Номер провадження: 22-ц/813/3304/23
Справа № 496/5688/21
Головуючий у першій інстанції Буран В. М.
Доповідач Кострицький В. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.08.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кострицького В.В.,

суддів: Назарової М.В., Коновалової В.А.,

за участю секретаря Трофименко О.О.

розглянувши в порядку спрощеного провадження за апеляційною скаргою апеляційної скарги ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Біляївського районного суду Одеської області від 01 червня 2022 року, ухвалене у складі судді Буран В.М., в приміщенні того ж суду

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , Моторне (транспортне) страхове бюро України (МТСБУ) про стягнення майнової (матеріальної), моральної шкоди та стягнення судових витрат,

встановив:

Короткий зміст позовних вимог

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Деменчук Д.А. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди та Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування матеріального збитку.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 28.08.2021 року о 13:00 год. ОСОБА_3 біля буд № 4 по вул. Молодіжна в с. Велика Балка Одеського району Одеської області керуючи транспортним засобом ВАЗ 21063 д.р.н. НОМЕР_1 на перехресті рівнозначних доріг не надав перевагу в русі автомобілю марки «КІА» д.р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , який рухався праворуч від його авто на даному перехресті, в результаті чого відбулось зіткнення, автомобілі отримали механічні пошкодження. ОСОБА_3 було порушення п. 16.12 ПДР України, про що було складено протокол серії ДПР 18 № 505941. Постановою Біляївського районного суду Одеської області від 01.10.2021 по ОСОБА_3 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Цивільна відповідальність транспортного засобу ВАЗ 21063 д.р.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 встановлена договором «полісом» страхування цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу від 30.09.2020 року № АР/0869695 виданий ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай.» ОСОБА_1 05.11.2021 року було подано до ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай.» заяву про виплату страхового відшкодування, однак станом на сьогодні виплата не проведена. Згідно звіту № 09-003 від 16.09.2021 року фахівця-автотоварознавця про оцінку вартості матеріального збитку який заподіяно в результаті ДТП автомобілю марки «КІА» д.р.н. НОМЕР_2 склала 136 072 гривень. Також просить стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду, оскільки позивач отримав моральні та фізичні страждання внаслідок пошкодження автомобіля, втрати вартості авто. Крім того на час ремонту авто, ОСОБА_1 не міг працювати, що призвело до суттєвого порушення його життєвого ритму і звичок сім`ї. Суму моральної шкоди оцінює в 150 000 грн. (а.с. 1-3).

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 01 червня 2022 року в позові ОСОБА_1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) про стягнення майнової (матеріальної) шкоди у розмірі 136 072 грн., та до ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ), про стягнення моральної шкоди у сумі 150 000 грн. та стягнення судових витрат відмовити..

Доводи апеляційної скарги

Не погоджуючись з таким рішення суду представник позивача, звернувся з апеляційною скаргою в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове яким задовольнити позовні вимоги.

Апеляційна скарга мотивована тим, що другим відповідачем по справі на час подання позову до суду с: ТДВ "Страхова компанія "Ю.Ес.Ай" 04211, м.Київ пр-т. Героїв Сталінграду, 4 корп. 6 А, поверх 2 ідент. Код 32404600. Однак, як було встановлено, згідно з розпорядженням від 28.05.2020 № 1034 національної комісії, щодо здійснення державного регулювання у сфері ринків фінансових послуг НБУ товариству з додатковою відповідальністю «Страхова компанія "Ю.Ес.Ай" відмовлено у видачі ліцензії на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім професійної діяльності на ринку цінних паперів). Але, були встановлено та долучено до позовної заяви копія полісу страхування, який було видано на транспортний засіб винної особи 30 вересня 2020 року. Тобто, на час надання страхового полісу 30.09.2020 року страхова компанія ІДВ "Страхова компанія «ЮЮ.Ес.Ай" видавати поліс страхування 30.09.2020 року на автомобіль ВАЗ 21063 д.н. НОМЕР_4 не мала правових підстав. По суті поліс страхування від 30.09.2020 року про який ідеться в позовні заяві є підробленим. Таким чином власник транспортного засобу, за керуванням якого було скоєне ДТП винною особою ОСОБА_3 не страхував свою цивільно-правову відповідальність належним чином, та вважається таким що не отримував відповідно до чинного законодавства страховий поліс. Відповідно до пп. "a" п.41.1 ст. 41 Закону України "Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ", Моторне (транспортне) страхове бюро України (МТСБУ) за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених Законом, у разі їх заподіяння транспортним засобом, власник якого не страхував свою цивільну-правову відповідальність. Таким чином, на теперішній час достовірно встановлено, що ТДВ "Страхова компанія "Ю.Ес.Ай", 04211, м.Київ пр-т. Героїв Сталінграду, 4 корп. 6 А, не може буду належним відповідачем по справі, так як будь-яких обов?язків на неї як страхову компанію, не покладено згідно з чинним законодавством. Тому, ТДВ "Страхова компанія "Ю.Ес. Ай" є неналежним відповідачем. Відповідно до частини 2 статті 51 ЦПК України якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку (ч.4 ст. 51 ЦПК України). 28 серпня 2021 року о 13:00 годині ОСОБА_3 біля буд. № 4 по вул. Молодіжна у с. Велика Балка Одеського району Одеської області керуючи автомобілем марки «ВАЗ 21063» з державним номерним знаком « НОМЕР_1 » на перехресті рівнозначних доріг не надав перевагу в русі автомобілю марки «КІА» з державним номерним знаком « НОМЕР_5 », під керуванням ОСОБА_4 , який рухався праворуч від його автомобіля на даному перехресті, в результаті чого відбулося зіткнення вказаних автомобілів. В результаті ДТП вказані автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями ОСОБА_3 порушив вимоги п. 16.12 пде України, про що інспектором СРПІІІ BII № 2 ОРУП № 2 ГУНП в Одеській області було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 505941. 01 жовтня 2021 року постановою Біляївського районного суду Одеської області (справа N° 496/4138/21) ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було визнано винним в скоєні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та відносно нього застосоване адміністративне стягнення у виді накладення штрафу у розмірі 850 гривень України. Постанова суду не оскаржувалась та набрала законної сили. Цивільна відповідальність водія автомобіля ВАЗ 21063, державний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 встановлена Договором про обов?язкове страхування, "полісом" страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 30.09.2020 року № AP/0869695 якій був видана ТДВ "Страхова компанія "Ю.Ес.Ай". Однак, як було встановлено, згідно з розпорядженням від 28.05.2020 № 1034 національної комісії, щодо здійснення державного регулювання у сфері ринків фінансових послуг НБУ, товариству з додатковою відповідальністю «Страхова компанія "Ю.Ес.Ай" відмовлено у видачі ліцензії на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім професійної діяльності на ринку цінних паперів). Копія розпорядження від 28.05.2020 № 1034 національної комісії, щодо здійснення державного регулювання у сфері ринків фінансових послуг НБУ була долучена до матеріалів справи. Таким чином, видавати поліс страхування 30.09.2020 року на автомобіль ВАЗ 21063 д.н. НОМЕР_4 не мала правових підстав. По суті поліс страхування від 30.09.2020 року про який ідеться в позовні заяві є підробленим. Таким чином власник транспортного засобу, за керуванням якого було скоєне ДТП винною особою ОСОБА_5 не страхував свою цивільно-правову відповідальність. Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд. Відповідно до пп. "а" п.41.1 ст. 41 Закону України "Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ", Моторне (транспортне) страхове бюро України (МТСБУ) за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не страхував свою цивільну-правову відповідальність. В судовому порядку достовірно встановлено, що ІДВ "Страхова компанія "Ю.Ес.Ай", 04211, м.Київ пр-т. Героїв Сталінграду, 4 корп. 6 А, не може бути належним відповідачем по справі, так як будь-яких обов?язків на неї, як страхову компанію, не покладено згідно з чинним законодавством. Тому, ТДВ "Страхова компанія "ЮЮ.Ес.Ай" є неналежним відповідачем. Таким чином, обов?язок відшкодувати шкоди, спричиненної водієм автомобіля ВАЗ 21063, д/н НОМЕР_6 ОСОБА_5 лежить на страховику. Згідно звіту № 09-003 від 16.09.2021 року фахівця -автотоварознавця про оцінку вартості матеріального збитку якій заподіяно в результаті ДТП від 28.08.2021 року ОСОБА_6 0 транспортному засобу "КІА» з державним номерним знаком « НОМЕР_5 », якій належить ОСОБА_1 , складає 136 072 гривень України. Таким чином, обов?язок відшкодувати ОСОБА_1 шкоду, спричинену водієм автомобіля ВАЗ 21063, д/н НОМЕР_1 ОСОБА_3 в розмірі 136 072 гривень України лежить на МТСБУ Відповідно до ст. 29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (закон №1961-15) у зв?язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов?язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Таким чином, є доведеним той факт, що матеріальний збиток, завданий власникові транспортного засобу марки "КІА» з державним номерним знаком « НОМЕР_5 », якій належить ОСОБА_1 в результаті пошкодження автомобіля у вказаній ДТП, складає 136 072 гривень, а стягненню підлягає сума спричиненої майнової шкоди у розмірі 136 072 гривень. Моральну шкоду ОСОБА_7 обґрунтовує тим, що зазнав моральних та фізичних страждань, завданих у зв?язку з пошкодженням його автомобіля, втратою товарної вартості автомобіля. Крім того, він не міг на час ремонту та ДТП отримати роботу, що призвело до суттєвого порушення нормального життевого ритму і звичок позивачата його сім?ї. Суму моральної шкоди позивач оцінює в 150 000 гривень. Так судом першої інстанції не були враховані фактичні обставини справи та порушені норми матеріального прав в рамках яких обов?язок відшкодувати ОСОБА_1 шкоду, спричинену водієм автомобіля ВАЗ 21063, д/н НОМЕР_1 ОСОБА_3 , в розмірі 136 072 гривень України, лежить на МТСБУ. Крім того, судом не прийняти до уваги підстави стягнення моральних та матеріальних збитків. На підставі вищезазначеного вважали, що є всі підстави для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення позовних вимог позивача.

Рух провадження у справі

01 червня 2022 року Біляївським районним судом Одеської області ухвалено оскаржуване рішення.

24 червня 2022 року подано апеляційну скаргу на рішення Біляївського районного суду Одеської області від 01 червня 2022 року, через суд першої інстанції.

11 липня 2022 року відповідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями розподілено на судову колегію : Гірняк Л.А.-головуючий суддя, Вадовська Л.М., Погорєлова С.О..

Рішенням Вищої ради правосуддя № 126/0/15-23 від 21 лютого 2023 року суддю ОСОБА_8 звільнено з посади судді у зв`язку з поданням заяви про відставку.

Відповідно до п. 3.9 Тимчасових засад використання автоматизованої системи документообігу суду в Одеському апеляційному суді, затверджених рішенням зборів суддів Одеського апеляційного суду від 28.12.2018 року із змінами та доповненнями, проведено повторний автоматизований розподіл судової справи та визначено склад суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Кострицького В.В., Коновалової В.А., Назарової М.В..

Щодо явки сторін.

Сторони належним чином були повідомлені про час і місце судового засідання та представники сторін належним чином здійснювали представництво інтересів сторін.

Позиція апеляційного суду

Заслухавши доповідь судді-доповідача, виступи представників та сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги та зміни чинного законодавства в частині юрисдикції спорів стороною яких є юридична особа відносно якої провадиться процедура банкротства, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Відповідно до ч.4 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду буде встановлено порушення норм процесуального права.

Згідно ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції частково не відповідають вимогам закону, виходячи з наступного.

Судовою колегією встановлено, що 28.08.2021 року о 13:00 год. ОСОБА_3 біля буд № 4 по вул. Молодіжна в с. Велика Балка Одеського району Одеської області керуючи транспортним засобом ВАЗ 21063 д.р.н. НОМЕР_1 на перехресті рівнозначних доріг не надав перевагу в русі автомобілю марки «КІА» д.р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , який рухався праворуч від його авто на даному перехресті, в результаті чого відбулось зіткнення, автомобілі отримали механічні пошкодження. ОСОБА_3 було порушення п. 16.12 ПДР України, про що було складено протокол серії ДПР 18 № 505941. Постановою Біляївського районного суду Одеської області від 01.10.2021 по ОСОБА_3 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с.9).

Відповідно до ч. 6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Оскільки вказана вище постанова суду є чинною і має по цій справі приюдиційне значення, вказані обставини стосовно вини ОСОБА_9 у вказаному ДТП, відповідно до вказаної норми ч. 6 ст.82 ЦПК України, не підлягають повторному доведенню.

На момент ДТП, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована 30.09.2020 року в ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай.», поліс № АР/0869695 (а.с. 4).

Згідно звіту № 09-003 від 16.09.2021 року фахівця-автотоварознавця про оцінку вартості матеріального збитку який заподіяно в результаті ДТП автомобілю марки «КІА» д.р.н. НОМЕР_2 , матеріальний збиток склав 136 072 гривень (а.с. 10-13).

05.11.2021 року ОСОБА_1 було подано до ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай.» заяву про виплату страхового відшкодування (а.с. 7-8).

Спір виник з приводу не виплати ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» позивачу, як потерпілому від ДТП, страхового відшкодування в порядку ст. 22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки цивільно-правова відповідальність винної особи була застрахована у ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.», однак оскільки згідно розпорядження від 28.05.2020 року № 1034 національної комісії, щодо здійснення державного регулювання у сфері ринків фінансових послуг НБУ ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай.» відмовлено у видачі ліцензії на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім професійної діяльності на ринку цінних паперів) (а.с. 39), представник позивача вважає, що поліс від 30.09.2020 року є підробленим, тому ОСОБА_3 не був застрахованим на час ДТП. Тому МТСБУ є належним відповідачем у справі, який в порядку пп. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону має відшкодувати матеріальну шкоду позивачу.

Слід зазначити, що згідно зі ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (ОСЦПВВНТЗ) у разі недостатності коштів та майна страховика-учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов`язань за договорами ОСЦПВВНТЗ, шкоду постраждалим відшкодовує МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих на умовах, визначених чинним законодавством.

Тобто законодавець поклав обов`язок з відшкодування шкоди за страховика, який не може виконати свої зобов`язання, на МТСБУ тільки у разі недостатності коштів та майна страховика учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований.

Представником МТСБУ зазначено, що ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай.» позбавлено право укладання договорів страхування ОСЦПВВНГЗ з 02.08.2021 року, крім того представником позивача надане до суду інформаційне повідомлення, згідно якого з 20.04.2021 року набрало чинності рішення Комітету з питань нагляду та регулювання діяльності ринків небанківських фінансових послуг НБУ № 21/921-ПК від 19.04.2021 року «Про застосування до ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай.» заходу впливу у вигляді тимчасового зупинення ліцензії на провадження діяльності з надання фінансових послуг», при цьому було зазначено, що ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай.» продовжує працювати в штатному режимі та виконувати свої зобов`язання по раніше укладеним договором страхування в повному обсязі (а.с. 6).

Також з розпорядження від 28.05.2020 року № 1034 національної комісії, щодо здійснення державного регулювання у сфері ринків фінансових послуг НБУ, вбачається, що ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай.» відмовлено у видачі ліцензії на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім професійної діяльності на ринку цінних паперів) (а.с. 39).

Також до справи не надано інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, запис про рішення засновників (учасників) ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай.» щодо припинення, визнання банкрутом та/або ліквідації юридичної особи, що дає підстави для стягнення шкоди з МТСБУ в порядку 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до частин 1, 5 статті 104 Цивільного кодексу України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Відповідно до статті 110 Цивільного кодексу України юридична особа ліквідується, зокрема, за рішенням її учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, в тому числі у зв`язку із закінченням строку, на який було створено юридичну особу, досягненням мети, для якої її створено, а також в інших випадках, передбачених установчими документами.

Підпунктом 20.3 ст. 20 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у разі ліквідації страховика за рішенням визначених законом органів обов`язки за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності виконує ліквідаційна комісія. Обов`язки страховика за такими договорами, для виконання яких у страховика, що ліквідується, недостатньо коштів та/або майна, приймає на себе МТСБУ. Виконання обов`язків у повному обсязі гарантується коштами відповідного централізованого страхового резервного фонду МТСБУ на умовах, визначених цим Законом.

Згідно з п.п. 41.1 «ґ» ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі недостатності коштів та майна страховика - учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов`язань за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Відповідно до ст. 65 Кодексу України з процедур банкрутства після завершення всіх розрахунків з кредиторами ліквідатор подає до господарського суду звіт та ліквідаційний баланс. Якщо за результатами ліквідаційної процедури після задоволення вимог кредиторів не залишилося майна, господарський суд постановляє ухвалу про ліквідацію юридичної особи - банкрута. Копія цієї ухвали надсилається державному реєстратору для проведення державної реєстрації припинення юридичної особи - банкрута, а також власнику майна. Якщо ліквідатор не виявив майнових активів, що підлягають включенню до складу ліквідаційної маси, він зобов`язаний подати до господарського суду ліквідаційний баланс, який засвідчує відсутність у банкрута майна. Ліквідатор виконує свої повноваження до внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань запису про припинення юридичної особи - банкрута.

Пунктом 16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз`яснено, що, оскільки відповідно до ст. 3 Закону № 1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється як з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, так і захисту майнових інтересів страхувальників, враховуючи положення ст. 1194 ЦК, питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої згоди на таке відшкодування та виконання чи невиконання нею передбаченого ст. 33 Закону обов`язку щодо письмового надання страховику, з яким укладено відповідний договір (у передбачених випадках Моторному (транспортному) страховому бюро України, (МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого зразка. У разі невиконання особою, відповідальність якої застрахована, обов`язку письмового надання страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у передбачених випадках - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, шкода відшкодовується завдавачем шкоди.

Згідно із ст. 37 цього ж Закону підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є: навмисні дії особи, відповідальність якої застрахована (страхувальника), водія транспортного засобу або потерпілого, спрямовані на настання страхового випадку. Зазначена норма не поширюється на осіб, дії яких пов`язані з виконанням ними громадянського чи службового обов`язку, вчинені у стані необхідної оборони (без перевищення її меж) або під час захисту майна, життя, здоров`я. Кваліфікація дій таких осіб встановлюється відповідно до закону; - вчинення особою, відповідальність якої застрахована (страхувальником), водієм транспортного засобу умисного злочину, що призвів до страхового випадку (події, передбаченої статтею 41 цього Закону); невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди; неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Крім того, суд зазначає, що регламентні виплати МТСБУ та врегулювання страхових випадків шляхом повернення гарантійних внесків страховиків до фонду захисту потерпілих від ДТП не є тотожними поняттями та мають різний порядок, умови і розміри їх виплати. У першому випадку порядок, умови і розміри регламентних виплат чітко передбачені Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а стосовно врегулювання страхових випадків шляхом повернення гарантійних внесків страховиків застосуванню підлягають положення ст.ст. 43, 51 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зокрема, в частині того, що рішення про використання коштів централізованих страхових резервних фондів відповідно до встановленої мети приймає дирекція МТСБУ відповідно до положення про централізовані страхові резервні фонди МТСБУ, що затверджується президією МТСБУ за погодженням з Координаційною радою МТСБУ. Забороняються будь-які стягнення з централізованих страхових резервних фондів МТСБУ, крім пов`язаних з регламентними виплатами, що проводяться відповідно до цього Закону за рахунок такого фонду. У разі банкрутства страховика або його ліквідації залишки коштів, сплачених ним до централізованих страхових резервних фондів МТСБУ, не можуть бути включені до ліквідаційної маси і залишаються у централізованих страхових резервних фондах МТСБУ. Кошти, сплачені страховиками до централізованих страхових резервних фондів МТСБУ, є коштами страхових резервів з обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів таких страховиків. Гарантійні внески, сплачені страховиком до централізованих страхових резервних фондів МТСБУ, з урахуванням інвестиційного доходу, отриманого від розміщення таких внесків, та з вирахуванням коштів, сплачених МТСБУ, підлягають поверненню страховику за умови, що стосовно нього не здійснюється процедура ліквідації та/або банкрутства. Строк такого повернення з фонду захисту потерпілих становить три роки з дня припинення асоційованого членства страховика в МТСБУ, з фонду страхових гарантій - п`ять років з дня припинення його повного членства в МТСБУ, але не раніше наступного дня після виконання зобов`язань за договорами міжнародного страхування та перестрахування або передачі зобов`язань іншому страховику - повному члену МТСБУ. Отже, наведені органи управління МТСБУ уповноважені визначати конкретні умови, строки та розміри повернення залишку коштів страховика у фондах МТСБУ для врегулювання страхових випадків. При цьому, такі умови, строки та розміри визначаються щодо кожного страховика, щодо якого прийняте відповідне рішення, окремо. Слід також зазначити, що з врахуванням наведених норм Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» прийняття органами управління МТСБУ рішення стосовно врегулювання страхових випадків шляхом повернення гарантійних внесків страховиків є правом, а не обов`язком МТСБУ.

Також, згідно з ст. 43 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», заборонене будь-яке стягнення з централізованих страхових резервних фондів МТСБУ, крім пов`язаних з регламентними виплатами, що проводяться відповідно до цього Закону за рахунок такого фонду. Натомість заявлене до стягнення відшкодування станом на час розгляду справи не має належного визначення регламентної виплати, адже відсутні факти визнання страховика (ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай.») банкрутом чи його ліквідації зі з`ясуванням питання достатності чи недостатності у страховика коштів та майна для здійснення страхової виплати.

Таким чином, оскільки станом на день ухвалення судового рішення ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай.» не перебуває в процесі припинення та не ліквідована, МТСБУ не може нести відповідальність в порядку, визначеному Законом, а відповідальність з виплати страхового відшкодування позивачу, відповідно до положень п.52.5 ст.52 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», повинна нести ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай.»

Відмовляючи в частині заявлених вимог до МТСБУ суд також зазначає наступне. Як зазначено вище, згідно п. 36.2. ст. 36 Закону - страховик не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Представник позивача звернувся до суду з вимогою про стягнення страхового відшкодування з ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай.» 26.11.2021 року, при цьому звернувся до ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай.» із заявою про страхове відшкодування 05.11.2021 року, однак в судовому засіданні просив замінити відповідача на МСТБУ, таким чином на думку судової колегії , позивач звернувся до суду із зазначеною вимогою до неналежного відповідача.

Позивачем не доведено, що ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай.» не мало право укладати станом на 30.09.2020 р. договори страхування, і ту обставину, що ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай.» не має можливості сплатити страхове відшкодування позивачу .

Судова колегія виходячи з вищевикладеного повністю погоджується з таким висновком суду першої інстанції, що є обґрунтованим належним чином правовою позицію Верховного Суду виходячи із викладених обставин справи. Також апеляційний суд зазначає, що дійсно відсутні підстави для стягнення з МТСБУ матеріальної шкоди завданої ДТП.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15, провадження № 14-176цс18, зроблений висновок, відповідно до якого відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом № 1961-IVу страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.

Обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди, що перевищує ліміт відповідальності страховика, і сумою виплаченого страхового відшкодування.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17, провадження № 14-95цс20, зазначено, що враховуючи розподіл у деліктному зобов`язанні між винуватцем ДТП (страхувальником) і страховиком обов`язку з відшкодування шкоди, завданої під час експлуатації наземних транспортних засобів, а також те, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем має визначені законом межі та порядок реалізації, Велика Палата Верховного Суду відступає від висновку Верховного Суду України про те, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним, і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована (постанови Верховного Суду України від 20 січня 2016 року у справі № 6-2808цс15, від 14 вересня 2016 року у справі № 6-725цс16, від 26 жовтня 2016 року у справі № 6-954цс16).

Внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди виникають цивільні права й обов`язки, пов`язані з її відшкодуванням. Зокрема, потерпілий набуває право отримати відшкодування шкоди, а обов`язок виплатити відповідне відшкодування за Законом № 1961-IV виникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність (у визначених Законом № 1961-IV ) та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зокрема на суму франшизи, чи якщо страховик за Законом №1961-IV не має обов`язку здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Тобто внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком .

Згідно з частиною першою, пунктом 1 частини другої, частини третьої статті 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Системний аналіз статті 22 ЦК України частини другої статті 1192, статті 1194 ЦК України дозволяє дійти висновку, що реальними збитками, які підлягають відшкодуванню є саме вартість відновлювального ремонту без урахування зносу.

Як відомо з матеріалів справи, згідно з полісом № АР 0869695 від 30 вересня 2020 року було забезпечено відповідальність власника наземного транспортного засобу «ВАЗ 21063», д.р.н. НОМЕР_1 , страхова сума за договором за шкоду, завдану майну, становить 130000 грн, франшиза 1300 грн.

Судова колегія вважає, що при задоволенні позовних вимог до стархувальника та стягуючи як і з нього, так і з винуватця ДТП на користь позивача витрати, пов`язані із відновлювальним ремонтом автомобіля, в повному обсязі (в межах страхового відшкодування), суд повинен був виходити із наданого позивачем на підтвердження таких витрат на ремонт автомобіля KIA Sportage, д.н.з. НОМЕР_5 у розмірі 115 441 ,51 грн звіту №09-003 фахівця-автотоварознавця про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного внаслідок пошкодження автомобіля від 16 вересня 2021 року.

З наданого заявником звіту, ринкова вартість KIA Sportage, д.н.з. НОМЕР_5 становить 572 245,97 грн, значення коефіцієнту фізичного зносу 0,00, вартість відновлювального ремонту 115441,51 грн, втрата товарної вартості, що відбулися внаслідок пошкодження в ДТП -20 630,62 грн., вартість матеріального збитку, заподіяного внаслідок пошкодження в ДТП, визначена з урахуванням втрати товарної вартості -136 072,13 грн.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію ТЗ KIA Sportage, д.н.з. НОМЕР_5 2020 року випуску.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Страхувальник в даному випадку може нести відповідальність лише в межах страхового ліміту та з урахуванням наведених вимог закону щодо урахування зносу, ПДВ тощо.

Крім того, статтею 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачене зменшення страхового відшкодування на суму франшизи, яка в даному випадку згідно поліса №АР/0869695 становить 1300 грн.

Відповідно до п. 36.6. ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.

Враховуючи наданий позивачем звіт № 09-003 від 16 вересня 2021 року про вартість відновлювального ремонту автомобілю KIA Sportage, д.н.з. НОМЕР_5 вартість відновлювального ремонту 115441,51 грн , суму визначеної у страховому полісі № №АР/0869695 року франшизи 1300 грн, повинно бути проведено страхувальником 115 441,51 грн 1300 грн = 114 141,51 грн.

Решта вимог позивача про стягнення майнової шкоди як така, що перевищує ліміт відповідальності страховика, підлягає стягненню з винного у завданні шкоди особи відповідача по справі ОСОБА_3 , а саме 21 930,62 грн.

Враховуючи наявність полісу №АР/0869685 виданого ТДВ Страховою команією Ю.ЕС.АЙ, та розміри відшкодувань зазначені у полісі та розмір франшизи слід стягнути різницю між сумою яку повинна була б відшкодувати страхова, та суму доведену належними доказами яка підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_3 у розмірі 21 930,62 грн.

Інші доводи скаржника в частині стягнення з МСТБУ не є обґрунтованими належним чином, та є такими, що проявляють незгоду з процесуальною думкою суду і скаладються з суб`єктивних трактувань скаржника.

Стосовно стягнення моральної шкоди, судова колегія не може погодитись з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

В результаті ДТП автомобіль позивача зазнав механічних пошкоджень, втрата належного позивачу транспортного засобу вимагає від ОСОБА_1 додаткових зусиль для організації свого життя. Також станом на день судового засідання, з розгляду апеляційної скарги, відсутні будь-які докази, щодо відшкодування відповідачем у справі ОСОБА_3 компенсації, у якості спричиненої шкоди позивачу.

Оскільки протиправними та винними діями відповідача ОСОБА_3 , які перебували в причинному зв`язку з ДТП, що мала місце 28 серпня 2021 року, заподіяна позивачу моральна шкода, яку позивач зазнав у зв`язку фактичним знищенням належного йому майна, що прямо передбачено п. п. 1 та 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. У роз`ясненнях, приведених у п. п. 3, 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.95 р. (із змінами, внесеними згідно з постановою № 5 від 25.05. 01р.) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» сказане, що «під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода може полягати, зокрема у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Заподіяна моральна (немайнова) шкода відшкодовується тій фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями.

Відповідно до п. 23.1 ст. 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Пунктом 9.3 цього Закону встановлено, що розмір страхової суми за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих, становить 100 тисяч гривень на одного потерпілого.

Відшкодування моральної шкоди, спричиненої пошкодженням майна (транспортного засобу) у розмірі, визначеному судом, здійснює особа, яку визнано винною у скоєні дорожньо-транспортної пригоди.

Виходячи з вищевикладеного, судова колегія приходить висновку, що суд першої інстанції помилково не застосував викладені вище норми закону, у зв`язку з чим прийшов помилкового висновку про відмову в задоволенні стягнення моральної шкоди.

Судова колегія дослідивши матеріали судової справи, заслухавши сторони в судовому засіданні дійшла висновку про часткове задоволення стягнення з відповідача у справі ОСОБА_3 моральної шкоди завданої внаслідок ДТП , відповідно до якого ОСОБА_1 зазнав моральної шкоди яка знайшла свій вираз у порушенні нормального життєвого порядку родини, неможливості поїздок на особистому автомобілі на роботу, неможливості користування транспортним засобом до його ремонту, та приходить в цій частині до висновку про стягнення суми у розмірі 5000 грн., яка буде відповідати засадам цивільного судочинства, співмірності та є об`єктивною з урахуванням доведеності обставин вказаної справи. Судова колегія вважає, що заявлена представником позивача сума моральної шкоди у розмірі 150 000 грн є значною і неспівмірною з завданими моральними стражданнями ОСОБА_1 , зазначена сума належним чином не обгрунтована, що не забороняє належим чином обгрунтовувати розмір моральної шкоди іншими доведеними обставинами.

Судова колегія частково не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності цивільно - правової відповідальності винної у дтп особи, так як матеріалами справи доведено належним чином втрату товарної вартості автомобіля що відбулась внаслідок пошкодження в дтп(а.с.13зв.). Оцінивши належність, допустимість, достовірність, доказів а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, судова колегія дійшла висновку, що скаржником належним чином частково доведено ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, а тому заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню.

Винесене судове рішення не позбавляє позивача права на звернення до ТДВ "Страхова компанія "Ю.Ес.Ай".

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст.368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Біляївського районного суду Одеської області від 01 червня 2022 року скасувати.

Ухвалити нове рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Стягнути з відповідача ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса : АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_7 , АДРЕСА_2 ) суму матеріального відшкодування завданого внаслідок ДТП у розмірі 21 930 (двадцять однієї тисячі дев`ятсот тридцяти)гривень, суму морального відшкодування завданого внаслідок ДТП у розмірі 5000 гривень.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 17 серпня 2023 року.

Головуючий суддя В.В. Кострицький

Судді М.В.Назарова

В.А. Коновалова