат» є нотаріальною таємницею. Суд першої інстанції залишив поза увагою клопотання позивача в частині направлення запитів до органів державної влади з метою встановлення наявності нерухомого та рухомого майна.

АТ КБ «ПриватБанк», як кредитор спадкодавця, самостійно не має можливості встановити обсяг майнових прав, що увійшли до складу спадщини, оцінити їх в грошовому еквіваленті, тому при встановленні факту відсутності такої інформації, для повного і всебічного з`ясування обставин справи, суд повинен був самостійно встановити дану інформацію. Крім того, поза увагою суду залишився той факт, що спірний договір є кредитно-заставним, і доказів того, що заставне майно (автомобіль) не було успадковане спадкоємцем суду не надано.

Суд першої інстанції всупереч положень ч. 4 ст. 19, ч. 4 ст. 274 ЦПК України розглянув справу у порядку спрощеного позовного провадження, що є безумовною підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

У відзиві, який подано 12.06.2023 року засобами поштового зв`язку, (вх. № 5173 від 15.06.2023 року) на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , посилаючись на необґрунтованість доводів апеляційної скарги, просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Відзив обґрунтовано тим, що відповідач являється рідним сином померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 .. На день смерті не проживав спільно з батьком, а винаймав квартиру, спадщину відповідач не приймав.

ОСОБА_1 , батько відповідача, ніякого майна не залишив, ніхто з членів його родини нічого не успадковував після його смерті, про що свідчить інформаційна довідка зі Спадкового реєстру за № 71550955 від 21.02.2023 року.

Позивачем пропущено строк позовної давності до батька відповідача ОСОБА_1 , що є самостійною підставою для відмови в позові.

26.07.2023 року АТ КБ «ПриватБанк» подано клопотання (вх. № 3124) про поновлення строку на подання доказів, в якому позивач просив приєднати до матеріалів справи копію рішення Вінницького міського суду Вінницької області по справі № 127/18221/18 та копію постанови Вінницького апеляційного суду від 28.12.2018 року, чіткішу копію спірного кредитно-заставного договору /т. 3 а. с. 39-58/.

07.08.2023 року АТ КБ «ПриватБанк» подано клопотання (вх. № 3281) про поновлення строку на подання доказів, в якому позивач просив приєднати до матеріалів справи копію витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу - заставного автомобіля з відміткою про заборону відчуження, копію паспорта ОСОБА_2 з відміткою про реєстрацію, копію анкети-заяви ОСОБА_2 про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг.

14.08.2023 року ОСОБА_1 подано клопотання (вх. № 5802) про приєднання до матеріалів справи звіту про незалежну оцінку транспортного засобу легковий автомобіль DAEWOO NEXIA, державний номерний знак НОМЕР_1 .

Верховний Суд у постанові від 13 січня 2021 року у справі № 264/949/19, провадження № 61-16692св19, вирішуючи питання щодо дослідження доказів, які без поважних причин не подавалися до суду першої інстанції, зазначив, що суд апеляційної інстанції повинен врахувати як вимоги частини першої статті 44 ЦПК України щодо зобов`язання особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої права та виконувати процесуальні обов`язки, так і виключне значення цих доказів для правильного вирішення справи. Про прийняття та дослідження нових доказів, як і відмову в їх прийнятті, суд апеляційної інстанції зобов`язаний мотивувати свій висновок в ухвалі при обговоренні заявленого клопотання або в ухваленому судовому рішенні.

Суд апеляційної інстанції, з`ясувавши думку учасників справи, дійшов висновку про задоволення поданих клопотань та приєднання зазначених у клопотаннях доказів до матеріалів справи, оскільки вони мають виключне значення для правильного вирішення справи, а до суду першої інстанції не були подані через порушення порядку розгляду справи.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_4 частково заперечив проти апеляційної скарги, просив задовільнити її частково на суму вартості спадкової маси.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, обговоривши підстави апеляційної скарги, Вінницький апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина перша статті 367 ЦПК України).

Згідно з статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам статті 263 ЦПК України.

У справі встановлено наступні обставини.

Відповідно до договору № VIW3AN10600112 від 20.05.2008 року укладеного між позивачем та ОСОБА_1 , позичальник отримав кредит у розмірі 10710,17 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 19.05.2015 року /т. 1 а. с. 59 - 64/.

ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_1 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 24.6.2020 року /т. 1 а. с. 67/.

Відповідно до розрахунку заборгованості станом на дату смерті позичальника ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) заборгованість перед банком за кредитним договором № VIW3AN10600112 від 20.05.2008 року становить 8071,93 долара США, яка складається з наступного:1997,67 долара США - заборгованість за кредитом, 44,08 долара США заборгованість за відсотками, 9,11 доларів США заборгованість з комісії, 6021,07 долара США заборгованість з пені /т. 1 а. с. 52-58/.

06.07.2021 року до спадкоємця ОСОБА_1 було направлено лист - претензію, але ніяких дій не було виконано /т. 1 а. с. 68-69/.

Згідно відповіді Третьої вінницької державної нотаріальної контори від 24.02.2023 року, спадкова справа після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 не відкривалась /т. 1 а. с. 89-90/.

Будинок за адресою: АДРЕСА_1 , належав на праві власності свідоцтво № НОМЕР_2 про право особистої власності на будівлі від 17.10.1975 року, померлій бабусі відповідача ОСОБА_5 , яка була матір`ю матері відповідача ОСОБА_2 та яка 16.02.2016 року заповіла вказаний будинок за заповітом на свою рідну доньку ОСОБА_2 (а.с.105-106).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що враховуючи недоведеність позивачем факту наявності та об`єму спадкового майна після смерті ОСОБА_1 у межах вартості якого спадкоємець останнього несе відповідальність перед кредитором позовні вимоги є необґрунтованими.

Колегія суддів вважає такі висновки суду помилковими, зробленими за неповного з`ясування обставин справи, неправильного застосування норм матеріального права та з порушенням норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах щодо спадкування.

У позовній заяві АТ КБ «ПриватБанк» просить стягнути борг з спадкодавця боржника, тобто спір виник щодо спадкування.

Проте, зі справи видно, що судом першої інстанції її розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) осіб /т.1 а. с. 80, т. 2 а. с. 130/.

Порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо: суд розглянув в порядку спрощеного позовного провадження справу, що підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження (пункт 7 частини третьої статті 376 ЦПК України).

Також підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (пункт 1-4 частини першої статті 376 ЦПК України).

За таких обставин, Вінницький апеляційний суд вважає такими, що заслуговують на увагу аргументи апеляційної скарги АТ КБ «ПриватБанк» про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення суду першої інстанції (пункт 7 частини третьої статті 376 ЦПК України), а також допущення судом першої інстанції неповного з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права та неправильного застосування норм матеріального права (пункт 1, 4 частини першої статті 376 ЦПК України) виходячи із нижченаведеного.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (стаття 12 ЦПК України).

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (частина перша, друга статті 1054 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1216, 1218 ЦК України).

При вирішенні спору про стягнення із спадкоємця коштів для задоволення вимог кредитора встановленню підлягають обставини, пов`язані із з`ясуванням кола спадкоємців, належності спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартості отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника. (Такого висновку дійшов Верховний Суд в постановах від 21 серпня 2019 року в справі № 320/6489/16-ц (провадження № 61-19229св18), від 21 жовтня 2020 року в справі № 212/5525/16-ц (провадження № 61-20174св19)).

Щодо кола спадкоємців після смерті ОСОБА_1 .

Згідно з частиною третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).

Виходячи з наведеного, спадкоємці ОСОБА_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , мали право подати заяву про прийняття або відмову від спадщини у строк з 17.06.2020 року по 17.12.2020 року.

Згідно зі статтею 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до частини першої статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Позивачем доведено, що спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є ОСОБА_1 , що підтверджується копіями паспортів позичальника та відповідача де в якості адреси реєстрації зазначена: АДРЕСА_2 /т. 1 а.с. 22 зворот, а. с. 25/.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 визнає ту обставину, що він є сином ОСОБА_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 /т. 3 а. с. 27/.

Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (частина перша статті 82 ЦПК України).

Відповідач не відмовився від спадщини у передбачені цивільним законодавством строки, а саме 6 місяців від дня відкриття спадщини.

Твердження відповідача про те, що він спадщину не приймав, оскільки не проживав спільно з батьком ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції не вважає такими, що дають достатні правові підстави вважати, що позов пред`явлено до неналежного відповідача.

У постанові Верховного суду від 16.05.2018 року у справі № 336/3968/16-ц зазначено, що факт постійного проживання разом із спадкодавцем може підтверджуватися відміткою у паспорті спадкоємця про місце реєстрації особи, що в силу положень статті 1268 ЦК України дає підстави для висновку про належність спадщини спадкодавцеві з часу її відкриття.

Позивачем надано суду докази (копії паспортів позичальника та відповідача), які містять одну й ту ж саму адресу реєстрації, відповідачем доказів на спростування вказаної обставини не надано суду.

Відповідач не звертався до нотаріальної контори із заявою про відмову від спадщини, тому відповідач ОСОБА_1 є фактичним спадкоємцем після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 його батька ОСОБА_1 в силу частини третьої статті 1268 ЦК України.

При цьому, згідно з частиною третьою статті 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Щодо дотримання спеціального строку пред`явлення кредиторських вимог до спадкоємця.

За змістом статті 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги.

Відповідно до положень статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

За змістом наведених вище норм матеріального права задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ним у спадщину майна. Тобто, до спадкоємців боржника обов`язок перед позикодавцями (кредиторами) спадкодавця виникає лише у межах, передбачених статтею 1282 ЦК України, тобто в межах вартості майна, одержаного у спадщину. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна, особа не набуває статусу спадкоємця, і як наслідок у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи.

Відповідно до структури ЦК України кредитор має право обирати один із усіх способів захисту, які надаються йому законом, якщо інакше правило в імперативному порядку не визначено у цивільному законі. При цьому вибір способу захисту кредитор здійснює на власний розсуд.

Зважаючи на наведене, кредитор вправі вимагати з відповідачів стягнення суми заборгованості за кредитними договорами, оскільки обов`язок спадкоємців боржника перед позикодавцем (кредитором) спадкодавця полягає у поверненні сум за кредитом та іншими нарахуваннями за позикою, що виникли до дня смерті спадкодавця, але в межах вартості одержаного у спадок майна та відповідно до розміру часток кожного з них.

При цьому вимога може бути заявлена кредитором безпосередньо спадкоємцю, а також через нотаріуса за місцем відкриття спадщини, який у строк, встановлений статтею 1281 ЦК України, приймає вимоги кредиторів спадкодавця (Такі правові висновки викладено в постанові Верховного Суду у складі Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 квітня 2018 року у справі № 645/3265/13-ц (провадження № 61-5552свп18)).

У справі встановлено, що в серпні 2020 року АТ КБ «ПриватБанк» стало відомо про смерть позичальника ОСОБА_1 , про що було додано документ до Єдиної клієнтської бази /т.1 а. с. 118 зворот, 123 зворот/.

21.02.2021 року позивачем надіслано претензію кредитора до Третьої вінницької державної нотаріальної контори.

10.03.2021 року позивачем отримано відповідь Третьої вінницької державної нотаріальної контори.

АТ КБ «ПриватБанк» завлено претензійні вимоги до спадкоємця боржника шляхом направлення 21.02.2021 року на адресу Третьої вінницької державної нотаріальної контори претензії (інформація стосовно отримання свідоцтва на спадщину позивачу не відома).

Вимога може бути заявлена кредитором безпосередньо спадкоємцю, а також через нотаріуса за місцем відкриття спадщини, який у строк встановлений статтею 1281 ЦК України приймає претензії кредиторів від спадкодавця. Заявлення кредитором своїх вимог до спадкоємців не безпосередньо спадкоємцям, а через нотаріуса не суперечить приписам частини другої статті 1281 ЦК України /постанова ВС у складі колегії судів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 11.07.2018 року у справі № 495/1933/15-ц/.

06.07.2021 року до спадкоємця ОСОБА_1 було направлено лист-претензію, згідно якої позивач пред`явив свої вимоги. Таким чином, позивачем були дотримані строки пред`явлення вимоги до спадкоємця.

Щодо належності спадкодавцю будь якого рухомого чи нерухомого майна та вартості отриманого спадкоємцем майна.

До обов`язку позивача як кредитора спадкодавця належить доказування обставин щодо розміру заборгованості боржника на день відкриття спадщини, наявність спадкоємців боржника, дотримання кредитором строку, визначеного статтею 1282 ЦК України, звернення з вимогою до спадкоємців боржника, а до обов`язку спадкоємця позичальника, у разі заперечення проти заявлених вимог, належить обов`язок доведення розміру та вартості успадкованого ним майна. Таким чином, обсяг спадкового майна та його вартість повинен доводити спадкоємець, який заперечує проти вимог кредитора спадкодавця, оскільки відповідальність спадкоємця за зобов`язаннями спадкодавця обмежена вартістю успадкованого майна (постанова ВС у складі колегії суддів Другої судової палати КЦС від 26.10.2022 року у справі № 336/437/21).

Докази про наявність спадкового майна, а саме предмета застави -автомобіля DAEWOO NEXIA, д.н.з. НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 , судом першої інстанції до уваги взяті не були, хоча були подані разом з позовною заявою. /т.1 а.с.13-20 зворот/.

Відповідачем під час апеляційного розгляду справи надано суду клопотання (вх. № 5802 від 14.08.2023 року) про долучення до матеріалів справи звіту про незалежну оцінку транспортного засобу DAEWOO NEXIA, д.н.з. НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 , згідно якого ринкова вартість об`єкта оцінки (автомобіля) склала 21579 грн.

Отже, встановлені у справі обставини свідчать про те, що позовні вимоги доведені частково, а тому вимога про стягнення заборгованості за кредитним договором № VIW3AN10600112 від 20.05.2008 року станом на 17.06.2020 року у розмірі 21579 грн у межах вартості успадкованого майна (автомобіля DAEWOO NEXIA, д.н.з. НОМЕР_1 ), після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 , є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

В іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки спадкоємець боржника відповідає за його зобов`язаннями лише в межах вартості спадкового майна, що становить у цій справі 21579 грн. (вартість спадкового майна легкового автомобіля DAEWOO NEXIA, д.н.з. НОМЕР_1 ).

За таких обставин, колегія суддів вважає, що аргументи апеляційної скарги заслуговують на увагу частково, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового про часткове задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором № VIW3AN10600112 від 20.05.2008 року станом на 17.06.2020 року у розмірі 21579 грн у межах вартості успадкованого майна (автомобіля DAEWOO NEXIA, д.н.з. НОМЕР_1 ), після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 .

Твердження відповідача про те, що позивачем пропущено строк позовної давності до ОСОБА_1 (спадкодавця), суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими, оскільки під час апеляційного розгляду справи встановлено, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 09.10.2018 року по справі № 127/18221/18 позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість по кредитно-заставному договору № VIW3AN10600112 від 20.05.2008 року в сумі 6201 (шість тисяч двісті один) долар США 14 центів, з яких: 2169,89 доларів США - заборгованість за кредитом; 44,08 доларів США - заборгованість по відсотках; 3987,17 доларів - пеня. В задоволенні позовних вимог в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості по комісії в сумі 9,11 доларів США, штрафу (фіксована частина) в сумі 9,59 доларів США та штрафу (процентна складова) в сумі 310,51 доларів США - відмовлено.

Постановою Вінницького апеляційного суду від 28.12.2018 року рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 09.10.2016 року змінено в частині стягнення пені, загальної суми заборгованості за кредитно-заставним договором і розподілу судових витрат, зазначивши при цьому, що до стягнення з відповідача підлягає пеня в сумі 1084,95 доларів США, а загальна сума заборгованості за договором складає 3748,92 доларів США. В решті рішення суду першої інстанції залишено без змін /т. 3 а. с. 41-50/.

Відповідно до частини четвертої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами (частина перша статті 18 ЦПК України).

Наявність невиконаного рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 09.10.2018 року по справі № 127/18221/18, яке змінено постановою Вінницького апеляційного суду від 28.12.2018 року, про стягнення заборгованості не позбавляє кредитора права вимагати задоволення своїх вимог шляхом пред`явлення позову про звернення стягнення на спадкове майно (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02.12.2020 року у справі № 759/12367/16).

Щодо початку перебігу строку позовної давності у спірних правовідносинах колегія суддів вважає за необхідне обчислювати цей строк з дня, коли особа (банк) дізналася про порушення свого права. При цьому Вінницький апеляційний суд враховує, що кредитор (банк) міг дізнатися про порушення його права лише з часу, коли закінчився строк на прийняття спадщини і спадкоємець, який прийняв спадщину відмовився виконувати вимогу кредитора.

Крім цього, суд звертає увагу на те, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину (пункт 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України).

Згідно з пунктом 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.

Щодо розподілу судових витрат.

Беручи до уваги положення частини тринадцятої статті 141, підпункт в пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, колегія суддів вважає, що оскільки суд апеляційної інстанції дійшов висновку про часткове задоволення скарги, скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог, відтак з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судовий збір за подання позовної заяви в сумі 324 грн (розрахунок 21579 х 100 : 220282,97 = 9,80 %; 3304,24 х 9,8 % = 324 грн) та за подання апеляційної скарги в сумі 486 грн (розрахунок 4956,36 : 9,80 % = 486 грн).

Керуючись частиною четвертою статті 258, частиною першою статті 259, статтями 367, 369, 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 26.04.2023 року у даній справі скасувати та ухвалити нове.

Позовні вимоги Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (зареєстрований за адресою АДРЕСА_3 , ІПН: НОМЕР_4 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» () заборгованість за кредитним договором № VIW3AN10600112 від 20.05.2008 року станом на 17.06.2020 року у розмірі 21579 (двадцять одна тисяча п`ятсот сімдесят дев`ять) гривень у межах вартості успадкованого майна (автомобіля DAEWOO NEXIA, д.н.з. НОМЕР_1 ), після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 .

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (зареєстрований за адресою АДРЕСА_3 , ІПН: НОМЕР_4 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» () судовий збір за подання позовної заяви в сумі 324 (триста двадцять чотири) гривні та за подання апеляційної скарги в сумі 486 (чотириста вісімдесят шість) гривень.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Л. О. Голота

Судді: Т. О. Денишенко

В. П. Рибчинський

Повний текст постанови складено 21.08.2023 року.