П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 серпня 2023 року місто Київ

справа № 759/3008/22

провадження №22-ц/824/9415 /2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М.,

сторони:

позивач - ОСОБА_1

відповідачка - ОСОБА_2

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 подану адвокатами Молодоженя Ніною Іванівною та Кузьменко Іриною Геннадійовною ,

на рішення Святошинського районного суду м.Києва від 15 березня 2023 року, ухвалене у складі судді Ульяновської О.В.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат-

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2022 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 , в якому просила стягнути з останнього на її користь аліменти на утримання неповнлітньої дитини ОСОБА_4 в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня предявлення позову і до досягнення повноліття; стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача додаткові витрати на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 15591,55 грн.

Позов обґрунтовано тим, що 16 лютого 2013 року був зареєстрований шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які обрали післяшлюбне прізвище - ОСОБА_1 .

22 січня 2014 року позивач і відповідач змінили прізвище з ОСОБА_1 на ОСОБА_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 у шлюбі нарадолась донька ОСОБА_4 .

26 грудня 2016 року рішенням Святошинського районного суду м.Києва шлюб між подружжям було розірвано.

19 вересня 2017 року позивач зареєструвала шлюб з ОСОБА_9 .

Після розірвання шлюбу спільна донька позивача та відповідача проживає із матір`ю та перебуває на її утриманні. Позивач перебуває в декретній відпустці і не працює, коштів для утримання на належному рівні спільної доньки не вистачає.

З моменту розірвання шлюбу відповідач не виконує на належному рівні покладені на нього обов`язки щодо утримання дитини та взагалі не приймає участь в додаткових витратах на дитину, у зв`язку з чим позивач змушена звертатися до суду з цим позовом.

Вважає, що необхідним та достатнім розміром аліментів на дитину, виходячи з її потреб є одна третина всіх доходів відповідача.

Крім того позивач самостійно несе додаткові витрати на утримання дитини, розмір яких складає 31193,11 грн., половину з яких просить стягнути з відповідача.

Рішенням Святошинського районного суду м.Києва від 15 березня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/3 від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50% прожиткового мінімума для дитини відповідного віку, починаючи з 17 лютого 2022 року і до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткови витрати на дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 4725 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, представники відповідача адвокати Молодоженя Н.І. та Кузьменко І.Г. подали апеляційну скаргу, в який просили рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове судове рішення, яким стягнути аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4 в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу), але не більше 10 прожиткових мінімумів та не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 1 березня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття, у решті позовних вимог відмовити. Сторона відповідача вважає рішення необґрунтованим, невмотивованим, таким, що прийняте без повного та всебічного дослідження всіх обстави справи, а також з порушенням матеріального та процесуального права, без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах.

В апеляційній скарзі зазначає, що суд першої інстанції жодним чином не аргументував, з яких підстав та досліджених доказів, матеріалів справи, розмір аліментів на одну дитину він встановив у розмірі, який передбачено законодавством для двох дітей.

Судом першої інстанції не повністю враховані всі обставини, які мають значення для визначення розміру аліментів, а саме, що відповідач має трьох утриманців: неповнолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , малолітню доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , щодо яких має аліментні зобов`язання за вдома окремими судовими рішеннями, та вагінтну дружину. Апелянт звертає увагу суду на те, що з доходів відповідача за двома виконавчими листами без врахування ще одного утриманця - вагітної дружини має стягуватись 7/12 часток заробітку. Подальше таке стягнення відповідач вважає несправедливим через нерівність стягнень на кожного з 2-х дітей без врахування вагітної дружини та через перевищення загальної суми аліментів загальноприйнятому розміру аліментів 50% від доходів платника.

Зважаючи на те, що на утриманні відповідача перебуває троє утриманції та виходячи із засад розумності та справедливості, розмір аліментів на утримання неповнолітньої доньки від першого шлюбу має становити 1/6 частину від всіх видів його заробітку. Саме при такому відрахуванні усі троє утриманців відповідача перебуватимуть в рівному становищі.

У відповідача відсутнє будь-яке нерухоме майно, відповідач прописаний у гуртожитку, є військовослужбовцем.

Всі ці обставини, зазначені судом у рішенні, але жодній з них не було надано оцінки при визначенні розміру аліментів. Судом першої інстанції не зазначено також, чому ці обставини судом були відхилені.

Також ОСОБА_2 не погоджується з рішенням суду в частині стягнення додаткових витрат, посилаючись на те, що такі витрати позивачем не доведені. Надана позивачем довідка про сплату вартості занять дитини у дитячій танцювальній студії з вересня 2020 року по січень 2022 року на загальну суму 8600 грн. не може бути визнана належним та допустимим доказом, що підтверджує як саму сплату, так і сплату зазначених коштів саме позивачем.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача ОСОБА_1 адвокат Федоров Д.С. просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 14 червня 2023 року відкрито апеляційне провадження .

Ухвалою Київського апеляційного суду від 14 червня 2023 року у складі колегії суддів справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Справу розглянуто в порядку ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі судового рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом установлено, що між сторонами по справі 22 січня 2014 року був укладений шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Богуславського районного управління юстиції у Київській області за актовим записом №15 .

22 січня 2014 року позивач та відповідач змінили прізвища з ОСОБА_2 на ОСОБА_2 .

У вказаному шлюбі у сторін народилася дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 26 грудня 2016 року шлюб між сторонами було розірвано.

Крім того судом установлено, що ОСОБА_2 19 березня 2019 року зареєстрував шлюб з ОСОБА_6 .

Відповідно до судового наказу, виданого Святошинським районним судом м. Києва 23 лютого 2022 року , з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 стягнуто аліменти на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, починаючи з 20 лютого 2022 року і до досягнення дитиною повноліття.

Згідно довідки Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду ОСОБА_6 з 15 березня 2022 року до 05 січня 2023 року перебувала у відпустці по догляду за дитиною.

Також судом установлено, що малолітня ОСОБА_4 займається у Дитячій танцювальній студії «S Drive», вартість занять з вересня 2020 року по січень 2022 року складає 8600 грн.

20 липня 2021 року ОСОБА_1 споатила за медичне дослідження, яке проходила малолітня ОСОБА_4 , 850 грн.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції оцінивши наявні в матеріалах справи докази, прийнявши до уваги обов`язок обох батьків утримувати до повнліття дитину, повноцінно забезпечувати її інтереси, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову шляхом стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання малолітньої дитини у розмірі 1/3 від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50% прожиткового мінімуму для итини відповідного віку, починаючи з дати пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Такий розмір алімерів на утримання малолітньої дитини, вважав суд, буде необхідним та достатнім для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Що стосується вимог в частині стягнення додаткових витрат на дитину, то суд першої інстанції врахував лише доведені належними та допустимими доказами додаткові витрати позивача, а саме витрати на оплату занять дитини у Дитячій танцювальній студії «S - Drive», а також витрати на медичне дослідження в загальній сумі 9450 грн., половину вартості яких має нести відповідач.

Проте, з такими висновками суду першої інстанції повністю погодитись не можна, виходячи з наступного.

Будь-який сімейний спір стосовно дитини має вирішуватися з урахуванням та якнайкращим забезпеченням інтересів дитини.

Відповідно до частини першої ті другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

За змістом ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Згідно зі ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч.3 ст.181 СК України).

Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з положеннями ст.183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_2 , в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу), суд першої інстанції лише прийняв до уваги обов`язок обох батьків уитримувати до повноліття дитини, повноцінно забезпечувати її інтереси. Разом з тим, судом першої інстанції не враховано те, що відповідач перебуває у зареєстрованому шлюбі, дружина відповідача з 15 березня 2022 року до 5 січня 2023 року перебувала у відпустці по догляду за малолітньою дитиною ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які знаходяться на утриманні відповідача.

Враховуючи принцип рівності обов`язків батьків щодо утримання дітей, та зважаючи на те, що відповідач працює, має стабільий дохід, який скадав у 2021 році приблизно біля 20000 грн. на місяць, іншої інформації в матеріалах справи немає, колегія суддів вважає, що достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини буде розмір аліментів в частині від всіх доходів відповідача.

Позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що аліменти саме в розмірі 1/3 частини доходу відповідача є необхідним для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Надані до позовної заяви документи, а саме договори за 2019, 2018, 2017, 2016 роки, що були укладені між ФОП ОСОБА_7 та ОСОБА_1 , предметом яких є надання платних послуг з утримання, виховання та розвитку дітей в межах обсягу, встановлено навчальними планами і програмами в Дошкільному навчальному закладі (ясла-садок) № 645, не є належними доказами, оскільки не підтверджують витрати позивача, які є необхідними та достатніми для утримання дитини станом на 2022 рік ( з позовом до суду позивач звернулася 17 лютого 2022 року).

Доводи ОСОБА_2 в тій частині, що розмір аліментів на утримання доньки ОСОБА_4 має становит 1/6 частину від всіх його доходів, зважаючи на те, що він зобов`язаний за іншим судовим рішенням (судовим наказаом від 23 лютого 2022 року) сплачувати аліменти на малолітню дочку ОСОБА_5 у розмірі частини від його доходу, не заслуговують на увагу суду, оскільки діти, народжені в різних шлюбах від різних матерів, мають абсолютно рівні права на матеріальну допомогу.

Таким чином, зважаючи на те, що відповідач як батько зобов`язаний утримувати своїх дітей дочку ОСОБА_4 та дочку ОСОБА_5 , які мають абсолютно рівні права на матеріальну допомогу від батька, стягнення аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання дочки ОСОБА_4 в розмірі частини з усіх доходів відповідача є справедливим.

Доводи відповідача в тій частині, що до 1 березня 2023 року він добровільно сплачував аліменти, а тому стягнення аліментів з нього з 17 лютого 2022 року призведе до подвійної сплати аліментів за один і той же період, не можуть бути прийняті в яксоті підстав для зміни рішення в частині дати, з якої підлягають стягненню аліменти. За доведеності призначення платежу ( а саме аліментів на утримання дитини) суми сплачені ОСОБА_2 у період з лютого 2022 року можуть бути враховані при виконанні рішення про сплату аліментів.

Що стосується доводів апеляційної скарги в частині стягнення з відповідача додаткових витра, то в цій частині суд зазначає наступне.

Статтею 185 СК України передбачено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разомо, періодично або постійно.

Наявність фактично понесених або передбачуваних додаткових витрат має довести особа, яка заявляє позовні вимоги про їх стягнення.

У постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі № 6-1489цс17 зроблено висновок, що СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з олного з батьків суд відносить частину витрат на іншого.

У постанові Верховного Суду від 8 грудня 2021 року у справі № 607/12170/20, від 12 січня 2022 року у справі № 545/3115/19 викладений правовий висновок про те, що положення статті 185 СК України стосуються особливих обставин, приблизний перелік яких надається у зазначеній статті. Особливі обставини можуть бути зумовлені як негативними фактами (хворобами), так і позитивними фактами ( схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструмента, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочину біля моря чи на гірському курорті).

Суд першої інстанції до особливих обставин, які дають право матері, з якою проживає малолітня дитини, вимагати стягнення з батька дитини додаткових витрат, відніс витрати позивача на оплату занять малолітньої ОСОБА_4 в Дитячій танцювальній студії «S- Drive», а також витрати позивача на проведення дитині досліджень на COVID-19.

Віднесення витрат на проведення дитині дослідження є безпідставним, такі виртати не є додатковими в розумінні СК України та охоплюються розміром аліментів, що стягуються з батька на утримання дитни на користь матері.

Разом з тим, відвідування дитиною занять у Дитячій танцювальній студії «S- Drive», де ОСОБА_4 є учасницею дитячої танцювальної студії, у складі молодшої групи, починаючи з вересня 2020 року, свідчить про наявність у ОСОБА_4 здібностей, розвитку яких батьки мають сприяти. Заняття в даному випадку танцями необхідне для фізичного, морального і соціального розвитку дитини.

Таким чином, колегія суддів погоджуєься, що витрати, які понесла позивач у зв`язку з заняттям ОСОБА_4 танцями, є додатковими витратами, половину вартості яких має нести батько.

Колегія суддів вважає, що надана позивачем довідка, видана та підписана директором ДТС «S- Drive» 17 січня 2022 року, є належним доказом, який містить інформацію щодо предмета доказування у цій справі, а саме те, що ОСОБА_4 відвідувала заняття у танцювальній студії, і за заняття щомісячно сплачувались кошти. Саме по собі не зазначення у довідці про те, хто сплачував кошти, не може бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог в цій частині, зважаючи на те, що малолітня ОСОБА_4 проживає з матір`ю і знаходиться на її утриманні, проти чого не заперечує і сам відповідач. За таких обставин, у суду відсутні будь-які сумніви щодо проведення оплати саме позивачем. Крім того, відповідачем не спростовано факт заняття ОСОБА_4 танцями у період часу з вересня 2020 року по лютий 2022 року.

Таким чином доводи апеляційної скарги в частині недоведеності витрат позивач по оплаті зайнять дитини танцями є безпідставними.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції зміні шляхом зменшення розміру аліментів з 1/3 частини до частини від усіх доходів відповідача, а також зменшення суми додаткових витрат з 4725 грн. до 4300 грн.

В іншій частині рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 подану адвокатами Молодоженя Ніною Іванівною та Кузьменко Іриною Геннадійовною , задовольнити частково.

Рішення Святошинського районного суду м.Києва від 15 березня 2023 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утимання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 змінити, зменшивши розмір стягнутих аліментів з 1/3 частини до 1/4 частини заробітку (доходу), щомісяця.

Рішення Святошинського районного суду м.Києва від 15 березня 2023 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткових витрат на дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , змінити, зменшивши суму додаткових витрат з 4725 грн. до 4300 грн.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: Л.Д. Поливач

А.М. Стрижеус