21.08.2023 Провадження по справі № 2/940/347/23
Справа № 940/828/23
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

21 серпня 2023 року Тетіївський районний суд Київської області в складі :

головуючого судді : Косович Т.П.

при секретарі : Козуб І.С.,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в м. Тетієві цивільну справу за позовомОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить розділити спільне майно подружжя його та ОСОБА_2 , визнавши за ним право приватної власності на автомобіль марки RENAULT моделі MEGANE SCENIC, 2005 року випуску, VIN-code НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , а за ОСОБА_2 - право приватної власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 13.12.2011 року між ним та відповідачкою ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тетіївського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 166.

За час спільного проживання в зареєстрованому шлюбі вони придбали майно, а саме автомобіль марки RENAULT моделі MEGANE SCENIC, 2005 року випуску, VIN-code НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , та квартиру АДРЕСА_1 .

Добровільно розділити спільне майно подружжя сторони не можуть, а тому позивач просить суд про захист свого права в судовому порядку.

В підготовче засідання позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Порхун О.П. не прибули. Представник позивача до суду надала клопотання, в якому просить справу слухати у відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_2 підготовче засідання не прибула, до суду надіслала заяву, в якій просить справу слухати у її відсутності, позовні вимоги визнає.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ст. 200 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем суд ухвалює рішення в підготовчому засіданні.

Суд, розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з такого.

В судовому засіданні встановлено, що сторони з 13.12.2011 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тетіївського районного управління юстиції у Київській області 13.12.2011 року (а.с. 5).

За час спільного проживання в зареєстрованому шлюбі ними було придбано майно, що належить їм на праві спільної сумісної власності, а саме: автомобіль марки RENAULT моделі MEGANE SCENIC, 2005 року випуску, VIN-code НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 (копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 - а.с. 9) та квартира АДРЕСА_1 загальною площею 52,3 кв.м., житловою площею 31,7 кв.м. (копія договору купівлі-продажу квартири від 07.04.2015 року - а.с. 6-7, копія витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 36032230 від 07.04.2015 року - а.с. 8).

Дійти згоди щодо спільної сумісної власності подружжя та поділу майна сторони не можуть.

Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За змістом ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Ст. 81 цього кодексу визначено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню.

Згідно зі статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України).

Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя.

Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Частинами 1,2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.

Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися «обставинами, що мають істотне значення», якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 р. N 11).

Зі змісту п.п. 23,24 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

Відповідно до п.30 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч.1 ст.63, ч.1 ст.65 СК.

При цьому суд враховує правові позиції ВСУ з аналогічних спорів, в яких ВСУ роз`яснює, що у процесі розгляду спорів про поділ майна подружжя необхідно враховувати такі обставини: час придбання майна; кошти, за які таке майно було придбано (джерело придбання); мета придбання майна, яка дозволяє визначити правовий статус сумісної власності подружжя.

При цьому суд підкреслює, що тільки у випадку, якщо придбання майна відповідало зазначеним критеріям, таке майно може бути визнане спільно нажитим і підлягає розподілу між подружжям на підставі ст.60 СК України.

Як встановлено в судовому засіданні, сторони визнали, а тому у відповідності до ч 1 ст. 82 ЦПК України даний факт доказуванню не підлягає, що об`єктом їх спільної сумісної власності подружжя є автомобіль марки RENAULT моделі MEGANE SCENIC, 2005 року випуску, VIN-code НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , та квартира АДРЕСА_1 .

Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Сторони дійшли згоди, що автомобіль марки RENAULT моделі MEGANE SCENIC, 2005 року випуску, VIN-code НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , відходить позивачу, а квартира АДРЕСА_1 - відповідачці, з огляду на що суд позовні вимоги задовольняє в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, ст.ст. 60, 61, 63, 69-71 СК України, ст.ст. 368, 372 ЦК України суд

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя задовольнити.

В порядку поділу майна подружжя:

визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , зареєстрованим в АДРЕСА_2 , право приватної власності на автомобіль марки RENAULT моделі MEGANE SCENIC, 2005 року випуску, VIN-code НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 ;

визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_6 , зареєстрованою в АДРЕСА_1 , право приватної власності на квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 52,3 кв.м., житловою площею 31,7 кв.м.

Право спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на вищевказане майно - автомобіль марки RENAULT моделі MEGANE SCENIC, 2005 року випуску, VIN-code НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , та квартиру АДРЕСА_1 - припинити.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його оголошення.

Суддя: Т.П.Косович