Справа № 495/9308/22
Номер провадження 2-др/495/30/23
08 серпня 2023 рокум. Білгород-Дністровський
Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:
головуючої судді Анісімової Н.Д.,
при секретарі судового засідання Коліниченко Н.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Білгород-Дністровському заяву представника позивача Акціонерного товариства «ДТЕК Одеські Електромережі» адвоката Калініченка Сергія Миколайовича, про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі № 495/9308/22 за позовом Акціонерного товариства «ДТЕК Одеські Електромережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості вартості не облікової електричної енергії, суд
Представник позивача звернувся до суду з заявою, в якій просив ухвалити у справі № 495/9308/22 додаткове рішення, яким стягнути на користь Акціонерного товариства «ДТЕК Одеські Електромережі» (далі Позивач, АК «ДТЕК Одеські Електромережі») з ОСОБА_1 (далі Відповідач) витрати на правничу допомогу в сумі 10 000,00 грн.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 15.06.2023 року було задоволено позов АК «ДТЕК Одеські Електромережі» до відповідача про стягнення заборгованості вартості не облікової електричної енергії.
Заявник стверджує, що в рішенні суду не вирішено питання про розподіл судових витрат, у зв`язку з чим вважає необхідним звернутися до суду з даною заявою про ухвалення додаткового рішення.
Суд не вбачав необхідності виклику сторін у судове засідання.
Щодо поновлення строку для подання доказів щодо розміру витрат на правничу допомогу суд з`ясував наступне.
Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Велика Палата Верховного Суду вважає, що вимога ч. 8 ст. 141 ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні (п. 53 додаткової Постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року).
Так як справа розглядалася у порядку спрощеного позовного провадження, де судові дебати відсутні, представник позивача до розгляду справи по суті, 13.06.2023 року, подав заяву, у якій зазначив, що докази на підтвердження витрат позивача на правничу допомогу буде подано у порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України.
Причиною несвоєчасного подання АТ «ДТЕК Одеські електромережі» доказів щодо розміру витрат на правничу допомогу є те, що про існування ухваленого рішення від 15.06.2023 року, заявнику стало відомо лише 04.07.2023 року через систему Електронний Суд, що підтверджується наданим доказами.
Отже, з огляду на те, що про існування ухваленого рішення заявнику стало відомо 04.07.2023 року, суд вирішив, що строк для подання доказів щодо розмірів на правничу допомогу може бути поновлений.
Щодо питання суми стягнення на правничу допомогу суд зазначає наступне.
Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Згідно зі ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.
Відповідно до положень п. 1 ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Пунктами 1, 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
З матеріалів справи вбачається, що стороною позивача надано докази на підтвердження вимог понесених витрат на правничу допомогу, а саме: додаткову угоду до Договору про надання правової допомоги № 137-ОЕМ від 25.09.2020 року; актом надання послуг № 196 від 06.07.2023 року.
Водночас за змістом ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (наданих послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Також, у рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
При встановленні гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 зауважено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений і у п. 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансового стану обох сторін (п. 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, п. 5.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18).
Зважаючи на викладене вище, судом має братися до уваги обсяг, якість та характер наданих послуг, та чи відповідають вони ціні в розмірі 10 000,00 грн. в даних конкретних обставинах справи.
Представник позивача зазначає те, що позивачем було понесено витрати на послуги адвоката, що пов`язані з вивченням нормативно-правового регулювання спірних відносин, аналіз судової практики, розробка загальної стратегії дій щодо захисту інтересів позивача, підготовка процесуальних документів у розмірі 10 000,00 грн.
Враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, керуючись у тому числі такими критеріями, як обґрунтованість та пропорційність до предмета спору, виходячи з обсягу фактично наданих послуг, з урахуванням характеру виконаної адвокатом роботи (поданої заяви адвоката про розгляд первісної справи за його відсутності), принципу співмірності та розумності судових витрат (у найменуваннях послуг, наприклад, вказується аналіз судової практики, але зважаючи на специфіку спірних правовідносин, у первісному позові згадується лише декілька рішень апеляційного суду, що на пряму не стосувалися предмету спору), а також розгляду справи в спрощеному позовному провадженні, суд вважає можливим зменшити розмір судових витрат та стягнути з відповідача витрати за надання правової допомоги на користь позивача в сумі 3 000 грн., що є обґрунтованим і пропорційним до предмета спору та виконаної адвокатом роботи по справі.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 141, 270 ЦПК України, суд -
Заяву представника Акціонерного товариства «ДТЕК Одеські Електромережі» адвоката Калініченка Сергія Миколайовича про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі № 495/9308/22 за позовом Акціонерного товариства «ДТЕК Одеські Електромережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості вартості не облікової електричної енергії задовольнити частково.
Поновити Акціонерному товариству «ДТЕК Одеські Електромережі» строк для подання доказів щодо розміру витрат на правничу допомогу у справі № 495/9308/22.
Ухвалити додаткове рішення у справі № 495/9308/22 за позовом Акціонерного товариства «ДТЕК Одеські Електромережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості вартості не облікової електричної енергії.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення додаткового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього додаткового рішення.
Повний текст судового рішення складено 08.08.2023 року.
Суддя Н.Д.Анісімова