Справа №337/2170/23
Номер провадження 2-п/337/17/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.08.2023 року м.Запоріжжя

Хортицький районний суд м. Запоріжжя

в складі: головуючого судді - Салтан Л.Г.

за участю секретаря Трегуб Т.В.

представник відповідача Ліфшиць З.О. (в режимі відеоконференції)

представник позивача Нікітіна Т.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі в режимі відеоконференції заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення від 20.06.2023 року по справі ЄУН 337/2170/23, за позовною заявою ОСОБА_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ), представник позивача: ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_4 (місце реєстрації: АДРЕСА_3 ) про стягнення неустойки (пені) за прострочення по сплаті аліментів.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про перегляд заочного рішення, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що заочним рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 20.06.2023 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів позовні вимоги ОСОБА_2 були задоволені у повному обсязі, стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожний день прострочення за період з 01.01.2020 року до 31.03.2023 року в сумі 32944,78 гривень та судовий збір у розмірі 1073,60 грн. Посилається на те, що справу розглянуто в відсутність відповідача, крім того, за розрахунком заборгованості зі сплати аліментів за період з 01.01.2020 по 31.03.2023 року складає 15638,18 грн., а судом було стягнуто пеню у розмірі 32944,78 грн., на підставі розрахунку наданого стороною позивача, що суперечить нормам ч. 1 ст. 196 СК України, тобто при застосуванні формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості».

7 серпня 20223 року до суду надійшли заперечення представника позивача згідно з якими остання просить суд вказану заяву залишити без задоволення, оскільки заочне рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя було ухвалено у відповідності норм закону, з урахуванням ч. 1 ст. 196 СК України та роз`яснень з приводу як правильно вираховувати суму пені, які викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 року у справі №572/1762/15-ц, від 03.04.2019 року у справі №333/6020/16-ц, від 19.01.2022 року у справі №711/679/21, а також від 27.04.2022 року у справі №496/2457/19.

У судове засідання сторони не з`явилися, про час та місце розгляду повідомлені належним чином, з заявами про відкладення не звертався.

Представник відповідача просить скасувати заочне рішення, справу призначити до розгляду у загальному порядку, посилаючись на те, що судом не було враховано те, що з червня 2023 року відповідачка сплачує по 5 тис. грн аліментів в рахунок поточних аліментів а на погашення заборгованості, до ухвалення заочного рішення добровільно сплатила усю суму пені, яку розрахував виконавець. З відповідачкою договір був укладений раніше, причини неявки її довірительці у судове засідання невідомі. Особисто вона мешкає у іншому місті та не підготувала завчано клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відео конференції. Відповідачкою пеня була сплачено добровільно за рішенням суду, але суд її не врахував. Крім того, сума, що стягнув суд розрахована не у відповідності до норм чинного законодавства.

Представник позивача вважає, що підстави для скасування заочного рішення відсутні.

Суд, заслухавши думку учасників справи, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що в задоволенні заяви слід відмовити з огляду на таке.

За змістом ст. 289 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 284 ЦПК України, заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Судом встановлено, що заочним рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 20 червня 2023 року у цивільній справі № 337/2170/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені у повному обсязі, стягнуто з ОСОБА_4 , на користь ОСОБА_2 , неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожний день прострочення за період з 01.01.2020 року до 31.03.2023 року в сумі 32944,78 та судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Як вбачається з матеріалів, судом вживалися заходи щодо повідомлення відповідачки та її представника про дату, час та місце проведення судового засідання, які були достеменно обізнані про судове провадження.

Рішеннями Європейського суду визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосується безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Практика Європейського Суду з прав людини (зокрема рішення «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008) наголошує, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження».

Нормою ч. 1 ст. 288 ЦПК України передбачено, що заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Отже, для скасування заочного рішення необхідно встановити не лише поважність причин неявки відповідача в судове засідання, в якому було ухвалене заочне рішення, а й те, що його аргументи щодо обставин справи впливали на правильне її вирішення. Лише за сукупності двох умов можна вважати, що наявні підстави для скасування заочного рішення і призначення справи до розгляду у загальному порядку.

Судом встановлено, що справу було розглянуто у відсутності відповідачки та її представника на підставі наявних у справі доказів. При цьому жодних причин, які б унеможливили їхню участь у судовому засіданні, останні не повідомили як і під час ухвалення рішення, так і під час розгляду заяви про скасування судового рішення.

В обґрунтування своїх доводів, сторона відповідача вважає, що за розрахунком заборгованості зі сплати аліментів за період з 01.01.2020 по 31.03.2023 року складає 15638,18 грн., а судом було стягнуто пеню у розмірі 32944,78 грн., на підставі розрахунку наданого стороною позивача та не було враховано сплату відповідачкою пені 13.06.2023 року.

Однак, як вбачається з тесту оскаржуваного рішення, судом був враховані обставини сплати відповідачкою на користь позивача сум, на які посилається представник відповідачки. Так у рішенні зазначено, що згідно рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 16.04.2020 року стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 , неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 29207,76 грн. за період з 11.10.2018 року до 31.12.2019 року. Зазначене рішення було виконано відповідачем 13.06.2023 року, що підтверджено квитанцією АК КБ «Приватбанк» № 0.0..1 від 13.06.2023 року та постановою державного виконавця Хортицького ВДВС Куліченко О.М. від 15 червня 2023 року ВП № 62917891.

Крім того, згідно розрахунку заборгованості по аліментам, борг за виконавчим листом №337/4713/18 року від 02.09.2019 року (по стягненню аліментів на утримання неповнолітнього сина) за період з 01.01.2020 по 31.03.2023 року складає 15638,18 грн. Розрахунок було здійснено з урахуванням роз`яснень Великої Палати Верховного Суду, викладених у постановах від 25.04.2018 року у справі № 572/1762/15-ц, від 03.04.2019 року у справі 333/6020/16-ц, від 19.01.2022 року у справі №711/679/21, а також від 27.04.2022 року у справі №496/2457/19. У постановах Великої Палити Верховного суду від 19.01.2022 року у справі №711/679/21, а також від 27.04.2022 року у справі №496/2457/19, з урахуванням тлумачення ВС, що розуміється під формулюванням «не більше 100 відсотків заборгованості, згідно якого стягнення пені, передбаченої абзацом 1 частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів; розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %; при застосуванні формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» в абзаці 1 частини 1 статті 196 СК України якщо обмежувати нарахування пені поточною заборгованістю (тобто, тією яка існує за всі місяці станом на момент пред`явлення позову чи на інший момент), то при пред`явленні позову за період коли існувало прострочення, а на момент пред`явлення позову поточна заборгованість відсутня, то і не буде межі, яку не повинна перевищувати пеня. Як наслідок, очевидно, що потрібно розмежовувати сукупну поточну заборгованість та заборгованість за аліментами за певний місяць. Колегія суддів, з урахуванням принципу розумності, вважає, що оскільки пеня є змінною величиною, основою для обчислення якої є саме заборгованість за аліментами за певний місяць, то формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» означає, що розмір пені не повинен перевищувати розмір заборгованості, на яку вона нараховується. У разі, якщо позивач, з урахуванням принципу диспозитивності пред`явив позов про стягнення пені за декілька місяців, то розмір пені за ці місяці не повинен перевищувати сукупний розмір заборгованості, на яку вона нараховується. У розрахунку було взято заборгованість по кожному місяцю окремо шляхом помноження простроченого (залишку простроченого) платежу на 1% та на кількість днів заборгованості по кожному окремому платежу. При цьому на виконання вимоги ч. 1 ст. 196 СК України, відповідно до якої розмір пені не може перевищувати 100% розміру заборгованості, у наданому розрахунку розмір пені був обмежений 100% заборгованості по кожному платежу. Таким чином, при ухваленні рішення, суд врахував що позивач правомірно збільшив на 100% розмір заборгованості по кожному платежу, сплата за яким відбулася пізніше, ніж через 100 днів після виникнення обов`язку внесення такого платежу та прийшов до висновку, встановивши суму, що підлягає стягненню у розмірі 32944,78 гривень, зазначивши, що розрахунок, наданий позивачем, узгоджується з ч. 1 ст. 196 СК України та роз`яснень Великої Палати Верховного Суду, викладених у постановах від 25.04.2018 року у справі № 572/1762/15-ц, від 03.04.2019 року у справі 333/6020/16-ц від 15.01.2020 року та у справі №334/7702/16 провадження № 61-42142св18 та не був оспорений відповідачкою.

За приписами п. 1 ч. 3 ст. 287 ЦПК України у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою залишити заяву без задоволення.

Відповідно до ч. 4 ст. 287 ЦПК України у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Отже, враховуючи те, що представником відповідачки та відповідачкою не були надані докази, які б мали істотне значення для правильного вирішення справи судом, та не наведені поважні причини, які б унеможливили їх участь у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що заяву про перегляд заочного рішення слід залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 260, 287-288 ЦПК України, суд,

УХВАВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення від 20.06.2023 року по справі ЄУН 337/2170/23, за позовною заявою ОСОБА_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ), представник позивача: ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_4 (місце реєстрації: АДРЕСА_3 ) про стягнення неустойки (пені) за прострочення по сплаті аліментів - залишити без задоволення.

Заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст виготовлений 22 серпня 2023 року, копію ухвали надіслати учасникам провадження.

Суддя Л.Г. Салтан