ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1231/23Головуючий по 1 інстанції
Справа №705/92/23 Єщенко О.І.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2023 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії:

судді-доповідачаНовікова О. М.,
суддів:Гончар Н. І., Сіренка Ю. В.,
за участю секретаряПойнер В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 01 червня 2023 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області про відшкодування збитків, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області (далі по тексту ГУ Держгеокадастру у Черкаській області) про відшкодування шкоди боржником, в якому просив: стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області на його користь на відшкодування завданої йому майнової шкоди 50000,00 грн і моральної шкоди 25000,00 грн.

В обґрунтування позову зазначив, що (далі по тексту дослівно зі збереженням пунктуації) «Управління Держкомзему у м. Умані на підставі землевпорядної документації Уманського районного відділу Черкаської регіональної філії державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» оформили державний акт на право власності на мою земельну ділянку по АДРЕСА_1 за № 971959 від 22.04.2008. Але акт мав недоліки оформлення (описки, арифметичні помилки і інш.). З приводу їх усунення ми досягли згоди безоплатно переоформили його без зміни наявної технічної документації як на будинок, так і кожного з шести співвласників, тому що вони не мали зауважень. Був заключений змішаний договір за пропозицією…відповідно основних положень глави 52, 53 про договору Цивільного кодексу України і до 2011 роботи частково виконувалися. В подальшому виконавець ввійшов до складу Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області, яке стало правонаступником в його повному обсязі прав і обов`язків, але роботи по акту відмовляється виконувати всупереч положенням про зобов`язання глави 47, 48, 51, 82 Цивільного кодексу України. Невиконання умов договору за 2009-2023 привели до збитків і необхідності їх відшкодування, що не звільняє Головне управління від обов`язку виконати роботи в натурі в розумні строки. Відшкодування фактичної майнової шкоди викликано неможливістю використання земельної ділянки за цільовим призначенням для запланованої реконструкції моєї частини будинку, що привело до понаднормативного зносу на 50 % і становить 50000 грн. його вартості. І я також зазнав моральної шкоди, яку оцінюю на суму 25000 грн., за значне погіршення моїх нормальних життєвих зв`язків. У разі виникнення розбіжностей з приводу причинних наслідків і шкодою суд може призначити експертизу. Відповідач не бажає відшкодовувати мені завдану шкоду».

Просив стягнути з відповідача вказану суму збитків.

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 01 червня 2023 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку, подавши апеляційну скаргу.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що суд першої інстанції відмовив у задоволенні позову, так як позивач не надав будь-якого доказу. Проте, за таких обставин, позивач просить позов залишити без розгляду, посилаючись на норми ст. ст. 183, 185, 187, 200, 257 ЦПК України.

Скаржник зазначає в апеляційній скарзі, що він проти ухваленого рішення суду першої інстанції заперечує, оскільки порушені норми права.

Враховуючи наведене в апеляційній скарзі, ОСОБА_1 просить скасувати рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 01 червня 2023 року і залишити позов без розгляду. Судовий збір він просить покласти на відповідачів незалежно від рішення.

Сторони належним чином повідомлені про дату, час, місце розгляду справи, що підтверджується даними судових повісток про вручення, які повернулись на адресу суду.

Позивач в судове засідання не з?явився. Заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи та наполягання на участі у розгляді справи до апеляційного суду не надходило.

Заслухавши суддю - доповідача, вивчивши та обговоривши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Статтею 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Вирішуючи спір та ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову про порушення умов договору, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем ОСОБА_1 не обґрунтовано, в чому саме полягає моральна шкода, завдана йому відповідачем, та не обґрунтований її розмір.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції, вважає їх такими, що відповідають обставинам справи та вимогам закону, оскільки судом першої інстанції встановлено дійсні обставини справи, дано належну оцінку зібраним доказам, правильно застосовано норми матеріального права, не допущено порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, та ухвалено у справі законне рішення, підстав для скасування якого, апеляційний суд не вбачає, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено обов`язок сторін доводити ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Однією з основних засад судочинства, визначених п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду.

До позовної заяви позивачем було додано лист Управління Держкомзему у місті Умань Черкаської області за вих. № 363/4-1 від 08.04.2009, відповідно до якого Управління Держкомзему у місті Умань Черкаської області повідомило ОСОБА_1 , що для переоформлення державного акту на право приватної власності по АДРЕСА_1 , йому необхідно повернути в управління Держкомзему у місті Умань, оригінал державного акту серія ЯД № 971959, зареєстрованого в книзі реєстрації державних актів від 22 квітня 2008 року № 60.

Також позивачем до позовної заяви додано лист-відповідь ОСОБА_1 від 08.04.2009 на лист Управління Держкомзему у місті Умань Черкаської області за вих. № 363/4-1 від 08.04.2009, у якому зазначено, що ОСОБА_1 відповідно до вимоги направляє оригінал Державного акта на право власності на земельну ділянку для переоформлення і зберігання до нової реєстрації. Додаток: Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯД № 971959, виданий ОСОБА_1 на підставі рішення Уманської міської ради № 125-58/4 від 28.02.2009, № 2.10-27/5 від 26.12.2007 на 1 арк.

ОСОБА_1 у позовній заяві посилається на те, що між ним та управлінням Держкомзему у м. Умань був укладений змішаний договір за пропозицією, відповідно основних положень глави 52, 53 про договору ЦК України і до 2011 роботи частково виконувалися. В подальшому виконавець ввійшов до складу Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області, яке стало правонаступником прав і обов`язків, але роботи по акту відмовляється виконувати всупереч положенням про зобов`язання глави 47, 48, 51, 82 ЦК України. Невиконання умов договору за 2009-2023 привели до збитків і необхідності їх відшкодування, що не звільняє Головне управління від обов`язку виконати роботи в натурі в розумні строки.

Проте позивачем до позовної заяви не додано жодного доказу на підтвердження вказаних обставин. Тобто, не додано доказів укладення будь-якого договору/договорів, виконання чи часткове виконання робіт за цим договором/договорами, чи звертався він до Головного управління Держгеокадастру в Черкаській області з будь-якими вимогами, в тому числі щодо видачі переоформленого державного акта.

З відзиву Головного управління Держгеокадастру в Черкаській області на позовну заяву суд доходить до висновку, що дійсно позивачем у 2009 році передано Управлінню Держкомзему у м. Умань Черкаської області, правонаступником якого є відповідач, оригінал державного акту, на який він посилається у позовній заяві. При цьому матеріали справи не містять відомостей строків повернення такого, чи нового державного акту позивачу після переоформлення, як і строків для переоформлення.

З доданої відповідачем до відзиву на позовну заяву ухвали Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 15.07.2016 про залишення без розгляду заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа: Управління Держгеокадастру в Уманському району Черкаської області, про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається, що судом встановлено спір між сторонами щодо обов`язку Управління виготовити і видати заявнику технічну документацію і правовстановлюючі документи на його земельну ділянку.

Позивач у апеляційній скарзі зазначає, що неможливість використання земельної ділянки за цільовим призначенням для запланованої реконструкції його частини будинку призвело до понаднормативного зносу на 50 % і становить 50000,00 грн. його вартості, та таку майнову шкоду він просить суд стягнути з відповідача.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно з ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Право на відшкодування завданих збитків виникає при наявності складу цивільного правопорушення: порушення цивільного права чи інтересу; завдання збитків, причинного зв`язку між порушенням права та збитками, наявність винної поведінки.

Протиправна поведінка особи тільки тоді є причиною шкоди, коли вона прямо (безпосередньо) пов`язана зі збитками.

Відшкодування збитків є видом відповідальності учасників цивільних правовідносин за шкоду, яка є негативним наслідком правопорушення. При цьому враховано, що збиток - це грошова оцінка шкоди, яка підлягає відшкодуванню за неможливості, недоцільності або у разі відмови потерпілого від відшкодування шкоди в натурі.

Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, необхідна наявність повного складу правопорушення: протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи; шкідливого результату такої поведінки - шкоди (збитків); причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками; вини особи, яка заподіяла збитки.

Шкода це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв`язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв`язок протиправної поведінки і шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода - наслідком. Також деліктна відповідальність за загальним правилом настає за наявності вини заподіювача шкоди.

Позивачем не обґрунтовано, якими саме діями відповідача йому було заподіяно матеріальних збитків, в чому саме вони виражались та не надано доказів на підтвердження розміру таких матеріальних збитків.

Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 89 ЦПК України).

Cуд першої інстанції вірно вказав, що ОСОБА_1 повинен був довести за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ЦПК України та з посиланням на матеріально-правову підставу своїх вимог, зазначені ним обставини.

Однак таких доказів він не надав і не ставив питання призначення експертизи для встановлення причинного зв`язку та підтвердження розміру заподіяних збитків.

Тому, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції, що вимога позивача про відшкодування збитків не підлягає задоволенню.

Отже доводи апеляційної скарги колегією суддів апеляційного суду оцінюються критично, оскільки є безпідставними та необґрунтованими, і не містять жодних доказів та посилань щодо порушення норм процесуального права судом першої інстанції під час розгляду позовної заяви, неправильного застосування норм матеріального права, оскільки такі скаржником не наведені у скарзі.

Тому за таких встановлених обставин, відсутні підстави для задоволення вимог апеляційної скарги та скасування законного рішення суду першої інстанції, яким в задоволення позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено повністю.

Вимоги скаржника щодо залишення без розгляду позовної заяви є безпідставними та не відповідають вимогам процесуального закону, тому не підлягають задоволенню колегією суддів апеляційного суду.

Виходячи з вищевикладеного, апеляційний суд вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є законним та не підлягає скасуванню, оскільки ухвалене з дотриманням норм процесуального законодавства, правильним застосовуванням норм матеріального права, а тому рішення суду першої інстанції слід залишити - без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Оскільки позивач ОСОБА_1 є інвалідом 2 групи та звільнений від сплати судового збору за подання апеляційної скарги, а колегія суддів апеляційного суду прийшла до висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги, залишивши без змін рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог, то судовий збір за подання апеляційної скарги компенсується за рахунок Держави і не підлягає стягненню з відповідачів.

Керуючись ст. ст. 35, 258, 375, 381- 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 01 червня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів, з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 22 серпня 2023 року.

Судді