Справа № 524/3787/23
Провадження №2-о/524/162/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.08.2023 року Автозаводський районний суд м. Кременчука у складі:

головуючої судді Семенової Л.М.

за участю секретаря судового засідання Панченко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області, про встановлення факту належності правовстановлюючих документів

УСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючих документів, у якій просила суд встановити належність їй ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таких документів:

-диплому серії НОМЕР_1 від 02.07.1982 року, виданого на ім`я ОСОБА_2 ,

-трудової книжки серії НОМЕР_2 від 26.08.1982 року, виданої на ім`я ОСОБА_3 ,

-свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 від 28.04.1985 року, в якому її прізвище зазначено « ОСОБА_4 ».

В обґрунтування заявленої вимоги заявник пояснила, що звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області з метою призначення їй пенсійних виплат за віком. При вивченні документів працівники пенсійного фонду встановили, що надані їм документи, а саме: трудова книжка, диплом та свідоцтво про шлюб не належать заявнику, так як відповідно до даних паспорта її прізвище звучить українською мовою як « ОСОБА_4 » (з апострофом), а у вказаних документах, у тому числі і свідоцтві про укладення шлюбу, її прізвище зазначено « ОСОБА_4 », прізвище у свідоцтві про одруження записано російською мовою. У зв`язку з чим їй було рекомендовано звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючих документів.

Ураховуючи той факт, що у позасудовому порядку вирішити вказане питання не є можливим, заявник вимушена звернутися до суду із заявою про встановлення факту.

Заявник ОСОБА_1 заявлені вимоги підтримала та просила про їх задоволення.

Заінтересована особа у справі Головне управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області про дату розгляду справи повідомлялося належним чином, у судове засідання свого представника не направило. Представник ОСОБА_5 надана до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, просила прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства.

Дослідивши матеріали справи, письмові докази надані сторонами, судом встановлено наступне:

Особа заявника встановлена за змістом паспортних даних як ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка с. Скоробагатьки, Лохвицького району Полтавської області; паспорт видано 11 липня 2000 року Автозаводським РВ КМУ УМВС України в Полтавській області.

Заявник зареєстрована та проживає відповідно до витягу з реєстру територіальної громади у АДРЕСА_1 .

Зі змісту свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 , шлюб укладено між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , в с. Скоробогатьки Лохвицького району Полтавської області. Після укладення шлюбу заявнику присвоєно прізвище « ОСОБА_4 ».

Таким чином, ім`я та по-батькові, місце та час народження відповідають паспортним даним заявниці, що свідчить про належність вказаного документа саме їй.

Щодо змісту запису, виконаного у дипломі серії НОМЕР_1 про отримання освіти у Чернігівському юридичному технікумі, який видано 02 липня 1982 року ОСОБА_2 , то належність вказаного документа повинна бути підтверджена документом про народження або зміни прізвища. У даному випадку таким документом є свідоцтво про шлюб, де зазначено, що ОСОБА_2 після одруження присвоєно прізвище « ОСОБА_4 ».

Як вбачається зі змісту трудової книжки серії НОМЕР_2 , виданої на ім`я - російською мовою «( ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 », яка заповнена 26 серпня 1982 року, прізвище власника книжки « ОСОБА_7 » було змінено на « ОСОБА_4 » відповідно до наказу № 95 від.10.09.1986 року (а.с. 6). Запис у тій же трудовій книжці заповнено 04.01.2000 року українською мовою на ім`я « ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 » (а.с. 8).

Рішенням про відмову у призначенні пенсії Головного управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області від 02.06.2023 року за № 37 заявнику відмовлено у призначенні пенсії за віком, оскільки у наданих на опрацювання документах різниться її прізвище.

Крім того, як вбачається з експертного висновку № 056/196m від 28 лютого 2023 року, виданого Українським бюро лінгвістичних експертиз, розбіжності у написанні прізвища « ОСОБА_4 » та « ОСОБА_4 » у документах, наданих для експертизи та у документах заявника особи є ідентичними, та таким, що виникли внаслідок відхилення від орфографічних норм української мови і зумовлені ситуацією контактного білінгвізму.

Вирішуючи заяву, суд виходить з наступного:

Відповідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

П. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» певні юридичні факти можуть підтверджуватися рішенням суду.

Відповідно до роз`яснення п. 12 Постанови при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства.

Згідно листа Верховного Суду України 01.01.2012 року «Про судову практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте, сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.

Таким чином, досліджені судом письмові докази не дають підстав для розумного сумніву у належності заявнику спірних документів, а саме: трудової книжки, диплому та свідоцтва про шлюб.

Зібрані у справі докази письмові документи, та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 , оскільки встановлення цих фактів необхідне заявниці для оформлення і призначення пенсії, остання позбавлена можливості підтвердити вказане в інший спосіб.

Встановлення даних фактів не пов`язане з вирішенням спору про право, породжує для заявниці юридичні наслідки, оскільки трудова книжка, диплом та свідоцтво про шлюб є документами, що підтверджує трудовий стаж, а вказані нею обставини знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи судом. Тому, суд дійшов висновку, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладених обставин, суд дійшов висновку про задоволення заяви у повному обсязі.

Частиною 7 статті 294 ЦПК України встановлено, що при ухваленні судом рішення в справах окремого провадження, судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 256, 315, 294 259, 315-319 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ) правовстановлюючих документів, а саме:

-диплому серії НОМЕР_1 від 02.07.1982 року, виданого на ім`я ОСОБА_2 ,

-трудової книжки серії НОМЕР_2 від 26.08.1982 року, виданої на ім`я ОСОБА_3 ,

-свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 , виданого Ісківецьким сільським ЗАГС Лохвицького району Полтавської області 28.04.1985 року, в якому її прізвище зазначено « ОСОБА_4 ».

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Полтавського апеляційного суду через Автозаводський районний суд м. Кременчука.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Семенова Л.М.