ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

16 серпня 2023 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 740/85/23

Головуючий у першій інстанції Пантелієнко В. Г.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/849/23

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі:

головуючого-судді: Онищенко О.І.

суддів:Висоцької Н.В., Мамонової О.Є.,

секретар: Патук А.А.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Профіт Капітал»

Відповідач: ОСОБА_1

Особа, яка подала апеляційну скаргу: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Профіт Капітал»

Розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу на рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 23 березня 2023 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, (суддя Пантелієнко В.Г.) ухвалене у м. Ніжин,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовними вимогами про стягнення з відповідачки боргу по кредиту у розмірі 16088 гривень 19 копійок. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначив, що 07 листопада 2019 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір позики № 8588373 шляхом обміну електронними повідомленнями та приймання (акцепту) умов, підписаний у порядку, визначеному ЗУ «Про електронну комерцію». Відповідно до умов договору кредитодавець надає позичальнику кредит у сумі 6500 гривень, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково та сплатити проценти від суми позики. Строк договору складає 29 днів, з відповідною базовою процентною ставкою 1,6% в день. Крім того, сторонами визначено розмір процентів на прострочену позику 2,7% в день. Кредитодавець надав грошові кошти в сумі 6550 грн. відповідачці, проте вона умови кредитного договору не виконала, внаслідок чого утворилася заборгованість у сумі 16088,19 з яких: 5789 грн. 10 коп. заборгованість за тілом кредиту, 3039,20 грн. заборгованість за процентами, 2514.10 грн. заборгованість за процентами на прострочену позику, 389,88 грн. заборгованість за 3% річних, 4355,91 грн. заборгованість за інфляційними витратами.

Між позивачем та кредитором за цим договором було укладено договір факторингу, відповідно до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передало позивачу право вимоги, в тому числі і до позичальника за вищевказаним договором.

Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 23 березня 2023 року у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не подано до суду належних доказів отримання відповідачем кредиту та перерахування кредитних коштів на платіжну карту відповідача, а також користування такими коштами, а повідомлення директора ТОВ «Фінансова компанія «Фінекспрес» від 08.11.2022 року, містить лише інформацію, що 07.11.2019 року на ім`я ОСОБА_1 було здійснено успішний переказ грошової суми 6550 гривень за договором № 8588373, при цьому, навіть не вказано номер карти чи банківського рахунку, на які здійснено грошовий переказ, що не може бути розцінено судом, як належний доказ.

В апеляційній скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» просить скасувати оскаржуване рішення і ухвалити нове про задоволення його позовних вимог. Вказує на те, що судом першої інстанції невірно застосовані норми матеріального права, а його висновки не відповідають обставинам справи. За позицією позивача, судом при ухваленні рішення не враховано, що переказ коштів ОСОБА_1 здійснювало ТОВ « ФК « Фінекспрес», а не банк. Для підтвердження переказу коштів представником апелянта до позову було надано документ сформований ТОВ « ФК « Фінекспрес» із інформацією про переказ коштів відповідачу 07.11.2019 року суми 6550 грн за договором № 8588373, номер платежу № 155507. У договорі позики № 8588373 також міститься інформація із вказівкою номеру рахунку № НОМЕР_1 на який зараховується переказ коштів. Товариство здійснює операції з готівковими коштами виключно у безготівковій формі, тому касові ордери на суму переказу не складаються.Умовами угод з банками-екваєрами, від яких фактично надходили на картки клієнтів кошти до переказу, передбачено надходження від ТОВ « ФК « Фінекспрес» загальних сум поповнення карток за визначений період, а не сум окремих транзакцій. У зв`язку з чим виділити транзакції як окремі платежі у банківській виписці не було можливим. ОСОБА_1 гроші за договором отримала та внесла платіж 10.12.2019 року, чим визнала існування договірних відносин з ТОВ « 1 безпечним агенством необхідних кредитів».

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить суд відмовити у задоволенні апеляційної скарги ТОВ « ФК « Фінекспрес». ОСОБА_1 вважає, що наданий позивачем лист на підтвердження факту перерахування грошових коштів за кредитним договором та наявності заборгованості не є належним доказом, оскільки наявність заборгованості за кредитним договором може бути підтверджена документами оформленими відповідно до ст.9 Закону України « Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Позивачем не подано належних доказів отримання відповідачем кредиту та перерахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача, а також користування такими коштами. До того ж, позивачем не надано договору, який би уповноважував ТОВ « ФК « Фінекспрес» перераховувати кошти в інтересах ТОВ « 1 безпечним агентством необхідних кредитів». Крім того, позивачем не надано суду жодного доказу який би свідчив про оплату відповідачем 19.12.2019 року на користь ТОВ « 1 безпечним агентством необхідних кредитів» будь-яких коштів. Також ОСОБА_1 вказує, що позивачем у позовній заяві не наведено жодного доказу та аргументу, який би свідчив про той факт, що введення карантинних обмежень позбавило його своєчасно звернутись до суду із позовною заявою.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справ.

Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною 1 ст.368 ЦПК України встановлено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

За нормами ст. 268 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону судове рішення суду першої інстанції не відповідає.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист цивільного інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ч. 2 ст. 16 ЦК України.

За приписами ст.ст. 3, 4 ЦПК України захисту підлягають порушене, невизнане або оспорюване право особи чи інтерес, а також державний чи суспільний інтерес.

Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК України).

За правилами ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За змістом ст.1046 ЦПК України за договором позики одна сторона ( позикодавець) передає у власність другій стороні( позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками , а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів ( суму позики) або ж таку кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Статтею 3 ЗУ «Про електрону комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно зі ст. 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному ч. 6 цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Відповідно до ст. 12 Закону, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: 1) електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до ЗУ «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; 2) електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; 3) аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

За правилами ч.ч. 1, 2 ст. 6 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Згідно з п. 12 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про електронну комерцію» одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

За приписами ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розробляє підприємець (у даному випадку ТОВ «СС Лоун»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються підприємцем, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку з чим підприємець має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст.ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Приписами ст.ст. 525, 526 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. За положеннями ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

За змістом ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Проаналізувавши наведені норми та обставини справи, суд першої інстанції дійшов не вірного висновку про ненадання Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» належних та допустимих доказів на підтвердження факту укладення кредитного договору та наявності заборгованості по ньому.

За матеріалами справи встановлено, що згідно з наданої позивачем паперової копії договору, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 підписали договір позики № 8588373 від 07.11.2019 року.

Довідкою про ідентифікацію підтверджується, що ТОВ «1Безпечне агентство необхідних кредитів» 07.11.2019 року відправило відповідачці одноразовий ідентифікатор hhgPa6Prq для підписання договору на вказану нею електронну пошту і який був використаний останньою при підписанні договору позики.( а.с.13)

Згідно п.5 зазначеного вище договору цей договір укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття ( акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

П.4.1,4.2 договору передбачено, що позичальний ознайомився на сайті https://mycredit.ua/ru/documents-license/ з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги, що передбачена ст.12 Закону України « Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».Позичальник на момент підписання договору вивчив цей договір та Правила надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, розміщені на сайті https://mycredit.ua/ru/documents-license/, їх зміст, суть,об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору йому зрозумілі.

Верховний Суд у постанові від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 дійшов висновку, що електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і літер, або тільки цифр, або тільки літер, яку заявник отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту) вказується особа, яка створила замовлення. Оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позивачкою за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто укладення між сторонами спірного правочину підтверджено належними та допустимими доказами.

Таким чином, після прийняття позичальником умов кредитного договору ТОВ «1Безпечне агентство необхідних кредитів» уклало з ОСОБА_1 кредитний договір, який підписано останньою відповідно до вимог ч. 6, 8 ст. 11, ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію», а саме, за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «hhgPa6Prq».

ОСОБА_1 не заперечує факту підписання кредитного договору № 8588373 від 07.11.2019 року з ТОВ «1Безпечне агентство необхідних кредитів» і із зустрічним позовом про визнання кредитного договору недійсним не зверталася. Відповідачка вважає зазначений договір не укладеним, оскільки позивачем не доведено факту перерахування їй коштів.

Відповідно до договору факторингу № 03042017 від 03.04.2017 року з додатковою угодою № 1 від 28.12.2017 року, укладеного між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» і ТОВ «ФК «Профіт Капітал», а також Витягу з реєстру прав вимог № 97 від 12.03.2020 року (а.с.15-19), позивач з 12.03.2020 року набув права вимоги за договором позики № 8588373, укладеним з відповідачкою.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Звертаючись до суду з позовом позивач в якості доказу перерахування коштів на виконання умов договору № 8588373 від 07.11.2019 року надає лист № 08/11-2021-8 від 08.11.2021 року ТОВ « ФК» Фінекспрес» про те, що відповідно до умов договору № 23-01-18/5 від 23.01.2018 року, ТОВ « ФК» Фінекспрес» здійснило фінансову операцію переказ коштів від імені ТОВ «1Безпечне агентство необхідних кредитів» за № 155507, 7 листопада 2019 року

на картковий рахунок відповідача в розмірі 6550 грн . ( а.с. 8)

Умовами кредитного договору № 8588373 від 07.11.2019 , а саме п. 1, передбачено що за цим договором позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату від суми позики.

Достатніх, переконливих та належних доказів того, що на платіжні картки,які є у користуванні ОСОБА_1 і на які ТОВ «1Безпечне агентство необхідних кредитів» могло здійснити перерахування коштів у сумі 6550 грн на виконання умов договору, кошти не надходили, відповідачкою не надано.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Принцип змагальності тісно пов`язаний з процесуальною рівністю сторін і забезпечує повноту фактичного й доказового матеріалу, наявність якого є важливою умовою з`ясування обставин справи. Відповідно до вказаного принципу, особи, зацікавлені в результаті справи, вправі відстоювати свою правоту у спорі шляхом подання доказів; участі у дослідженні доказів, наданих іншими особами шляхом висловлення своєї думки з усіх питань, що підлягають розгляду у судовому засіданні. Змагальність є різновидом активності зацікавленої особи (сторони). Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми матеріальними і процесуальними правами й активно впливати на процес з метою захисту прав і охоронюваних законом інтересів.

Таким чином, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про те, що між ТОВ «1Безпечне агентство необхідних кредитів» правонаступником якого є

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» та ОСОБА_2 укладено в електронній формі договір позики

№ 8588373 від 07.11.2019 року на виконання якого товариство передало відповідачці кошти в сумі 6550 грн шляхом перерахування коштів на її картковий рахунок. Висновок суду першої інстанції про непідтвердження належними доказами факту перерахування коштів на виконання умов договору є помилковим та спростовується наявними у матеріалах справи доказами.

Відповідачка належним чином не виконала взяті на себе зобов`язання та має заборгованість за договором позики № 8588373 від 07.11.2019 року, яка згідно наданих позивачем розрахунків становить заборгованість у сумі 16088,19 з яких: 5789 грн. 10 коп. заборгованість за тілом кредиту, 3039,20 грн. заборгованість за процентами, 2514.10 грн. заборгованість за процентами на прострочену позику, 389,88 грн. заборгованість за 3% річних, 4355,91 грн. заборгованість за інфляційними витратами.

Сторони договору обумовили в п. 2 вище зазначеного договору позики, що строк дії договору становить 29 днів з 07.11.2019 року по 06.12.2019 року.

Відповідно до п.4.1 Правил надання грошових коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «1Безпечне агентство необхідних кредитів» за користування позикою позичальник сплачує товариству проценти відповідно до процентної ставки, передбаченої договором позики. Нарахування процентів за користування позикою здійснюється з дня надання позики ( включаюся день надання) по дату повернення позики ( включно) на залишок фактичної заборгованості за позикою за кожен день користування. Нарахування процентів проводиться на залишок фактичної заборгованості за позикою щоденно. При наданні позик товариство використовує фіксовану процентну ставку, визначену договором позики. У випадку повернення суми заборгованості та сплати процентів за користування позикою протягом трьох календарних днів, після закінчення визначеного договором позики строку позики, проценти за користування позикою не нараховуються протягом вказаних трьох календарних днів, в іншому випадку проценти за користування позикою нараховуються відповідно до умов договору позики, але в будь якому випадку проценти нараховуються до повного виконання зобов`язань по сплаті заборгованості за договором позичальником, проте не більше 90 календарних днів невиконання зобов`язання.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» згідно витягу з реєстру прав вимог № 97 від 12.03.2020 року до договору факторингу № 03042017 від 03.04.2017 року набуло право вимоги за кредитним договором №8588373 від 07.11.2019 року на суму 12103, 30 грн з яких сума заборгованості за тілом кредиту 5789,10 грн, заборгованость по процентам за користування 3039,20 грн, заборгованість по простроченим процентам за користування. Саме такий розмір заборгованості по тілу кредиту та відсотках просить позивач стягнути з відповідачки. Зазначення меншої суми заборгованості до стягнення по простроченим процентам за користування кредитом є правом позивача.

У даній справі позичальник не довів належного повернення кредитних коштів у розмірі та на умовах, визначених договором, презумпція правомірності якого не спростована. Відповідачем також не надано суду власного розрахунку заборгованості. Заперечення ОСОБА_1 щодо несплати нею кошів на погашення заборгованості 19.12.2019 року також не спростовано належними доказами.

Таким чином з відповідача підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту у розмірі 5789,10 грн, заборгованість за процентами у сумі 3039,20 грн заборгованість за процентами на прострочену позику 2514.10 грн.

Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стаття 625 ЦК України розміщена в розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, а тому поширює свою дію на всі грошові зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань.

Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу на те, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми. Подібні правові висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах №703/2718/16-ц (провадження №14-241цс19) та №646/14523/15-ц (провадження №14-591цс18), від 13 листопада 2019 року у справі №922/3095/18 (провадження №12-105гс19), від 18 березня 2020 року у справі №902/417/18 (провадження №12-79гс19).

Відтак у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (частини другої статті 625 ЦК України) виникає обов`язок сплатити кредитору разом із сумою основного боргу суму інфляційних втрат як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати та 3% річних від простроченої суми.

У кредитора при цьому згідно із частиною другою статті 625 ЦК України виникає кореспондуюче право вимоги до боржника щодо сплати інфляційних втрат та 3% річних за період прострочення сплати основного боргу.

Таким чином, зважаючи на таку юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язання, на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

Проценти, встановлені статтею 625 ЦК України, підлягають нарахуванню та стягненню у разі наявності факту прострочення виконання будь-якого грошового зобов`язання незалежно від того, чи скористався кредитодавець правом на дострокове повернення кредиту, тобто строк кредитування припинився, чи договірні відносини між сторонами тривають.

При цьому проценти, встановлені статтею 625 ЦК України, підлягають стягненню в межах строків позовної давності, однак можуть бути обчисленні на момент ухвалення судового рішення, якщо про це позивач заявив вимогу.

Отже, до спірних правовідносин підлягає застосуванню норма частини другої статті 625 ЦК України та з відповідачки підлягає до стягнення 3% річних та інфляційних втрат. Обрахунок інфляційних втрат та 3% річних починаючи з 12 березня 2020 року є вірним, оскільки умовами договору позики та Правилами надання грошових коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «1Безпечне агентство необхідних кредитів» передбачено нарахування відсотків на протязі дії договору та 90 днів після його закінчення у розмірі передбаченому договором позики, а нарахування компенсаційного знецінення грошових коштів передбачених ч.2 ст.625 ЦК України є можливим після закінчення дії договору.

Наданий позивачем обрахунок №% річних та інфляційних втрат за період з березня 2020 року по 27.12.2022 року є вірним та відповідачкою не спростований, а тому суд кладе його в основу при визначенні розміру суми 3% річних та інфляційних втрат.

Оскільки за умовами договору позики №8588373 від 07.11.2019 року , строк його дії встановлено з 07.11.2019 року по 06.12.2019 року, а відповідно до Правил надання грошових коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «1Безпечне агентство необхідних кредитів» позикодавець має право нараховувати проценти до повного виконання зобов`язань по сплаті заборгованості за договором позичальником, проте не більше 90 календарних днів невиконання зобов`язання.

Верховний Суд України в постанові від 6 листопада 2013 року (справа № 6-116цс13) сформував правову позицію, згідно з якою перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається, стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу. У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов`язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики разом з нарахованими процентами, що підлягає сплаті.

У постанові від 28 березня 2018 року Велика Палата ВС зазначила, якщо кредитні договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок позичальника повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право кредитодавця вважається порушеним з моменту порушення позичальником терміну внесення чергового платежу.

Тому перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу у межах строку кредитування згідно з ч. 5 ст. 261 ЦК України починається після невиконання 1 неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) позичальником обов`язку внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. Вказане унеможливлює визначення початку перебігу позовної давності окремо для погашення всієї заборгованості за кредитним договором.

У постанові Верховного Суду від 1 грудня 2021 року (справа №373/651/20) зазначено, що постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторі хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненням внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року до 22 травня 2020 року на всій території України діє карантин.

Законом України від 30 березня 2020 року № 540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19),строки визначені ст.ст. 257,258,362,559,681,728,786,1293 ЦК України

продовжуються на строк дії такого карантину».

У той же час постановою Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2020 року № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (зі змінами) установлено з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID- 19), з 19 грудня 2020 року до 31 грудня 2022 року на території України карантин, продовживши дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 20 травня 2020 року № 392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» та від 22 липня 2020 року № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 7 вересня 2022 року у справі № 679/1136/21.

Якщо суд визнає поважними причини пропуску позовної давності, порушене право підлягає захисту (ч.5 ст. 267 ЦК України).

Врахувавши, що останнім днем для звернення до суду з позовом у межах строку позовної давності було 6 березня 2023 року, з позовом позивач звернувся 3 січня 2023 року, а Закон України від 30 березня 2020 року № 540-ІХ про внесення змін до деяких законодавчих актів України, зокрема до ЦК України, щодо продовження строків на час дії карантину, набрав чинності 2 квітня 2020 року, з огляду на встановлені з 12 березня 2020 року карантинні обмеження, які діяли на час закінчення строку позовної давності, вимоги ст.257, ч.5 ст. 267 ЦК України, пункт 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, належить зробити висновок, що позовну давність позивачем не було пропущено щодо стягнення всієї суми заборгованості.

Відтак, станом на 3 січня 2023 року позивачем не пропущено позовну давність щодо платежів, строк виконання котрих відповідно до умов договору позики настав в період, починаючи з 7 листопада 2019 року, оскільки така продовжена до закінчення дії карантину.

Отже, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення суду першої інстанції скасуванню з постановленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

Як вбачається відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалюєнове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Таким чином з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за розгляд справи судом першої та апеляційної інстанцій.

Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для цілей розподілу витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема письмовими доказами.

З матеріалів справи вбачається, що 1 листопада 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» та адвокатським об`єднанням « Правовий діалог» укладено договір № 01112022-1 про надання правничої допомоги, за умовами якого об`єднання бере на себе зобов`язання по наданню клієнту за його зверненням на довгостроковій основі правової допомоги у відповідності з умовами цього договору, а клієнт зобов`язується прийняти надану йому правову допомогу та здійснити її оплату у відповідності до умов цього договору.

На підставі вказаного договору та довіреності від 20.10.22 року ТОВ «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» надало повноваження адвокату Мартиненку В.В. представляти його інтереси в судах з усіма правами, які надані законодавством позивачу (а.с.31).

У позовній заяві позивач просив суд стягнути з відповідачки на його користь 7 000 грн витрат на правничу допомогу адвоката.

На підтвердження надання професійної правничої допомоги та понесення судових витрат позивачем надано суду договір № 01112022-1 про надання правничої допомоги від 1 листопада 2022 року, довіреність від 20.10.2022 року, наказ про прийняття адвоката Мартиненко В.В. на роботу у адвокатське об`єднання, акт прийому-передачі правової допомоги від 6 грудня 2022 року та платіжну інструкцію № 10080 від 15.12.2023 року про сплату 7000 грн.

Так, згідно акту здачі-прийняття послуг з надання правничої допомоги від 06 грудня 2022 року, ТОВ «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» по зазначеній справі отримало наступну правничу допомогу: 1) проведення консультацій з клієнтом щодо погодження тактики захисту та заходів, які вживатимуться об`єднанням для захисту інтересів клієнта в суді першої інстанції; здійснення вивчення та аналіз документів кредитної справи за договором позики № 8588373 від 07.11.2019 року; складання позовної заяви, про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за договором позики № 8588373 від 07.11.2019 року

Загальна вартість наданої правничої допомоги складає 7000,00 грн.

Такий розмір витрат на професійну правничу допомогу колегія суддів апеляційного суду вважає завеликим.

Так, із акту вбачається, що надана послуга зі складання позовної заяви (п.3 акту), фактично поглинає послуги щодо надання консультацій, вивчення та аналіз документів кредитної справи (в п.1-2 акту).

Разом, з цим, за наслідками здійсненої оцінки розміру судових витрат, понесених ТОВ «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» на правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи в суді , через призму критеріїв, встановлених частиною четвертою статті 137 та частиною третьої статті 141 ЦПК України, та враховуючи обсяг виконаних адвокатом Мартиненко В.В. робіт (підготовка позовної заяви), апеляційний суд доходить висновку про наявність підстав для зменшення заявленого до стягнення розміру витрат на професійну правничу допомогу до 3500 грн.

Керуючись ст.ст. 141,258, 263, 374, 376 ч.1,п.3 382, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» задовольнити.

Рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 23 березня 2023 - скасувати.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» ( місце знаходження 04071, м. Київ вул. Набережно-Лугова 8. ) заборгованість за договором позики №8588373 від 07.11.2019 року у сумі 16088,19 з яких: 5789,10 грн заборгованість за тілом кредиту, 3039,20 грн. заборгованість за процентами, 2514.10 грн. заборгованість за процентами на прострочену позику, 389,88 грн. заборгованість за 3% річних, 4355,91 грн. заборгованість за інфляційними витратами, судовий збір в сумі 6202,50 грн за розгляд справи судом першої та апеляційної інстанцій, витрати на професійну правничу допомогу у сумі 3500 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, протягом 30 днів з дня складення повної постанови.

Головуючий: Судді: