Справа № 487/3094/17
Провадження № 2/487/128/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.08.2023 Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді Афоніної С.М., за участю секретаря судового засідання Ященко В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування», Публічного акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», філії «Варварівський ДЕД» ДП «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», Дочірнього підприємства «Миколаївський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета позову - Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, Моторне (транспортне) страхове бюро України, ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

за участю:

представника відповідача акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» Богдана Б.Б.

ВСТАНОВИВ:

08.06.2017 позивачі ОСОБА_1 і ОСОБА_3 звернулися до Заводського районного суду м. Миколаєва з позовом до Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування», Публічного акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», філії «Варварівський ДЕД» ДП «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», Дочірнього підприємства «Миколаївський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета позову - Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, Моторне (транспортне) страхове бюро України, ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 09.01.2019 в задоволенні позову позивачів відмовлено у повному обсязі.

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 08.05.2019, рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвалою від 22.09.2020 Верховного Суду касаційну скаргу ОСОБА_3 залишено без задоволення та рішення судів першої і апеляційної інстанцій без змін, касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 09.01.2019 та постанову Миколаївського апеляційного суду від 08.05.2019 в частині позовних вимог про відшкодування матеріальної та моральної шкоди скасовані, та справу в цей частині передано на новий розгляд до суду першої інстанції. В іншій частині рішення та постанова залишені без змін.

16.11.2020 цивільна справа №487/3094/17 надійшла до Заводського районного суду та передано на розгляд судді Афоніної С.М., ухвалою від 23.11.2020 позов прийнято до розгляду та відкрите провадження в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 23.12.2020.

13.12.2021, 14.12.2021 та 10.01.2022 року від позивачки ОСОБА_1 надійшло письмове клопотання про передачу справи на розгляд Господарського суду Миколаївської області, яким відкрито провадження у справі про банкрутство дочірнього підприємства «Миколаївський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України».

15.12.2021 представник ДП «Миколаївський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» надав до суду заяву про передачу справи на розгляд до Господарського суду Миколаївської області, яким відкрито провадження у справі про банкрутство дочірнього підприємства «Миколаївський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України».

В судовому засіданні представник Акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» не заперечував проти задоволення клопотання та передачі справи на розгляд до Господарського суду Миколаївської області, яким відкрито провадження у справі про банкрутство ДП «Миколаївський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України».

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Вислухавши думку представника відповідача Богдана Б.Б., дослідивши подані клопотання, суд дійшов такого.

28 травня 2021 року на сайті Єдиного державного реєстру судових рішень, який є загальнодоступним, було оприлюднено ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 29 квітня 2021 року у справі № 915/1489/20 про відкриття провадження у справі про банкрутство дочірнього підприємства «Миколаївський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», введено процедуру розпорядження майном боржника на строк до 170 календарних днів та призначено розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Юринця А.В.

Згідно з п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

У частині 1 ст. 19 ЦПК України встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Разом із тим, за приписами п. 8 ч. 1 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають, крім іншого, справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство.

21 жовтня 2019 року набрав чинності Кодекс України з процедур банкрутства, пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень якого передбачено, що з дня введення в дію цього Кодексу визнано таким, що втратив чинність, зокрема, Закон України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

За змістом ч. 1, ч. 2 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Таким чином, норми Кодексу України з процедур банкрутства передбачають концентрацію всіх спорів у межах справи про банкрутство задля судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна боржника до ліквідаційної маси та проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів.

Отже, порушення провадження у справі про банкрутство боржника обумовлює особливість вирішення таких спорів і полягає в тому, що вони розглядаються та вирішуються по суті саме у межах справи про банкрутство.

Дана позиція висловлена у Постанові Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 19 червня 2018 року у справі № 908/4057/14 та Постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 607/6254/15-ц, в яких, зокрема, зазначено, що законодавець захищає не лише права банкрута, а й права інших осіб, які мають вимоги до банкрута.

Захист таких осіб полягає у тому, що інші суди, незалежно від юрисдикції, які розглядали справи за позовами до відповідача, щодо якого відкрито провадження у справі про банкрутство після відкриття провадження в інших справах, не закривають таке провадження, а передають справу до належного суду для розгляду по суті. При цьому таким належним судом є виключно суд господарської юрисдикції, який відкрив справу про банкрутство відповідача.

Таке урегулювання процедури розгляду спорів до відповідача, щодо якого відкрито провадження у справі про банкрутство, встановлює зрозумілу і справедливу процедуру закінчення розгляду справи належним судом, дотримання принципу визначення юрисдикції справи та підсудності спорів одному господарському суду, який акумулює усі вимоги до відповідача, щодо якого порушено процедуру банкрутства.

В судовому засіданні встановлено, що ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 29 квітня 2021 року відкрито провадження у справі про банкрутство дочірнього підприємства «Миколаївський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», а відтак на спірні правовідносини розповсюджується дія ч. 2 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства, а спір належить до юрисдикції господарського суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство.

У свою чергу, нормою п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Водночас, у відповідності до ч. 3 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства матеріали справи, в якій стороною є боржник, щодо майнових спорів з вимогами до боржника та його майна, провадження в якій відкрито до відкриття провадження у справі про банкрутство, надсилаються до господарського суду, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство, який розглядає спір по суті в межах цієї справи.

При цьому, системний аналіз положень Кодексу України з процедур банкрутства дає підстави для висновку, що з моменту порушення стосовно боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника. Спеціальні норми Кодексу України з процедур банкрутства застосовуються переважно щодо інших законодавчих актів.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 607/6254/15-ц (провадження № 14-404цс19) зазначено, що захист осіб, які мають вимоги до банкрута, полягає у тому, що інші суди, незалежно від юрисдикції, які розглядали справи за позовами до відповідача, щодо якого відкрито провадження у справі про банкрутство, після відкриття провадження в інших справах, не закривають таке провадження, а передають справу до належного суду для розгляду по суті. При цьому таким належним судом є виключно суд господарської юрисдикції, який відкрив справу про банкрутство відповідача.

У вказаній справі Велика Палата Верховного Суду погодилась із висновками судів першої та апеляційної інстанції, що спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а належить до господарської юрисдикції. Однак не погодилася з висновками про закриття провадження у справі, оскільки такі дії перешкоджають позивачу у доступі до правосуддя та унеможливлюють захист його прав у господарському процесі у повному обсязі з урахуванням визначених строків звернення, та направила справу до господарського суду, на розгляді якого перебуває справа про банкрутство.

Таким чином, виходячи із правових висновків Великої Палати Верховного Суду у подібних правовідносинах, суд дійшов висновку, що з моменту порушення провадження у справі про банкрутство відповідач дочірнє підприємство «Миколаївський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» перебуває в особливому правовому режимі, тобто внаслідок змін у правовому статусі відповідача справа належить до виключної підсудності іншого суду господарського суду, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство.

Крім того, суд звертає увагу, що частиною 3 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що матеріали справи, в якій стороною є боржник, щодо майнових спорів з вимогами до боржника та його майна, провадження в якій відкрито до відкриття провадження у справі про банкрутство, надсилаються до господарського суду, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство.

Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що справу слід передати за підсудністю до Господарського суду Миколаївської області, оскільки відносно відповідача дочірнього підприємства «Миколаївський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» відкрито провадження у справі про банкрутство, а провадження в даній справі відкрито 21.06.2017, тобто до відкриття провадження у справі про банкрутство відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 30, 31, 261, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

Цивільну справу №487/3094/17 за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування», Публічного акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», філії «Варварівський ДЕД» ДП «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», Дочірнього підприємства «Миколаївський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета позову - Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, Моторне (транспортне) страхове бюро України, ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди передати до Господарського суду Миколаївської області, на розгляді якого перебуває справа № 915/1489/20 про банкрутство дочірнього підприємства «Миколаївський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України».

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Сторони, яким ухвала суду не була вручена у день її складення, мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення їм цієї ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.М. Афоніна