П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 серпня 2023 року місто Київ

справа № 755/21387/21

провадження №22-ц/824/4937 /2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М.,

сторони:

позивач - ПрАТ «Страхова компанія «Брокбізнес»

відповідач - ОСОБА_1

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Брокбізнес», подану адвокатом Сакалюком Дмитром Васильовичем,

на рішення Дніпровського районного суду м.Києва від 13 липня 2022 року, ухвалене у складі судді Яровенко Н.О.,

у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Брокбізнес» до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів,-

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2021 року позивач ПрАТ «СК «Брокбізнес» звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення грошових коштів.

Позов обґрунтовано тим, що 23 квітня 2019 року між ОСОБА_2 та ПрАТ «СК «Брокбізнес» був укладений договір добровільного страхування наземного транспорту № 006-0474145/01НТ, за яким застраховано транспортний засіб «Toyota», д.н.з. НОМЕР_1 .

25 липня 2019 року, в період дії договору страхування, в м.Києві, по вул. Шота Руставелі, 11, мала місце дорожньо-транспортна пригода із участю автомобіля «Toyota», д.н.з. НОМЕР_1 (власник та водій - ОСОБА_2 ) та автомобіля «Кіа», д.н.з. НОМЕР_2 (власник - ОСОБА_3 , водій - ОСОБА_1 ).

Відповідно до довідки від НПУ про ДТП та постанови Печерського районного суду м.Києва від 20 січня 2020 року дорожньо-транспортна пригода сталась внаслідок порушення відповідачем Правил дорожнього руху.

Після зазначеної події страхувальник, майно якого постраждало в ДТП ( ОСОБА_2 ), звернулася до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування за подією, яка мала місце 25 липня 2019 року із участю застрахованого автомобіля. Оскільки даний випадок є страховим, за договором страхування № 006-0474145/01НТ, страховиком заява була прийнята та були здійснені дії по встановленню всіх обставин події, визначенню розміру збитку та виплаті страхового відшкодування.

Так, позивач на підставі зібраних документів по справі, здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 17855,71 грн., що, зокрема, підтверджується страховим актом №81183/1 та платіжним дорученням про виплату страхового відшкодування № 17791.

Розмір збитку визначався на підставі рахунку СТО № 2301 від 2 серпня 2019 року, згідно якого вартість відновлювального ремонту становить 17855,71 грн. Виплата страхового відшкодування здійснювалась безпосередньо на рахунок СТО ФОП ОСОБА_4 , що свідчить про фактичні витрати на ремонт саме у розмірі 17855,71 грн.

Позивач звернувся з вимогою до ПрАТ «СК «Провідна» як страховика винної особи, яке здійснило виплату страхового відшкодування на користь позивача у розмірі 6447,21 грн.

Несплачену страховою компанією відповідача різницю повинен відшкодувати саме відповідач на підставі ст.1194 ЦК України.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив стягнути з відповідача грошові кошти в розмірі 11408,50 грн.

Рішенням Дніпровського районного суду м.Києва від 13 липня 2022 року в задоволенні позову ПрАТ «СК «Брокбізнес» відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, представник ПрАТ «СК «Брокбізнес» подав апеляційну скаргу, в який просив скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити. В апеляційній скарзі зазначає, що суд першої інстанції неповно дослідив докази, що додані до позовної заяви, не взяв до уваги позицію позивача, висвітлену в позові та поясненнях, в результаті чого не дотримався вимог законодавства і ухвалив незаконне рішення.

Зазначає, зокрема про те, що в постанові Печерського районного суду м.Києва від 20 січня 2020 року, якою провадження відносно ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП закрито, не містилося відомостей те, що відповідач не є винним у вчиненні ДТП, що сталася 25 липня 2019 року за участю застрахованого автомобіля. Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою про наявність вини заподіювача шкоди. Закінчення строків накладання адміністративного стягнення не означає відсутність складу адміністративного правопорушення та відсутність вини відповідача у порушення Правил дорожнього руху.

Правом на подання відзиву відповідач не скористався.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 10 лютого 2023 року відкрито апеляційне провадження.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 21 лютого 2023 року в складі колегії суддів справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Справу розглянуто в порядку ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи.

Згідно ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі судового рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом установлено, що 23 квітня 2019 року між ОСОБА_2 та ПрАТ «СК «Брокбізнес» був укладений договір добровільного страхування наземного транспорту № 006-04741/01НТ, за яким застраховано транспортний засіб «Toyota», д.н.з. НОМЕР_1 .

25 липня 2019 року о 12 год.50 хв. водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Кіа, д.н.з. НОМЕР_2 , в м.Києві по вул. Шота Руставелі, 11, під час руху не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем Toyota, д.н.з. НОМЕР_1 (водій ОСОБА_2 ), в результаті чого обидва транспортні засобі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п.2.3б, 13.1 Правил дорожнього руху, відповідальність за що передбачена ст.124 КУпАП. Після даної ДТП водій ОСОБА_1 залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, чим порушив п.2.10 (а) ПДР та вчини адміністративне правопорушення, передбачене ст.122-4 КУпАП.

Постановою Печерського районного суду м.Києва від 20 січня 2020 року провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП закрито у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

25 липня 2019 року потерпіла особа ОСОБА_2 звернулась до ПрАТ «СК «Брокбізнес» із повідомленням про подію, що має ознаки страхового випадку, в який зазначила, що потерпіла зупинилась на пішохідному переході, щоб пропустити пішохода. В цей момент почула сильний поштовх, який викинув машину вперед. Поки чекали поліцейських, водій залиши місце ДТП.

Відповідно до протоколу огляду транспортного засобу від 1 серпня 2019 року та розрахунку страхового відшкодування від 16 жовтня 2019 року, розмір суми страхового відшкодування складав 17885,71 грн.

Згідно страхового акту № 81183/1 ПрАТ «СК «Брокбізнес» визнав ДТП страховим випадком та прийняв рішення про виплату страхового відшкодування в розмірі 17885,71 грн.

30 жовтня 2019 року на виконання умов договору страхування ПрАТ «СК «Брокбізнес» здійснило виплату страхового відшкодування на загальну суму 17855,71 грн., призначення платежу: спл.стр.від. зг.нак № 81183/1/1 та акта № 81183/1 від 29.10.19р. за пош.а/м р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_2 іпн НОМЕР_3 без ПДВ.

Цивільно-правова відповідальність відповідача як водія автомобіля Кіа, д.н.з. НОМЕР_2 на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ПрАТ «СК «Провідна» за полісом № АК/8922553.

ПрАТ «СК «Провідна» сплатило ПрАТ «СК «Брокбізнес» вартість матеріального збитку 6447,21 грн.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що встановити ступінь вини ОСОБА_1 у дорожньо-транспортній пригоді є неможливим. Відповідно за відсутності підстав для притягнення страхувальника до відповідальності, у страховика не виникає обов`язок щодо здійснення страхової виплати особі, якій заподіяно шкоду. Зважаючи, що адміністративне провадження щодо притягнення до адміністративно відповідальності за ст.124 КУпАП, закрито у зв`язку зі збігом строків, передбачених ст.38 КУпАП, та не вирішено питання про винуватість або не винуватість ОСОБА_1 , то цивільно-правова відповідальність страхувальника в результаті ДТП не настала, а у відповідача відсутній обов`язок зі сплати страхового відшкодування. Суд першої інстанції, зважаючи на те, що позивачем не доведено, що в результаті ДТП настала цивільно-правова відповідальність страхувальника ОСОБА_1 , дійшов висновку про відмову у задоволені позову.

Проте, з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна, виходячи з наступного.

Предметом позову у цій справі вимоги страховика потерпілої в ДТП особи до винної в ДТП особи.

Згідно із ст.27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Установлено, що позивач ПрАТ «СК «Брокбізнес» на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту № 006-0474145/01НТ виплатив своєму страхувальнику ОСОБА_2 , автомобіль якої був пошкоджений в ДТП, страхове відшкодування в розмірі 17855,71 грн. Відповідно до ПрАТ «СК «Брокбізнес» перейшло право вимоги, що належало ОСОБА_2 .

Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Цивільно-правова відповідальність винної у ДТП особи ОСОБА_1 застрахована у ПрАТ «СК «Провідна».

Позивач звернувся з вимогою до ПрАТ «СК «Провідна», яке здійснило виплату страхового відшкодування на користь позивача у розмірі 6447,21 грн.

У листі ПрАТ «СК «Провідна» повідомило ПрАТ «СК «Брокбізнес», що вартість матеріального збитку «Toyota», д.н.з. НОМЕР_1 було розраховано на підставі наданого рахунку від ПрАТ «СК «Брокбізнес» та згідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України 24 липня 2009 року та ст.29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» з урахуванням зносу. З вартості деталей, що підлягають заміні, відповідно до Закону, було вирахувано коефіцієнт зношення - 0,7000. Відповідно до п.12.1 ст.12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, завжди зменшується на суму франшизи. Договором страхування №АК/8922553 від 1 квітня 2019 року, передбачена франшиза у розмірі 2000 грн. Таким чином, вартість матеріального збитку склала 6447,21 грн.

Відповідно до п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, завдану внаслідок ДТП майну третьої особи.

Відповідно до ст.29 «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленого законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпіли внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених статтею 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Установлено, що розмір збитку, заподіяного ОСОБА_2 пошкодженням у дорожньо-транспортній пригоди транспортного засобу, складає 17855,71 грн., що підтверджується страховим актом № 81183/1 та платіжним дорученням про виплату страхового відшкодування №17791.

Розмір збитку визначався на підставі Рахунку СТО « 2301 від 2 серпня 2019 року, згідно якого вартість відновлювального ремонту становить 17855,71 грн. Виплата страхового відшкодування здійснювалась безпосередньо на рахунок СТО ФОП ОСОБА_4 .

Отже, різницю між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування має відшкодувати відповідач ОСОБА_1 , з вини якого сталася дорожньо-транспортна пригода.

Висновок суду першої інстанції про те, що встановити вину відповідача у ДТП неможливо, оскільки провадження в адміністративній справі закрито у зв`язку зі спливом строків, є неправильним, зважаючи на наступне.

Як убачається з постанови Печерського районного суду м.Києва від 20 січня 2020 року, судом установлено, що 25 липня 2019 року о 12.50 год. водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Кіф, д.н.з. НОМЕР_2 , в м.Києві, на вул. Шота Руставелі, 11, під час руху не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Toyota», д.н.з. НОМЕР_1 (водій ОСОБА_2 ), в результаті чого обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п.2.3Б, 13.1 ПДР, відповідальність за що передбачена ст.124 КУпАП.

Таким чином, вина відповідача у скоєнні дорожньо - транспортної пригоди є доведеною.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позову ПрАТ «СК «Брокбізнес».

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Брокбізнес», подану адвокатом Сакалюком Дмитром Васильовичем, задовольнити.

Рішення Дніпровського районного суду м.Києва від 13 липня 2022 року скасувати і ухвалити нове судове рішення наступного змісту.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Брокбізнес» в рахунок відшкодування шкоди 11408,50 грн., судові витрати у вигляді судового збору в сумі 5675 грн., а всього 17083,50 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: Л.Д. Поливач

А.М. Стрижеус