КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2023 року місто Київ

Справа № 753/2652/23

Апеляційне провадження № 22-ц/824/9983/2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Головуючого судді: Желепи О. В.

суддів: Мазурик О. Ф., Стрижеуса А. М.

за участю секретаря судового засідання Вєтчінової О. О.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Гарницького Павла Петровича в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 03 травня 2023 року (постановлену у складі судді Мицик Ю. С., повне судове рішення складено 05 травня 2023 року)

у справі за скаргою ОСОБА_2 на дії головного державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Білан Юлії Станіславівни, заінтересована особа ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ

У лютому 2023 року Гарницький П. П. в інтересах ОСОБА_2 звернулася до суду зі скаргою на дії головного державного виконавця Дарницького відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Білан Юлії Станіславівни, заінтересована особа ОСОБА_3 , в якій просив:

- визнати дії головного державного виконавця Дарницького РВ ДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) Білан Ю.С. щодо здійснення розрахунків заборгованості з аліментів за період з 30.10.2014 по 26.12.2022, в межах виконавчого провадження № НОМЕР_1 від 07.10.2015р. неправомірними;

- зобов`язати головного державного виконавця Дарницького РВ ДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) Білан Ю.С. здійснити повторне проведення розрахунку заборгованості з аліментів за період з 30.10.2014 по 26.12.2022, в межах виконавчого провадження № НОМЕР_1, з врахуванням рішення Дарницького районного суду м. Києва від 28.01.2022 по справі № 753/13345/20 (провадження № 2/753/2248/22), яким звільнено боржника від сплати заборгованості за аліментами на утримання сина, яка утворилась за період з 30.10.2014 по 20.01.2022, в сумі 131 816,30 гривень;

- визнати неправомірними дії головного державного виконавця Дарницького РВ ДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) Білан Ю.С., щодо відмови від скасування постанови про накладення штрафу на боржника від 24.10.2018 та постанови про накладення штрафу від 26.07.2021, на підставі рішення Дарницького районного суду міста Києва від 02.02.2015 (справа № 753/19813/14-ц), яким звільнено ОСОБА_2 від заборгованості по сплати аліментів за період з 30.10.2014 по 20.01.2022, в сумі 131 816,30 гривень;

- зобов`язати головного державного виконавця Дарницького РВ ДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) Білан Ю.С. скасувати постанову про накладення штрафу від 24.10.2018 у розмірі 74 235,92грн., за виконавчим провадженням № НОМЕР_1, відкритого на підставі виконавчого листа Дарницького районного суду м. Києва № 753/198/14 від 07.10.2015;

- зобов`язати головного державного виконавця Дарницького РВ ДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) Білан Ю.С. скасувати постанову про накладення штрафу від 26.07.2021 у розмірі 67 686,04 грн., за виконавчим провадженням № НОМЕР_1, відкритого на підставі виконавчого листа Дарницького районного суду м. Києва № 753/198/14 від 07.10.2015.

Скаргу обґрунтовував тим, що державним виконавцем при обрахунку заборгованості боржника за аліментами в межах виконавчого провадження № НОМЕР_1 не враховано рішення Дарницького районного суду м. Києва від 28.01.2022 по справі № 753/13345/20 (провадження № 2/753/2248/22), яким звільнено боржника ОСОБА_2 від сплати заборгованості за аліментами на утримання сина, яка утворилась за період з 30.10.2014 по 20.01.2022 в сумі 131816,30 гривень.

Також вказував, що наявна заборгованість по аліментам утворилася з незалежних від боржника причин, що штучно створені стягувачем за надуманим позовом і відповідальність за заборгованість не можна покласти на боржника. Про існування постанов про накладення штрафів боржник дізналася через свого представника, якому державний виконавець надав електронний доступ до матеріалів виконавчого провадження.

У зв`язку з постійними стражданнями боржника, психологічним тиском та фізичними катуваннями, які здійснював стягувач, у боржника поступово виникла тяжка онкологічна хвороба, що об`єктивно перешкоджає боржнику погашати заборгованість по аліментам, яка утворилася, внаслідок скрутного матеріального становища боржника.

Крім того, просив поновити ОСОБА_2 процесуальний строк на оскарження постанови про накладення штрафу від 24.10.2018 та постанови про накладення штрафу від 26.07.2021, винесених головним державним виконавцем Дарницького РВ ДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) Білан Ю.С, у зв`язку з несплатою аліментів боржником по виконавчому листу № 753/198/14 від 07.10.2015. Посилався на те, що оспорювані постанови не були отримані ОСОБА_4 , оскільки направлялися виконавцем за адресою проживання стягувача. Боржник проживає за іншою адресою, а тому з об`єктивних причин їх не отримувала. Також зазначав, що боржник до ухвалення рішення суду про звільнення її від сплати заборгованості по аліментам не мала підстав для звернення до суду зі скаргою.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 03 травня 2023 року поновлено представнику ОСОБА_2 - адвокату Гарницькому П. П. строк для звернення до суду зі скаргою на дії державного виконавця.

Скаргу ОСОБА_2 на дії головного державного виконавця Дарницького відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Білан Юлії Станіславівни, заінтересована особа ОСОБА_3 - залишено без задоволення.

Не погоджуючись з таким рішенням, представник Гарницький П. П. в інтересах ОСОБА_2 12 травня 2023 року, направив на адресу Київського апеляційного суду апеляційну скаргу в якій просить винести постанову, якою скасувати ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 03 травня 2023 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити вимог скарги в повному обсягу.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що у зв`язку з тяжкою хворобою ОСОБА_2 та її матеріальним становищем Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 28.01.2022 року у справі № 753/13345/20, ОСОБА_2 звільнено від сплати заборгованості по аліментах за період з 30 жовтня 2014 року по 20 січня 2022 року в сумі 131 816 грн 30 к.

Однак, на думку скаржника, вказане рішення не було взято до уваги ні державним виконавцем, ні судом першої інстанції.

Крім того, суд першої інстанції при постановлені оскаржуваної ухвали врахував лише мотивувальну частину зазначеного рішення та не взяв до уваги його резолютивну частину.

Вказує, що за рішенням суду, яке набрало законної сили, боржника звільнено від сплати заборгованості по аліментах за період з 30 жовтня 2014 року по 20 січня 2022 року в сумі 131 816 грн 30 к., що свідчить про те, що у вказаний період у боржника відсутня заборгованість по сплаті аліментів, тому постанови про накладення штрафу на боржника від 24.10.2018 р. та 26.07.2021 р. по виконавчому провадженню № НОМЕР_1, мають бути скасовані.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 29 травня 2023 року відкрито апеляційне провадження у даній справі та надано учасникам справи 5-денний строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу з моменту отримання даної ухвали.

06 червня 2023 року на електронну адресу Київського апеляційного суду від головного державного виконавця Дарницького РВ ДВС у місті Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) Білан Юлії Станіславівни надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить у задоволені апеляційної скарги відмовити в повному обсязі.

У відзиві вказує, що боржник не здійснює будь-яких дій спрямованих на виконання (часткове виконання) рішення суду, яким з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 стягнуто аліменти.

Зазначає, що з урахуванням рішення Дарницького районного суду міста Києва від 28.01.2022 року у справі № 753/13345/20, 26.12.2022 року виконавцем здійснено перерахунок заборгованості по аліментах за період з 30.10.2014 по 26.12.2022, яка станом на 26.12.2022 рік склала 327 388 грн 05 к.

Крім того, здійснено перерахунок заборгованості з 30.10.2014 по 31.01.2023, яка станом на 31.01.2023 склала 336 475 грн 97 к., а станом на 01.03.2023 - 343 591 грн 64 к.

Щодо питання про скасування постанови від 26.01.2021 р. про накладення штрафу, у зв`язку з воєнним станом в Україні й відсутністю доходів боржника, вказує, що у державного виконавця відсутні підстави для скасування такої постанови.

Інші учасники правом на подання відзиву не скористались.

У судовому засіданні представник стягувача заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив судове рішення залишити без змін.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглядати справи у їх відсутності, за правилами ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

За правилами ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь Головуючого судді Желепи О. В., пояснення представника стягувача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Норми права, які застосовуються апеляційним судом під час вирішення скарги

Згідно з пунктом 9 частини третьої статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є обов`язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, установлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами (частина перша статті 18 ЦПК України).

Відповідно до статті 1 Закону № 1404-VIII (тут і далі чинного на час винесення оскаржуваної постанови) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Позивач звернувся до суду зі скаргою на рішення державного виконавця про накладення на нього штрафу у зв`язку з наявною заборгованістю зі сплати аліментів.

Згідно зі статтею 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до статті 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Згідно з пунктом 8 глави XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2012 року за № 489/20802 (далі - Інструкція № 512/5), виконавець накладає на боржника штраф у розмірі та у випадках, визначених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону.

Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

У статті 195 СК України врегульовано порядок визначення заборгованості за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), та вказано, що розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Згідно з частинами першою та другою статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 % заборгованості.

У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження».

Частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 20 % суми заборгованості зі сплати аліментів.

За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за два роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 30 % суми заборгованості зі сплати аліментів.

За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 50 % суми заборгованості зі сплати аліментів.

У подальшому постанова про накладення штрафу у розмірі, визначеному абзацом першим цієї частини, виноситься виконавцем у разі збільшення розміру заборгованості боржника на суму, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік.

Суми штрафів, передбачених цією частиною, стягуються з боржника у порядку, передбаченому цим Законом, і перераховуються стягувачу.

У пункті 8 глави XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2012 року за № 489/20802 (далі - Інструкція № 512/5), визначено, що виконавець накладає на боржника штраф у розмірі та у випадках, визначених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження».

Постанова про накладення штрафу оформлюється відповідно до вимог пункту 7 розділу І цієї Інструкції та містить відомості про розмір заборгованості, яка утворилася з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання, та суму штрафу.

Постанова про накладення штрафу не пізніше наступного робочого дня після її винесення надсилається сторонам виконавчого провадження.

Суми штрафів стягуються виконавцем з боржника після погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Якщо після закінчення виконавчого провадження з виконання рішення про стягнення аліментів з підстав, передбачених пунктами 7, 9 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», суми штрафів не стягнуто, постанова про накладення штрафу не пізніше наступного робочого дня з дня закінчення виконавчого провадження реєструється в автоматизованій системі виконавчого провадження як виконавчий документ та підлягає виконанню в порядку, передбаченому Закону України «Про виконавче провадження» та цією Інструкцією.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 грудня 2021 року у справі № 2610/27695/2012 (провадження № 14-37цс21) зазначила, що поняття та різновиди штрафів, що передбачені нормами Закону України «Про виконавче провадження», і штрафу, передбаченого статтею 549 ЦК України, мають різну правову природу, оскільки в останньому випадку штраф є різновидом неустойки - грошової суми або іншого майна, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Поняття штрафу, вжите у частині другій статті 74 Закону України «Про виконавче провадження», стосується випадків покладення відповідальності на боржника за невиконання рішення, та його стягнення проводиться на користь держави.

У той час як суми штрафів за невиконання судових рішень про стягнення аліментів, передбачені частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», перераховуються на користь стягувача аліментів.

Указане свідчить про те, що правова природа, характер, цільове призначення та стягнення штрафу, визначеного в частині другій статті 63 Закону України «Про виконавче провадження», частині другій статті 74 Закону України «Про виконавче провадження», та штрафу, передбаченого частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» - відмінні, оскільки постанова виконавця про накладення штрафу у зв`язку з наявністю заборгованості зі сплати аліментів є рішенням виконавця щодо виконання судового рішення про стягнення аліментів, як це передбачено частиною першою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження». Це дає можливість тлумачити частину другу статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» таким чином, що оскарження постанов виконавців про накладення штрафу у зв`язку з наявністю заборгованості зі сплати аліментів має відмінний порядок від оскарження постанов виконавців про накладення інших штрафів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до частини третьої статті 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом й такі спори вирішуються за правилами цивільного судочинства.

Порядок стягнення аліментів, окрім норм СК України, регулюється також положеннями статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», якою передбачається, серед іншого, накладення на користь стягувача штрафу за наявності заборгованості зі сплати аліментів у відповідних розмірах (частина чотирнадцята).

Відмовляючи у задоволенні скарги в частині оскарження дій з приводу перерахунку заборгованості на підставі рішення суду, суд першої інстанції виходив з того, що будь-яких порушень в діях державного виконавця судом не встановлено.

Колегія суддів з таким висновком погоджується з огляду на таке.

Відмовляючи в задоволені скарги суд першої інстанції вважав встановленим, що на виконанні у державного виконавця Дарницького районного відділу ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавче провадження № НОМЕР_1 щодо примусового виконання рішення Дарницького районного суду м. Києві від 02.02.2015 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання малолітнього сина ОСОБА_5 аліментів в розмірі 1/3 частини усіх видів доходів, починаючи з 30.10.2014, до досягнення дитиною повноліття.

Вказане виконавче провадження № НОМЕР_1 відкрите постановою державного виконавця від 17.11.2015 (а.с.43, том 1).

24.10.2018 головним державним виконавцем Дарницького РВ ДВС м. Київ ЦМУ МЮ (м. Київ) Білан Ю.С. на підставі ст. 71 закону "Про виконавче провадження" винесено постанову про накладення штрафу на ОСОБА_2 у розмірі 74235,92 грн., у зв`язку з наявною заборгованістю зі сплати аліментів за період з 30.10.2014 по 24.10.2018 у сумі 148471,85 грн, що перевищує суму відповідних платежів за три роки (а.с.57-85 том 1).

26.07.2021 головним державним виконавцем Дарницького РВ ДВС м. Київ ЦМУ МЮ (м. Київ) Білан Ю.С. на підставі ст. 71 Закону "Про виконавче провадження" винесено постанову про накладення штрафу на ОСОБА_2 у розмірі 67 686,04 грн., у зв`язку з наявною заборгованістю зі сплати аліментів сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за два роки (а.с.48-49, том 1).

Згідно Довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серія 12ААВ № 588377 від 16 липня 2020 року ОСОБА_2 встановлено третю групу інвалідності безтерміново (а.с.40-41 том 1).

Як вбачається, з рішення Дарницького районного суду м. Києва від 28.01.2022 у справі № 753/13345/20 відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про звільнення від сплати аліментів. Цим же рішенням звільнено ОСОБА_2 від сплати заборгованості за аліментами на утримання сина ОСОБА_5 , стягнутих рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 02.02.201, яка утворилась за період з 30 жовтня 2014 року по 20 січня 2022 року, в сумі 131 816,30 грн (а.с.122-128 том 3).

Зі змісту вказаного рішення вбачається, що згідно наданого державним виконавцем розрахунку розмір заборгованості ОСОБА_2 за аліментами станом на 20.01.2022 становить 379 554,90 грн.

З огляду на те, що на час виникнення заборгованості позивачка не працювала, на час видачі виконавчого листа її місце проживання було зареєстроване у м. Києві та із заявою про зміну місця проживання на м. Кривий Ріг вона до державного виконавця не зверталась, розмір заборгованості за аліментами обчислений відповідно до положень частини 2 статті 195 СК України, виходячи із статистичних даних щодо середньої заробітної плати по м. Києву.

При цьому суд вказав, що при визначенні конкретного розміру заборгованості за аліментами, підстави для звільнення від сплати якої доведені належними та допустимими доказами, суд виходить з того, що онкологічне захворювання було виявлене у позивачки у січні 2020 р., а у липні 2020 р. вона набула статусу особи з інвалідністю. У вказаний період позивачка несла значні витрати, пов`язані з лікуванням хвороби, що становила загрозу для її життя, а тому суд вважає справедливим та розумним повністю звільнити її від сплати заборгованості за вказаний період.

Здійсненими судом арифметичними розрахунками установлено, що за вказаний період заборгованість за аліментами склала 38 046,30 грн., що і є сумою заборгованості, від сплати якої суд звільнив позивача.

З моменту установлення інвалідності позивачка отримала право на одержання пенсії та з огляду на наявність у неї спеціальності юриста і висновок медико-соціальної експертної комісії щодо умов і характеру праці має можливість влаштуватись на роботу за фахом.

Водночас слід урахувати, що наявні у позивачки тяжкі захворювання є хронічними і потребують постійних витрат на лікування, а тому суд вбачає підстави для часткового звільнення її від сплати заборгованості за аліментами, яка виникла з серпня 2020 р., виходячи з визначеного статтею 182 СК України мінімального розміру аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Розмір заборгованості, від сплати якої суд звільняє позивачку за вказаний період, розраховується шляхом віднімання від нарахованої державним виконавцем суми заборгованості суми аліментів, що підлягала сплаті виходячи із мінімального розміру аліментів у місячному обчисленні (за січень 2022 р. - у денному обчисленні).

У спірний період прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років становив: з 01.07.2020 - 2 318 грн.; з 01.12.2020 - 2 395 грн.; з 01.07.2021 - 2510 грн.; з 01.12.2021 - 2 618 грн.

Отже за період з серпня 2020 р. по листопад 2020 р. позивачка повинна була сплатити аліменти в сумі 4 636 грн. (2 318/2х4); за період з грудня 2020 р. по червень 2021 р. - 8 382,50 грн. (2 395/2х7); за період з липня 2021 р. по листопад 2021 р. - 6 275 грн. (2 510х5); за грудень 2021 р. - 1 309 (2 618/2); за 20 днів січня 2022 р. - 844,52 грн. (1 309/31х20), а усього 21 447,02 грн.

За вказаний період заборгованість позивачки за аліментами склала 115 217,02 грн., а відтак розмір заборгованості за аліментами, від сплати якої суд звільняє позивачку, становить 93 770 грн. (115 217,02 - 21 447,02).

Підсумовуючи викладене, суд визнав обґрунтованими і доведеними вимоги ОСОБА_2 про звільнення її від сплати заборгованості за аліментами в загальному розмірі 131 816,30 грн.

Таким чином, суд рішенням від 28.01.2022 звільнив ОСОБА_2 від сплати заборгованості за аліментами в загальному розмірі 131 816,30 грн., при цьому розмір заборгованості позивачки за аліментами станом на 20.01.2022 становив 379 554,90 грн.

Не погоджуючись із розрахунками заборгованості по аліментам в спірний період ні боржник, ні її представник не надали будь-яких належних доказів на їх спростування.

Таким чином, суд вважав відсутніми підстави вважати дії державного виконавця при складанні розрахунків заборгованості, за період з 30.10.2014 по 26.12.2022, неправомірними, а тому скарга в цій частині задоволенню не підлягає.

Враховуючи, що вимога про зобов`язання державного виконавця здійснити повторний розрахунок заборгованості є похідною від попередньої вимоги в задоволенні якої судом було відмовлено, то в її задоволенні також слід відмовити.

Дослідивши наявні в справі письмові докази, колегія суддів встановила що вищенаведені обставини справи, які суд вважав встановленими є доведеними, а висновки суду відповідають таким обставинам та вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги боржника в цій частині зводяться до того, що боржник вважає, що вона була звільненаРішенням Дарницького районного суду міста Києва від 28.01.2022 року у справі № 753/13345/20 від сплати заборгованості по аліментах за період з 30 жовтня 2014 року по 20 січня 2022 року в сумі 131 816 грн 30 к.

Разом з тим, суд першої інстанції вірно врахував не лише резолютивну частину рішення, а й мотивувальну, вірно встановив періоди та розміри заборгованості від яких була звільнена боржник, та вірно встановив, що виконавцем вказане рішення при здійсненні перерахунку заборгованості було повністю враховане, а тому у суду були відсутні підстави для задоволення скарги в цій частині вимог та зобов`язання виконавця повторно проводити перерахунок.

Вирішуючи вимоги скарги в частині скасування постанов державного виконавця про накладення на боржника штрафу, суд керувався тим, що заявником не доведено, що станом на 24.10.2018 (дата винесення постанови про накладання штрафу на боржника в сумі 74235,92 грн.) у боржника була відсутня заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, а також що станом на 26.07.2021 (дата винесення постанови про накладання штрафу на боржника в сумі 67686,04 грн.) у боржника була відсутня заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за два роки, а отже вимоги скарги щодо скасування вказаних постанов, задоволенню не підлягають, оскільки вони були винесенні державним виконавцем правомірно, згідно ЗУ «Про виконавче провадження».

В частині постанови про накладення штрафу від 24.10.2018 року висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам Закону.

Судом не було встановлено, що виконавцем не вірно визначався розмір боргу, який утворився до 2018 року, також судом не встановлено, що боржника було звільнено від боргу за період нарахування до 2018 року, а саме до моменту накладення штрафу постановою за 2018 рік.

За таких обставин виконавець діяв в межах повноважень та правомірно накладав штраф на боржника у 2018 році.

Разом з тим, колегія суддів не може погодитись з висновком суду щодо відмови в скасуванні постанови про накладення штрафу на боржника від 26.07.2021 року, з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та перевірено апеляційною інстанцією, що 26 липня 2021 року головним державним виконавцям Дарницького РВ ДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) Білан Ю.С. винесено постанову про накладення штрафу у розмірі 67 686,04 грн., за виконавчим провадженням № НОМЕР_1, відкритого на підставі виконавчого листа Дарницького районного суду м. Києва № 753/198/14 від 07 жовтня 2015 року.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 28 січня 2022р. у справі № 753/13345/20, боржника звільнено від сплати заборгованості по аліментам в загальному розмірі 131 816,30 грн., при цьому розмір заборгованості позивачки за аліментами станом на 20.01.2022 становив 379 554,90 грн.

Враховуючи вищенаведені норми законодавства та встановлення у рішенні Дарницького районного суду м. Києва від 28.01.2022, що боржника звільнено від сплати заборгованості по аліментам, в сумі 131 816, 30грн, яка нараховувалась з січня 2020 року , а при накладенні штрафу постановою від 26.07.2021 у розмірі 67 686 грн 04 к. за виконавчим провадженням №49376833, штраф виконавець у 2021 році нараховував на заборгованість без врахування тих обставин, які вже були враховані та встановлені судом пізніше, суд першої інстанції мав би задовольнити скаргу боржника в цій частині та зобов`язати виконавця скасувати постанову від 26.07.2021 року, оскільки законодавством не передбачено процедури за якою сам виконавець може скасувати таку постанову, чи змінити розмір штрафу, який був нарахований на борг, від сплати якого, суд вважав за можливе звільнити боржника за його зверненням уже після того, як штраф був застосований.

Отже, оскільки виконавець самостійно позбавлений можливості скасувати постанови про накладення штрафу, а такими повноваженнями наділений суд, колегія суддів з врахуванням обставин даної справи приходить до висновку, що права боржника постановою від 26.07.2021 року про накладення на неї штрафу є порушеними, так як розмір штрафу визначений на заборгованість, від сплати якої суд в подальшому боржника частково звільнив і єдиним можливим способом захисту порушеного права є скасування такої постанови .

Доводи стягувача про те, що на момент винесення постанови від 26.07.2021 рішення Дарницького районного суду м. Києва від 28.01.2022 не існувало, а тому вказана постанова є законною колегією суддів не приймається оскільки сума заборгованості зменшилась, а отже сума штрафу мала бути пропорційно зменшена. Рішення суду має також відповідати загальним засадам цивільного судочинства, якими є засади розумності та справедливості.

Так як виконавець не наділений повноваженнями скасовувати свою постанову про накладення штрафу, саме суд в межах оскарження дій виконавця, може зобов`язати скасувати таку постанову з огляду на те, що заборгованість з якої визначено розмір штрафу, частково утворилась через поважні причини, а саме стан здоров`я боржника, зміну його майнового стану після отримання пенсії по інвалідності, а тому залишення в силі постанови про накладення штрафу в розмірі визначеному в частці від заборгованості від сплати якої боржника було в подальшому частково звільнено не буде відповідати загальним засадам цивільного судочинства.

Положеннями п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги про неповне з`ясування обставин, які мали правове значення для її вирішення, порушення норм матеріального та процесуального права при постановленні оскаржуваної ухвали знайшли своє часткове підтвердження в судовому засіданні, ухвала районного суду в частині вирішення вимог скарги про зобов`язання виконавця скасувати постанову від 26 липня 2021 року про накладення штрафу підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення скарги в цій частині.

В іншій частині вирішення скарги, суд ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга залишається без задоволення.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374- 376, 381, 382 ЦПК України, судова колегія,-

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Гарницького Павла Петровича в інтересах ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 03 травня 2023 року в частині оскарження дій Головного державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Білан Юлії Станіславівни щодо накладення штрафу за Постановою від 26.07.2021 року скасувати та ухвалити нову, якою

Зобов`язати Головного державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Білан Юлію Станіславівну скасувати Постанову про накладення штрафу від 26.07.2021 р. у розмірі 67 686 грн 04 к. за виконавчим провадженням №49376833, відкритого на підставі виконавчого листа Дарницького районного суду міста КИЄВА № 753/198/14 від 07.10.2015 р.

В іншій частині ухвалу залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 16 серпня 2023 року.

Головуючий О. В. Желепа

Судді О. Ф. Мазурик

А. М. Стрижеус