Провадження № 2/202/861/2023
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2023 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Слюсар Л.П.,

за участю секретаря - Пеки Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

28 грудня 2022 року позивач в особі представника звернувся засобами поштового зв`язку до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська із позовною заявою до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 19.09.2018 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 укладено договір № 011/3105/458683 про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування, відповідно до умов якого Відповідачу було надано кредит у сумі 100000 грн., строком на 24 місяці. 19.09.2018 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_2 було укладено Договір поруки №011/3105/458683/П, відповідно до якого Поручитель зобов`язується в відповідати перед Кредитором солідарно з Позичальником за виконання забезпечених зобов`язань, у тому числі тих, що виникнуть у майбутньому, які випливають з умов Кредитного договору.

Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав Відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначений умовами кредитного договору, що підтверджується випискою по рахунку, що є рахунком для погашення заборгованості по Кредиту та нарахованим процентам, а також рахунку по обліку заборгованості.

В порушення положень кредитного договору Відповідач не виконав своєчасно та в повному обсязі свої зобов`язання не вносив платежі, передбачені умовами кредитного договору, на повернення отриманих коштів, також сплату процентів за користування кредитом. У зв`язку із відсутністю здійснення платежів на виконання умов кредитного договору у Відповідача утворилася заборгованість за кредитним договором.

28.09.2020 року АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» уклали договір відступлення прав вимоги №114/2-39 та остання набула статусу Нового Кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які є боржниками АТ «Райффайзен Банк Аваль», включно і до ОСОБА_1 за кредитним договором №011/3105/458683 від 19.09.2018 року

Просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором № 011/3105/458683 від 19.09.2018 року в розмірі 82 268,28 грн. та сплачений судовий збір в сумі 2481,00 грн.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28 грудня 2022 року, головуючим суддею у розгляді вказаної справи визначено суддю Слюсар Л.П.

В порядку ч. 6 ст. 187 ЦПК України, 29 грудня 2022 року судом були направлені запити до відділу формування та ведення реєстру територіальної громади департаменту адміністративних та дозвільних процедур Дніпровської міської ради щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , відповіді з якого надійшли на адресу суду 24 лютого 2023 року.

Ухвалою судді від 27 лютого 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі з призначенням до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

14.03.2023 року до суду від відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву в якій позовні вимоги не визнав. Вказав, що не заперечує, що дійсно 19.09.2018 року він уклав договір з АТ «Райффайзен Банк Аваль» про отримання кредиту в сумі 100000 грн., строком на 24 місяці, як і підписання його дружиною ОСОБА_2 анкети поручителя та договору поруки з позивачем для отримання ним кредиту.

Наголосив, що після отримання кредиту він в перші місяці регулярно сплачував певні грошові суми на рахунок банку та відповідно ним була сплачена сума в розмірі 51312,00 грн. Останній платіж ним було здійснено в липня 2019 року, тобто в липні 2022 року минуло три роки з дня його останньої сплати частини боргу. .

Після цього в його сім`ї та в нього особисто склалися досить важкі сімейно-побутові обставини, а в країні почалася епідемія коронавірусу. Він тяжко захворів цією хворобою, тривалий час лікувався в 2020 році. Крім цього, з різних причин протягом 2019-2020 років його сім`я втратила кілька близьких їм людей, що не могло не позначитися на психо-моральному стані його та його близьких, через пандемію він практично не міг проводити підприємницьку діяльність, і він та вся його сім`я почали терпіти значні матеріальні негаразди.

Через ці обставини, він 06.10.2022 року письмово звернувся з заявою до голови правління «Райффайзен банк Аваль», в якій просив через названі обставини або провести перекредитування щодо його боргу, або про реструктуризацію .

Після цього він отримав від банку гарантійного листа, в якому повідомлялось, що він має можливість сплатити суму боргу в розмірі 65720,47 грн., замість боргу в розмірі 94359,57 грн. Однак в відділенні банку в яке він звернувся після отримання гарантійного листа, йому відмовили в прийнятті суми та наданні довідки про закриття боргу, а почали вимагати сплати всієї суми в розмірі 94 359,57 грн., якої в нього не було.

Після цього він не міг надалі сплачувати суму, що залишилась, і на сьогоднішній день якась сума боргу ще є, але вона не відповідає тій сумі, яка зазначена в позові 82268,28 грн. Зазначена сума жодним фінансовим документом не обґрунтована і він не може з нею погодитись.

Що стосується договору відступлення права вимоги, який датований 26.09.2020 року, копію якого він отримав разом з позовом і звісно його раніше не отримував, то вказав, що він - боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні та не знав про таку заміну.

Звернув увагу суду на той факт, що в позові зазначено два відповідача, а саме він, відповідач 1- ОСОБА_1 та відповідач 2 його дружина ОСОБА_2 і таке право позивача щодо двох відповідачів ніхто не заперечує. Але не зрозумілим є те, які ж остаточні позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», оскільки невідомо чому, але в прохальній частині позову позивач просить стягнути певні грошові суми лише з відповідача -1, тобто з нього і невідомо, чому в позові взагалі зазначено відповідача 2 ОСОБА_2 .

Вказав, що оскільки останній платіж на рахунок первісного кредитора банку було здійснено в липні 2019 року, то станом на грудень 2022 року, позивач ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» звернулася до суду з пропуском строку позовної давності, який просив суд застосувати до позовних вимог позивача та відмовити в позові.

13.04.2023 року від ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» надійшли письмові пояснення по справі. Вказали, що позивач вважає аргументи у відзиві відповідача безпідставними та такими, що спрямовані на уникнення відповідальності за невиконане зобов`язання.

Звернули увагу суду на те, що здійснення перекредитування або є реструктуризації боргу є виключним правом кредитора а не його обов`язком. Також зауважили, що Відповідачем не надано доказів безпосереднього звернення із заявами про реструктуризацію боргу до Кредитора.

Щодо гарантійного листа та можливості сплати меншої суми боргу вказали, що навіть за умови, якщо банк дійсно надіслав Відповідачу гарантійного листа, станом на 06.10.2022 року він втратив свою чинність, оскільки був дійсним до 19.02.2021 року.

Щодо відмови банку прийняти меншу суму та видати довідку про закриття боргу вказали, що станом на 06.10.2022 року ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» перестав бути кредитором за кредитним договором №011/3105/458683 від 19.09.2018 року, оскільки 28.09.2020 року відступив право вимоги за цим кредитним договром ТОВ «ФК «Кредит-Капітал».

На підтвердження суми заборгованості представником ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» до позовної заяви долучено копії Виписок по рахунку до кредитного договору №011/3105/458683 від 19.09.2018 року, а також оригінал Розрахунку заборгованості станом на 15.12.2022 року.

Щодо пропущення, на думку Відповідача, строків позовної давності вказали, що п.11.5 Кредитного договору зазначено, що до всіх правовідносин, пов`язаних з укладанням та виконанням умов Договору застосовується строк позовної давності тривалістю п`ять років. Отже строк позовної давності не пропущено.

ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» не погоджується з іншими аргументами відповідача та вважає, що докази додані до матеріалів справи є достатніми для вирішення справи по суті.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, натомість до матеріалів позовної заяви додано клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача та можливість ухвалення заочного рішення у разі неявки відповідача в судове засідання.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися. Відповідно до заяви, яка надійшла до суду 02 травня 2023 року просили суд розглядати справу без їх участі та відмовити в задоволенні позовних вимог позивача.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК Україниу зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, доходить наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що 19 вересня 2018 року між Публічним акціонерним товариством «Раффайзен Банк Аваль» (Кредитор) та фізичною особою -підприємцем ОСОБА_1 (Позичальник) було укладено Кредитний договір № 011/3105/458683, згідно умов якого кредитор зобов`язується надати Позичальнику кредитні кошти в формі Невідновлювальної кредитної лінії з лімітом кредитування в сумі 100000,00 грн., а Позичальник зобов`язується використати Кредит за цільовим призначенням, повернути Кредитору суму Кредиту, сплатити проценти за користування Кредитом та комісії, а також виконати інші зобов`язання, визначені Договором (п.1.1) . Фіксована процентна ставка в розмірі 30% (п.2.1).Кінцевий термін надання кредиту 19.10.2018 р. (п.1.2) , кінцевий термін погашення Кредиту 19.09.2020 р. (п.1.3)

Відповідно до п.1.4 Кредитного договору, кредит надається Позичальнику на поповнення обігових коштів та ведення поточної фінансово-господарської діяльності, а саме: придбання сировини та матеріалів, оплата товарів та послуг (в т.ч. за зовнішньоекономічними контрактами); виплата заробітної плати та сплати обов`язкових платежів до Державного бюджету, Пенсійного фонду України та інших обов`язкових платежів, пов`язаних з виплатою заробітної плати, сплата інших платежів до бюджету;інших поточних потреб, пов`язаних з веденням господарської діяльності Позичальника, за винятком придбання основних засобів і витрат, що збільшують вартість основних засобів Позичальника, та надання або повернення фінансової допомоги. До відносин сторін не застосовується Закон України «Про споживче кредитування».

19.09.2018 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_2 було укладено Договір поруки №011/3105/458683/П, відповідно до якого Поручитель зобов`язується в відповідати перед Кредитором солідарно з Позичальником за виконання забезпечених зобов`язань, у тому числі тих, що виникнуть у майбутньому, які випливають з умов Кредитного договору

28.09.2020 року АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» уклали договір відступлення прав вимоги №114/2-39 та остання набула статусу Нового Кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які є боржниками АТ «Райффайзен Банк Аваль», включно і до ОСОБА_1 за кредитним договором №011/3105/458683 від 19.09.2018 року, вид кредитування Відновлювальна кредитна лінія суб`єкта Мікробізнесу та фінансування поповнення оборотних коштів.

Статтею 124 Конституції Українипередбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» містить, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Судова юрисдикція це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ

Юрисдикційність спору залежить від характеру спірних правовідносин, правового статусу суб`єкта звернення та предмета позовних вимог, а право вибору способу судового захисту належить виключно позивачеві.

Згідно з ч. 1ст. 4 ЦПК Україникожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1ст. 5 цього Кодексуздійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1ст. 19 ЦПК Українисуди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Отже, критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне, а по-друге - суб`єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

Відповідно до статті 4 ГПК Україниправо на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Справи, що відносяться до юрисдикції господарських судів, визначено статтею 20 ГПК України.

Предметна та суб`єкта юрисдикція господарських судів, тобто сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції, визначена статтею 20 ГПК України. Так, за частиною першою цієї статті господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Наведена норма свідчить, що законодавець відніс до юрисдикції господарських судів справи: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем; 2) у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці.

Отже, ознаками спору, на який поширюється юрисдикція господарського суду, є наявність між сторонами господарських відносин, врегульованих ЦК України,ГК України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і спору про право, що виникає з відповідних відносин, наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом, відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Згідно п. 1 та п. 6. ч. 1 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці; та справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи.

Крім того, з дати набрання чинності ГПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII до юрисдикції господарських судів належать спори щодо розгляду спорів стосовно правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, якщо сторонами цього основного зобов`язання є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці. У цьому випадку суб`єктний склад сторін правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, не має значення для визначення юрисдикції господарського суду щодо розгляду відповідної справи.

Такий висновок суду узгоджується з висновком Верховного суду, викладеним у постанові від 02.10.2018 у справі № 910/1733/18.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства;

Виходячи із вищевикладеного враховуючи суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин, суд бере до уваги, що позивачем заявлено вимогу про стягнення заборгованості за кредитним договором до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , вид кредиту відновлювальна кредитна лінія суб`єкта мікробізнесу та фінансування поповнення оборотних коштів, тому, суд дійшов висновку про закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, оскільки спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

У відповідності дост. 256 ЦПК Українисуд роз`яснює позивачу його право звернення до суду із зазначеними вимогами в порядку господарського судочинства.

Керуючись: ст.ст. 255, 261 ЦПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по цивільній справі за позовною заявою вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» (79029, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, буд. 1, корп. 28, 3-й поверх, ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором - закрити.

Роз`яснити позивачу Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» право звернення до суду із зазначеними вимогами в порядку господарського судочинства.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції, шляхом подачі у 15-ти денний строк з дня її проголошення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів від дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя Л.П. Слюсар