УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 серпня 2023 року

м. Київ

справа № 265/5710/20

провадження № 61-11215ск23

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Карпенко С. О. (судді-доповідача), Ігнатенка В. М., Стрільчука В. А.,

учасники справи:

заявник - приватний виконавець виконавчого округу Донецької області Матвійчук Наталія Євгеніївна,

боржник - ОСОБА_1 ,

стягувач - ОСОБА_2 ,

розглянувши касаційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Матвійчук Наталії Євгеніївни на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 24 липня 2023 року у справі за заявою приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Матвійчук Наталії Євгеніївни про видачу дубліката виконавчого документа у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та стягнення грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2023 року приватний виконавець виконавчого округу Донецької області Матвійчук Н. Є. звернулася до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого документа.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 29 червня 2023 року заяву повернено особі, яка її подала, без розгляду.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, приватний виконавець виконавчого округу Донецької області Матвійчук Н. Є. оскаржила її в апеляційному порядку.

Одночасно заявник просила звільнити її від сплати судового збору за подання апеляційної скарги, посилаючись на те, що її дохід, як особи, яка провадить незалежну професійну діяльність приватного виконавця, за 2022 рік відсутній, тому вона не має можливості сплатити судовий збір за подання апеляційної скарги.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 10 липня 2023 року відмовлено задоволенні клопотання приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Матвійчук Н. Є. про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги; апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Матвійчук Н. Є. залишено без руху і надано заявнику десять днів з дня вручення цієї ухвали для усунення зазначених недоліків.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 24 липня 2023 року апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Матвійчук Н. Є. на ухвалу Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 29 червня 2023 року визнано неподаною і повернено заявнику.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, Дніпровський апеляційний суд виходив з того, що заявником вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху у визначений судом строк не виконано, судовий збір не сплачено.

Не погоджуючись з ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 24 липня 2023 року, приватний виконавець виконавчого округу Донецької області Матвійчук Н. Є. 26 липня 2023 року подала до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить скасувати зазначене судове рішення і передати справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження, суд дійшов наступних висновків.

Частиною другою статті 389 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, з визначенням передбаченої (передбачених)

статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у пунктах 2 і 3 частини першої статті 389 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

Касаційну скаргу приватний виконавець виконавчого округу Донецької області Матвійчук Н. Є. обґрунтовує тим, що судом апеляційної інстанції порушено норми процесуального права.

Вказує, що суд апеляційної інстанції неправильно застосував норми матеріального права, а саме застосував норми права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 30 червня 2022 року

у справі № 5020-1129/2012.

Приватний виконавець виконавчого округу Донецької області Матвійчук Н. Є. зазначає, що до 24 лютого 2022 року проживала та працювала у місті Маріуполі, де внаслідок воєнних дій зруйновано все належне їй нерухоме та рухоме майно; вона є внутрішньо переміщеною особою.

Вказує, що сплата судового збору є надмірним тягарем за відсутності доходів і свідчить про наявність перешкод у доступі до правосуддя, що є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Вважає, що Законом України «Про судовий збір» не встановлено ставки судового збору за звернення до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого документа, тому обов`язок сплати судового збору не поширюється на оскарження судового рішення при зверненні до суду з апеляційною скаргою.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Згідно з частиною п`ятою статті 394 ЦПК України питання про відкриття касаційного провадження у випадку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, вирішує колегія суддів у складі трьох суддів.

Ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження (частина шоста статті 394 ЦПК України).

Зі змісту касаційної скарги та оскаржуваного судового рішення вбачається, що скарга заявника є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначеного судового рішення.

Пунктом 3 частини четвертої статті 356 ЦПК України встановлено, що до апеляційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Частиною другою статті 357 ЦПК України визначено, що до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених

у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Суд апеляційної інстанції встановив, що апеляційна скарга приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Матвійчук Н. Є. вимогам статті 356 ЦПК України не відповідала, і дійшов обґрунтованого висновку про залишення апеляційної скарги без руху.

Заявнику необхідно було подати до апеляційного суду документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Водночас апеляційний суд вказав, що заявник не є суб`єктом, на якого розповсюджується дія законодавства про звільнення від сплати судового збору, відстрочення, розстрочення його сплати чи зменшення його розміру.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ухвалу від 10 липня 2023 року про залишення апеляційної скарги без руху 12 липня 2023 року доставлено до електронного кабінету заявника у підсистемі «Електронний суд».

13 липня 2023 року на виконання ухвали апеляційного суду від 10 липня 2023 року приватний виконавець виконавчого округу Донецької області Матвійчук Н. Є. звернулася з клопотанням про відстрочення та/або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 17 липня 2023 року відмовлено задоволенні клопотання приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Матвійчук Н. Є. про відстрочення та/або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати; продовжено приватному виконавцю виконавчого округу Донецької області Матвійчук Н. Є. встановлений судом процесуальний строк для усунення недоліків апеляційної скарги, зазначених в ухвалі від 10 липня 2023 року, на десять днів з дня вручення копії цієї ухвали.

18 липня 2023 року на виконання вимог ухвали приватним виконавцем виконавчого округу Донецької області Матвійчук Н. Є. повторно надано клопотання про відстрочення та/або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати.

Будь-яких інших документів на виконання вимог ухвали апеляційного суду від 10 липня 2023 року заявником не надано.

Відповідно до частини третьої статті 185 ЦПК України якщо позивач

відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Відповідно до частини сьомої статті 185 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Дніпровський апеляційний суд, встановивши, що недоліки апеляційної скарги у встановлений судом строк не усунено, дійшов обґрунтованого висновку про визнання апеляційної скарги приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Матвійчук Н. Є. неподаною та повернення її заявнику.

Виходячи зі змісту касаційної скарги та оскаржуваного судового рішення, касаційна скарга приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Матвійчук Н. Є. на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 24 липня 2023 року є необґрунтованою, правильне застосовування норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про незаконність судового рішення.

Посилання заявника на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права, а саме застосування норм права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного упостанові Верховного Суду від 30 червня 2022 року

у справі № 5020-1129/2012, відхиляються касаційним судом, оскільки встановлені судами у вказаній справі обставини не є подібними правовідносинам, які виникли між сторонами у справі № 265/5710/20.

У постанові від 30 червня 2022 року у справі № 5020-1129/2012 Верховним Судом вирішувалося питання про відновлення виконавчого провадження. Водночас за наслідками касаційного перегляду оскаржуваних судових рішень з відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції стягнено судовий збір за розгляд касаційної скарги.

Верховний Суд наголошує, що подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм. Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2018 року

у справі № 373/1281/16-ц (провадження № 14-128цс18) зазначено, що «під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де тотожними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове

матеріально-правове регулювання спірних відносин».

З`ясування подібності правовідносин у рішеннях суду (судів) касаційної інстанції визначається з урахуванням обставин кожної справи.

Велика Палата Верховного Суду вважала за потрібне конкретизувати вказаний правовий висновок, про що вказала у постанові від 12 жовтня 2021 року у справі № 233/2021/19 (провадження № 14-166цс20).

Конкретизація правового висновку полягає у тому, що на предмет подібності слід оцінювати саме ті правовідносини, які є спірними у порівнюваних ситуаціях. Встановивши учасників спірних правовідносин, об`єкт спору (які можуть не відповідати складу сторін справи та предмету позову) і зміст цих відносин (права й обов`язки сторін спору), суд має визначити, чи є певні спільні риси між спірними правовідносинами насамперед за їхнім змістом. А якщо правове регулювання цих відносин залежить від складу їх учасників або об`єкта, з приводу якого вони вступають у правовідносини, то у такому разі подібність слід також визначати за суб`єктним і об`єктним критеріями відповідно. Для встановлення подібності спірних правовідносин у порівнюваних ситуаціях суб`єктний склад цих відносин, предмети, підстави позовів і відповідне правове регулювання не обов`язково мають бути тотожними, тобто однаковими.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них.

Оскільки оскаржуване судове рішення є законним і обґрунтованим, ухваленим з додержанням норм процесуального права і підстави для його скасування відсутні, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Матвійчук Н. Є. на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 24 липня 2023 рокусуд відмовляє.

Керуючись статтями 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Матвійчук Наталії Євгеніївни на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 24 липня 2023 року у справі за заявою приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Матвійчук Наталії Євгеніївни про видачу дубліката виконавчого документа у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та стягнення грошових коштів.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С. О. Карпенко

В. М. Ігнатенко

В. А. Стрільчук