справа № 439/766/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 серпня 2023 року Бродівський районний суд Львівської області

в складі: головуючої - судді Бунди А.О.,

з участю секретаря судових засідань Кашуби Л.О,

позивачки ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача - адвоката Галушки В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на дитину, суд,

в с т а н о в и в:

позивач звернулася з даним позовом до суду, де в своїх вимогах покликається на те, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. У даному шлюбі народилася дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після розірвання шлюбу дочка проживає разом із позивачкою та перебуває на її утриманні. Рішенням Бродівського районного суду Львівської області від 24.05.2021року із відповідача стягнуто аліменти на її користь у розмірі частки заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 22.04.2021 і до досягнення дитиною повноліття. У дочки була патологія дистального прикусу та неправильного положення зубів верхньої і нижньої щелепи і вона потребувала встановлення брекет-системи для його виправлення. У 2021 році було розпочато лікування лікарем стоматологом ОСОБА_5 і встановлено брекети. Понесені позивачкою витрати становлять 55 тисяч гривень. Зазначає, що загальна сума лікування підтверджується чеками виданими ФОП ОСОБА_6 . Дочка зверталася до відповідача з проханням оплатити частково дані витрати, однак той відмовився. Тому, змушена звернутися з даним позовом до суду. Окрім цього, зазначила, що відповідач є працездатним та працевлаштованим, має постійний дохід, інших дітей не має, відтак має можливість оплатити половину вартості додаткових витрат на дитину. На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст.180; 185 СК України просить стягнути із ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на її користь половину понесених нею витрат на лікування їх дочки, а саме 27 500 гривень.

09.05.2023 року відкрито провадження у справі.

06.06.2023 року відповідачем ОСОБА_3 подано відзив на позов ОСОБА_1 . У поданому відзиві просить відмовити повністю позивачці у задоволенні позовних вимог. В пояснення цього зазначив, що ним на картковий рахунок позивачки відкритий у відділенні «Західне №76» Приватбанку за період з квітня 2022 року по 31 березня 2023 року перерахував в загальній сумі 43 000 гривень. Дані кошти ним були перераховані з метою забезпечення ОСОБА_4 належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального їх розвитку, в тому числі і компенсації додаткових витрат позивачки на лікування патології прикусу та встановлення брекет-системи. Відтак твердження позивачки про те, що нею особисто понесені витрати в сумі 55 000 гривень на лікування дочки в стоматології ФОП ОСОБА_6 є безпідставними.

В судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали з підстав наведених у фабулі позовної заяви.

Позивачка додатково пояснила, що кошти, які відповідач перераховував, витрачені на придбання мобільного телефону для дитини вартість якого становила приблизно 54 000 грн., що було обумовлено з відповідачем, а на лікування і встановлення брекет-системи відповідач грошей не давав, тому вважає, що є всі підстави для задоволення позову.

Представник відповідача - адвокат Галушка В.В. в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позовних вимог повністю. Зазначив, що відповідач окрім аліментів, які сплачує згідно рішення суду, перераховував додаткові кошти для потреб дитини, оскільки знав, що в неї патологія зубів, з приводу чого проходить лікування у стоматолога. Позивачкою не доведено, що для дитини був придбаний мобільний телефон і саме за таку вартість і кошти, які перераховано відповідачем в сумі 43000 грн. використано лише на мобільний телефон. Крім цього враховуючи високий розмір аліментів, який у грошовому виразі в залежності від заробітної плати, становив максимально у лютому 2022 року більше 14000 грн., то в позивачки була можливість придбати мобільний телефон дитині.

Суд, заслухавши пояснення сторін, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов до задоволення не підлягає.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 3 ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім вимог встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Виходячи із змісту ч. 1ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 7 СК України жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї; сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Вимога справедливості, добросовісності та розумності сімейного законодавства практично виражається у встановленні його нормами рівних умов для участі всіх осіб у сімейних відносинах.

Статтею 18 «Конвенції про права дитини» (ратифікованої постановою ВР України № 789 - XII від 27 лютого 1991 року) встановлено, що батьки несуть загальну та однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Під час розгляду цивільної справи № 6-1489 цс17 Верховний Суд України сформулював правову позицію від 13 вересня 2017 року, згідно з якою роз`яснив, що це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з її хворобою, каліцтвом тощо. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Ураховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який на підставі рішення Бродівського районного суду Львівської області від 09.09.2021 року був розірваний (а.с.7).

У шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народилася дочка ОСОБА_4 (а.с.5).

Дитина проживає разом з матір`ю (а.с.6,8).

ОСОБА_4 , 2006 року народження перебувала з травня 2021року на лікуванні у лікаря стоматолога-ортодонта ОСОБА_6 з приводу лікування патології дистального прикусу та неправильного положення зубів верхньої і нижньої щелеп в « Стоматології ОСОБА_5 » за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 9). Понесені витрати в період з 04.06.2021 по 08.04.2023 складають 55 000.00 гривень, що підтверджується копіями фіскальних чеків долучених до матеріалів справи (а.с.10).

Згідно судового наказу №439/698/21 від 24.05.2021 року із відповідача на користь позивачки стягуються аліменти на утримання дитини в розмірі частка (заробітку) доходу. Заборгованість по аліментах відсутня (а.с.26-28).

Із наданих відповідачем ОСОБА_3 копій виписок АТ «Ощадбанк» ним було перераховано на картковий рахунок позивачки, який відкритий у відділенні Ощадбанку за період з квітня 2022 року по березень 2023 року 43 000 гривень (а.с.29-37). Дана обставина не заперечувалася в судовому засіданні позивачкою.

Водночас, твердження позивачки про те, що кошти перераховані відповідачем в сумі 43000 грн. були використані на придбання лише мобільного телефону для дитини не підтвердженні жодними доказами, тому є голослівними та судом до уваги не приймаються.

Окрім цього суд звертає увагу, що половина понесених додаткових витрати на дитину становить 27500 грн., а відповідач додатково, окрім аліментів, перерахував 43000 грн., що дало можливість позивачу крім витрат пов`язаних із лікуванням дитини, використати кошти на придбання інших необхідних речей з врахуванням матеріального становища сторін та потреб дитини.

А тому враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити за безпідставністю.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки в задоволенні позову відмовлено, а позивачка звільнена від сплати судового збору за подання позову до суду, суд відносить витрати зі сплати судового збору на рахунок держави.

На підставі ст.ст.7,141,180,185 СК України, керуючись ст.ст. 10,12,13,81,89,258-259,263-265,279 ЦПК України,суд

у х в а л и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на дитину відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30 - денний строк з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 .

Відповідач ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , прорживає смт. Підкамінь, Золочівського району, Львівської області.

Повний текст рішення складено та підписано 18 серпня 2023 року.

Суддя: А.О.Бунда