Дата документу 17.08.2023
Справа № 334/6029/22
Провадження № 2-др/334/26/23
17 серпня 2023 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя в складі:
головуючого - судді Філіпової І.М.
за участю секретаря судового засідання Шайхайдарова Д.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,
В провадженні Ленінського районного суду м. Запоріжжя знаходилася цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.
Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 18.01.2023 року було задоволено позов, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи з 16.05.2023 року до досягнення дитиною повноліття.

07.08.2023 року представник ОСОБА_1 адвокат Прядко Д. В. звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення у справі, в якій просив вирішити питання судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, а саме витрат на правову допомогу у розмірі 5000,00 грн. Дана заява мотивована тим, що при постановленні рішенні судом не було вирішено питання про розподіл судових витрат, про що було заявлено в під час дебатів.

Відповідно п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно положень ч. 4 ст. 270 ЦПК України для ухвалення додаткового судового рішення у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання.

Вивчивши зміст поданої до суду заяви про ухвалення додаткового рішення, дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності, суд приходить до наступного.

В провадженні Ленінського районного суду м. Запоріжжя знаходилася цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 18.01.2023 року було задоволено позов, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи з 16.05.2023 року до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених ст. 430 цього Кодексу.

Згідно прохальної частини позовної заяви позивачем не ставилася вимога про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу. Крім того, позовна заява також не містить попереднього розрахунку судових витрат.

Адвокат вказує, що у дебатах ним було заявлено про стягнення витрат на правову допомогу, проте суд звертає увагу, що відповідно до ухвали про відкриття провадження у справі від 02.01.2023 року розгляд справи проводиться в порядку спрощеного позовного провадження, яке не передбачає проведення судових дебатів (ч. 8 ст. 279 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Суд звертає увагу, що застосування відповідних положень ст. 134 ЦПК України належить до дискреційних повноважень суду та вирішується ним у кожному конкретному випадку з урахуванням встановлених обставин даної справи, а також інших чинників. Зі змісту частини другої статті 134 ЦПК України очевидно вбачається те, що у разі неподання учасником справи попереднього розрахунку у суду є право, а не обов`язок відмовити у відшкодуванні відповідних судових витрат. Тобто сам по собі факт неподання стороною попереднього розрахунку судових витрат разом з першою заявою по суті спору не є безумовною та абсолютною підставою для відмови у відшкодуванні відповідних судових витрат.

Зазначене положення забезпечує дотримання принципу змагальності, відповідно до якого учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених ЦПК України.

Подання попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат, які сторона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, забезпечує можливість іншій стороні належним чином підготуватися до спростування витрат, які вона вважає необґрунтованими та доводити неспівмірність таких витрат, заявивши клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, відповідно, забезпечує дотримання принципу змагальності. Крім того, попереднє визначення суми судових витрат надає можливість судам у визначених законом випадках здійснювати забезпечення судових витрат та своєчасно (під час прийняття рішення у справі) здійснювати розподіл судових витрат.

Проте позовна заява ОСОБА_1 не містила вимоги про стягнення судових витрат з відповідача та відповідно був відсутній попередній розрахунок таких витрат. При цьому у вказаній справі було розпочато розгляд справи по суті, відбулося кілька судових засідань, у тому числі за участі позивача та його представника.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Враховуючи вище викладене, суд вважає необхідним відмовити у задоволені заяви про ухвалення додаткового рішення.

Керуючись ст. ст. 134, 270, 352, 354 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення відмовити.

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення додаткового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього додаткового рішення.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, додаткове рішення, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Інформація про учасників справи відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання : АДРЕСА_1 ;

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя: Філіпова І. М.