Справа № 215/4384/22
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
10 серпня 2023 року Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
у складі : головуючого, судді Коноваленка М.І.
секретар судового засідання Коломійчук К.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні, за правилами загального позовного провадження, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 в інтересах якого діє ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання майна особистою приватною власністю одного з подружжя,-
11.11.2022 позивач ОСОБА_1 в інтересах якого діє ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до відповідачки ОСОБА_3 в якому просить визнати житлову квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 особистою приватною власністю позивача ОСОБА_1 .
Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02.12.2022 р. позовну заяву повернуто позивачу.
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 01.02.2023 р. ухвалу скасовано та справу направлено до суду для продовження розгляду справи.
Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17.03.2023 р. позовну заяву залишено без руху, для усунення недоліків.
27.03.2023 р. на виконання ухвали суду надійшла уточнена позовна заява (а.с.83-89).
В обґрунтування позову позивач вказує, що з відповідачем по справі перебував у зареєстрованому шлюбі з 25.12.1982, який розірвано рішенням Тернівського районного суду від 19.03.2001. Спірна квартира АДРЕСА_2 була придбана 12.12.1994 позивачу, як єдиному спадкоємцю, за кошти його батька. В цій квартирі проживав батько позивача ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідач в утриманні вказаного житла участі не брала, комунальні платежі не сплачувала, і взагалі не цікавилася даною квартирою, оскільки квартира фактично не була спільною сумісною власністю. З позивачем втрачено будь-які зв`язки з березня 2001 року. Наразі позивач не може вільно розпоряджатися своїм майном, так як квартира придбана в період шлюбу і будь-який правочин щодо розпорядження майном не може бути посвідчений нотаріусом без згоди дружини, колишнього члена сім`ї. Враховуючи викладене, позивач змушений звернутися в суд за захистом своїх прав, просить визнати його єдиним власником квартири АДРЕСА_2 .
В судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені, представник позивача подав заяву про підтримання заявлених позовних вимог, просить провести підготовчий розгляд справи за відсутності позивача та його представника, закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду (а.с.143-144, 170-174).
Відповідач у судовому засіданні не була присутньою, про час та місце розгляду справи повідомлена, згідно з ч.8, 11 ст.128 ЦПК України.
Ухвалою судді Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18.04.2023 прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі, розгляд призначено за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13.06.2023 закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті.
Ухвалою судді Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10.08.2023 постановлено проводити заочний розгляд справи.
Інші процесуальні дії не вчинялись, заходи забезпечення доказів/позову, зупинення/відновлення провадження не застосовувались.
Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності представника позивача, відповідно до ч.3 ст. 211 ЦПК України, враховуючи, що останній скористався своїми процесуальними правами.
Відповідно до ст. 178 ЦПК України відповідач копію відзиву до суду та учасникам процесу не надіслав. Будь-яких заяв та клопотань на адресу суду не надходило.
Положеннями ч.2 ст.247 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши письмові докази, в заочному порядку, за правилами загального позовного провадження, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_5 перебували у зареєстрованому шлюбі з 25.12.1982, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_1 (а.с.115).
Норми Сімейного кодексу України у статтях 57, 60 встановлюють загальні принципи нормативно-правового регулювання відносин подружжя з приводу належного їм майна, згідно з якими: 1) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної власності; 2) майно, набуте кожним із подружжя до шлюбу, є особистою приватною власністю кожного з них.
Шлюб між сторонами розірвано 19.03.2001, що підтверджується випискою з рішення Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19.03.2001 (копія а.с.116) та свідоцтвом про розірвання шлюбу серія НОМЕР_2 (копія а.с. 117).
Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України).
З метою збереження балансу інтересів подружжя, дотримуючись принципів добросовісності, розумності і справедливості Сімейний кодекс України містить винятки із загального правила.
Зокрема, відповідно до пункту 3 частини першої статті 57 Сімейного кодексу України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею/ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй/йому особисто.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 червня 2018 року у справі № 711/5108/17 (провадження № 61-1935св18) зроблено висновок щодо застосування пункту 3 частини першої статті 57 Сімейного кодексу України та вказано, що «у випадку набуття одним із подружжя за час шлюбу майна за власні кошти, таке майно є особистою приватною власністю».
Підстави набуття права спільної сумісної власності подружжя (тобто перелік юридичних фактів, які є підставами виникнення права спільної власності на майно подружжя) визначені у статті 60 СК України.
За змістом цієї норми належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його за час шлюбу, але і спільністю участі подружжя коштами або працею в набутті майна.
Тобто статус спільної сумісної власності визначається такими критеріями: 1) час набуття майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття).
12.12.1994 ОСОБА_1 придбав квартиру АДРЕСА_2 , яка зареєстрована на нього на праві особистої власності, що підтверджується копією договору купівлі продажу квартири від 12.12.1994 та копією довідки БТІ (а.с.94,95), а також тех.паспортом на квартиру (а.с.96-98).
У разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане.
Тому сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя.
Згідно з частиною першою статті 81ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
З матеріалів справи судом вбачається, що квартира АДРЕСА_2 була придбана позивачем за час перебування у шлюбі, та зареєстрована за ним на праві особистої власності, що не спростовано та не оспорено відповідачем, а тому, згідно з наведеними вище нормами діючого законодавства, це майно є об`єктом права особистої приватної власності позивача.
Таким чином вимоги позовної заяви підлягають задоволенню в повному обсязі.
Позивачем не заявлено вимоги щодо стягнення з відповідача судових витрат у разі задоволення позову, тому витрати покладаються на позивача.
Керуючись ст.ст.4, 12, 19, 28, 229, 263 ч.6, 265, 274, 280 - 289 ЦПК України, ст.ст.7,57,60 Сімейного кодексу України, ст.ст.16,328,392 ЦК України, суд,
Позовну заяву ОСОБА_1 в інтересах якого діє ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання майна особистою приватною власністю одного з подружжя, - задовольнити.
Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , єдиним власником квартири АДРЕСА_2 .
Копію рішення направити відповідачу.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Роз`яснити сторонам у справі, що згідно з вимогами ч. 1 ст. 284 ЦПК України, заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Тобто суб`єктом подання заяви про перегляд заочного рішення є виключно відповідач, а не інші особи, які беруть участь у справі. Повторне заочне рішення сторони можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивачем апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.
Заочне рішення складено суддею 10.08.2023 .
СУДДЯ: