Справа № 585/3955/23
Номер провадження 2/585/952/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2023 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області в складі: головуючого-судді В.О. Шульги, за участю секретаря Ю.В. Кириленко, розглянувши без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у судовому засіданні в м. Ромни цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Таскомбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В :

2жовтня 2023 року позивач АТ «Таскомбанк» звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 і просить: стягнути з ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспортні дані: паспорт серія НОМЕР_1 , виданий: Роменським МРВ УМВС України в Сумській області від 30.07.1996 року, РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства «ТАСКОМБАІІК» (адреса: 01032, Україна, м. Київ, вул. С. Петлюри, буд. 30, Код ) заборгованість за Кредитним договором № від 20 липня 2022 року, що в частині тіла кредиту, річних процентів, щомісячних процентів станом на 19.09.2023 року становить становить 161 242 (сто шістдесят одна тисяча двісті сорок дві) грн. 75 коп., в т.ч.: - заборгованість по тілу кредиту (в т. ч. прострочена) 122 222 грн. 08 коп.; - заборгованість по річним процентам (в т. ч. прострочена) 8 грн. 04 коп.; - заборгованість по щомісячним процентам (в т.ч. прострочена) - 39 012 грн. 63 коп. Стягнути з ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспортні дані: паспорт серія НОМЕР_3 , виданий: Роменським МРВ УМВС України в Сумській області від 30.07.1996 року, РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства «ТАСКОМБАІІК» (адреса: 01032, Україна, м. Київ, вул. С. Петлюри, буд. 30, ) понесені позивачем судові витрати.

В обгрунтування позову вказує, що 20 липня 2022 року між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» (, адреса: 01033, Україна, м. Київ, вул. Сім`ї Прахових, буд. 50Б) (далі також ГОВ «ФК «ЦФР») та ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспортні дані: паспорт серія НОМЕР_1 , виданий: Ромепським МРВ УМВС України в Сумській області від 30.07.1996 року, РНОКПП: НОМЕР_2 ) (далі також - Боржник) було укладено Кредитний договір № (далі також - Кредитний договір). Відповідно до п. 1.1. Кредитного договору Кредитодавець зобов`язується надати кредит у розмірі та на умовах, встановлених цим договором, а Позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Згідно з п. 1.2., 1.3. Кредитного договору Позичальник зобов`язується сплачувати проценти за користування кредитом та здійснювати повернення кредиту на умовах передбачених Кредитним договором. Згідно з п. 3.5. Кредитного договору всі інші умови кредитного договору викладені в Умовах отримання фінансових кредитів ГОВ «ФК «ЦФР», які розміщені на сайті ГОВ «ФК «ЦФР» в редакції від 02.02.2022 року. Відповідно до н. 1.2 Кредитною договору Позичальнику надано грошові кошти на наступних умовах: -сума кредиту - 122 222,08 гривень; -строк користування - 60 місяців; -річні проценти - 0, 01 % від суми боріу за договором;-щомісячні проценти - 2, 49 % від суми кредиту. Кредит надається безготівковим шляхом, протягом 3 (трьох) банківських днів від дня укладення договору (п. 1.2., 1.4. Кредитного договору). Позичальник повідомлений кредитодавцем у відповідності до вимог чинного законодавства, у чіткій та зрозумілій формі з інформацією, вказаного в ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», ст. 6, 9 Закону України «Про споживче кредитування», ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та іншою інформацією, необхідною для свідомого та добровільного вибору фінансової послуги (п. 2.2. Кредитного договору). Відповідно до п. 5.1. Умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР» (далі за текстом - Умови отримання кредитів) та п. 1.3. Кредитного договору Позичальник зобов`язується щомісячно, у граничний термін, повертати чергову частину кредиту та сплачувати щомісячні і річні проценти. Кредит відповідачем було отримано шляхом безготівкового перерахування коштів у спосіб, зазначений в Кредитному договорі (п.1.4. Кредитного договору), отже Кредитодавець, свої обов`язки за Кредитним договором виконав в повному обсязі. 21 липня 2022 року права вимоги за Кредитним договором відступлені AT «ТАСКОМБАНК» (надалі також - Позивач) на підставі Договору про відступлення права вимоги № 01/09/21 від 01 вересня 2021 року. Відповідно до умов цього Договору та Витягу з Реєстру прав вимоги до Договору про відступлення права вимоги № 01/09/21 від 01 вересня 2021 року, Позивач є Новим кредитором ОСОБА_1 за Кредитним договором № від 20 липня 2022 року з усіма наступними додатками та змінами. Факт передачі нрава вимоги за вищезазначеним договором, а також відповідний розмір зобов`язання, що існував на момент передачі підтверджуються Реєстром прав вимоги до Договору відступлення права вимоги. Випискою та Розрахунком заборгованості, доданими до даної позовної заяви. Дана інформація с добре відомою Боржнику. Разом із тим повідомляють, що умови вищезазначеного Кредитного договору Позичальником не виконані, кредитні кошти у встановлені договором (Графіком погашення кредиту) строки не повернуті. Неодноразовими телефонними повідомленнями Банку Позичальника було сповіщено про наявність заборгованості за кредитом та про необхідність її погашення у стислі терміни.Як наслідок, станом на 19.09.2023 року заборгованість Позичальника за Кредитним договором № від 20 липня 2022 року, становить 161 242 (сто шістдесят одна тисяча двісті сорок дві) грн. 75 коп., в т.ч.:-заборгованість по тілу кредиту (в т. ч. прострочена) - 122 222 грн. 08 коп.;-заборгованість по річним процентам (в т. ч. прострочена) 8 грн. 04 коп.;-заборгованість по щомісячним процентам (в т.ч. прострочена) - 39 012 грн. 63 коп., що підтверджується відповідним Розрахунком заборгованості по кредитному договору та Виписками. Таким чином, позичальником було грубо порушено умови Кредитного договору № від 20 липня 2022 року, а також норми чинного законодавства, зокрема наступні.

12.10.2023 року провадження в справі відкрито та призначено підготовче засідання.

30.11.2023 року від представника відповідача Мазурик З.Я. надійшов відзив на позовну заяву в якій вона просить відмовити у задоволенні позовних вимог АТ "Таскомбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої заперечення аргументувала тим, що 20.07.2022 р. між ОСОБА_1 та ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» було укладено кредитний договір № . Будучи добросовісним платником він належним чином виконував умови договору, та вносив платежі для погашення заборгованості за кредитом.Саме тому, позовні вимоги АТ «Таскомбанк» він не підтримує, оскільки позивачем не надано належних доказів на підтвердження відступлення права вимоги за вказаним договором твердження позивача не грунтуються на фактичних обставинах справи, із сумою заборгованості у розмірі 161 242 грн. 75 коп. він не погоджується, вважає її необгрунтованою, не підтвердженною належними та допустимими доказами та такою, що не підлягає задоволенню. АТ «Таскомбанк» не проводились жодні заходи досудового врегулювання, надана до суду повідомлення-вимога, ним отримана не була, чим порушено достроковий порядок стягнення заборгованості, визначений ч.4 ст.16 ЗУ «Про споживче кредитування», яка передбачає, що якщо кредитодавець відповідно до умов договору про споживчий кредит вимагає здійснення платежів, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі платежі або повернення споживчого кредиту здійснюються споживачем протягом 30 календарних днів з дня одержання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про споживчий кредит, вимога кредитодавця втрачає чинність. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26.05.2020 у справі №638/13683/15-ц зазначила, що якщо кредитодавець звертається до суду з таким позовом, не виконавши вимоги зазначеної норми права, не дотримавши передбачений зазначеним договором порядок, який не має погіршувати порівняно із цим Законом становище споживача, то в останнього як у позичальника відсутній обов`язок достроково повернути кошти за договором про надання споживчого кредиту, а у суду відсутня підстава для задоволення відповідного позову у частині, яка стосується дострокового стягнення коштів за таким договором. Кредитним договором передбачено, що заборгованість за кредитом має бути погашена в повному обсязі до 20.07.2027 року. Таким чином, вся сума заборгованості у розмірі 161 242 грн. 75 коп. не може бути простроченою і її більша частина є поточною, тобто такою, строк сплати якої ще не настав. При цьому, матеріали справи, зокрема наданий позивачем розрахунок заборгованості, не дають змогу встановити, яка заборгованість є простроченою, а яка поточною, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. Щодо наданого розрахунку заборгованості зазначає, що належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо безпосередньо після її закінчення. Розрахунок заборгованості не є документом первинного бухгалтерського обліку, а є одностороннім арифметичним розрахунком стягуваних сум, який повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку). Такий висновок щодо оцінки односторонніх документів банку кореспондує висновку Великої Палати Верховного Суду в постанові від 03.07.2019 року (№ 342/180/17) та Верховного Суду України в постанові від 11.03.2015 року (№ 6-16цс15). Розрахунки заборгованості, на які посилається позивач, не є первинними документами, які підтверджують укладення договору на умовах, які вказані позивачем в позовній заяві, а отже не є належними доказами існування заборгованості. Пункт 51 Розділу 3 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України № 75 від 04 липня 201 8 року встановлює, що первинні документи в паперовій/електронній формі повинні мати такі обов`язкові реквізити: 1) назву документа (форми); 2) дату складання; 3) найменування клієнта/банку, прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності) фізичної особи, який/яка склав/склала документ/від імені якого/якої складений документ; 4) зміст та обсяг операції (підстави для її здійснення) та одиницю її виміру; 5) посади осіб, відповідальних за здійснення операції та правильність її оформлення; 6) особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні операції.Пунктом 52 Розділу 3 Положення передбачено, що первинні документи, які не містять обов`язкових реквізитів, є недійсними і не можуть бути підставою для бухгалтерського обліку.Відповідно до пункту 62 Положення, виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Таким чином, виписки по рахункам або касовий документ можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором, в разі якщо останні відповідають вимогам первинних документів. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 07.04.2021 року в справі № 752/9423/15-ц, від 16.09.2020 року в справі № 200/5647/18. Розрахунки заборгованості, на які посилається позивач, не є первинними документами, які підтверджують отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані позивачем в позовній заяві, а отже не є належними доказами існування боргу. Наявність роздрукованого розрахунку заборгованості за договором є неналежним та недостатнім доказом для задоволення позовних вимог, оскільки сам розрахунок, умови кредитування тощо, є внутрішніми документами установи та не містять відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи видавалися кредитні кошти, на який строк, правильність нарахування відсотків позивачем. Щодо відступлення прав вимоги слід зазначити наступне, що враховуючи, що кредитний договір є реальним, так як згідно з положеннями ч. 1 ст. 1046 ЦК України, є укладеним з моменту передання грошей, надання доказів про перерахування кредитодавцем суми грошової позики (кредиту) на зазначений в договорі рахунок позичальника для висунення і доведення вимоги позивачем (новим кредитором) про стягнення з боржника є обов`язковим.

Для переходу права вимоги за договором про відступлення прав вимоги необхідною умовою є те, щоб право вимоги існувало в первісного кредитора. Право вимоги - це суб`єктивне право кредитора, яке становить елемент змісту зобов`язання та якому завжди кореспондує обов`язок боржника щодо виконання вимоги кредитора. Надані позивачем кредитний договір, договір переуступки права вимоги, реєстр прав вимоги, розрахунки заборгованості вважає неналежними доказами, оскільки дані докази доводять перехід права від первісного кредитора до позивача, однак жодним чином не підтверджують наявність прав вимоги в кредитора. Належними доказами, які підтверджують передачу грошових коштів, наявність заборгованості за укладеними кредитними договорами та розмір заборгованості є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», бо підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є саме первинні документи. Проте матеріали справи не містять доказів реальності існування прав вимоги за кредитними договорами в первісних кредиторів, а тому твердження позивача про наявність у нього права вимоги не відповідають дійсності. Не можуть бути взяті до уваги судом повідомлення про відступлення прав вимоги, оскільки відсутні докази їх надсилання йому. Разом з тим, реестр права вимоги, не с документами, які підтверджують факти передачі кредитних коштів і не можуть бути доказами в справі на підтвердження доводів позивача про існування будь-яких кредитних зобов`язань перед позивачем. Правова природа договору відступлення права вимоги полягає у тому, що у конкретному договірному зобов`язанні первісний кредитор замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання.На необхідність перевірки факту перерахування коштів на виконання умов договору про відступлення права вимоги також посилався Верховний Суд у постанові від 29 вересня 2021 року в справі № 2-879/11 (провадження №61-10005св21), з огляду на умови такого договору, зокрема щодо набуття новим кредитором права вимоги до боржника після здійснення оплати за вказаним договором.Як вбачається із матеріалів справи позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження сплати новим кредитором грошових коштів первісним кредиторам за передачу права грошової вимоги, та зарахування їх на рахунок останніх. Отже, зважаючи на вищевикладене, прошу повністю відмовити у задоволені позовних вимог за позовом Акціонерного товариства «Таскомбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

30.11.2023 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті.

В судове засідання позивач явку представника не забезпечив, 14.12.2023 року до суду надійшли додаткові пояснення в яких представник клопоче позовні вимоги задоволити в повному обсязі та розгляд справи провести без присутності їх предстаника. В додаткових поясненнях вказано, що 20 липня 2022 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та ОСОБА_1 було підписано Кредитний договір № . Відповідач укладаючи кредитний договір, засвідчив власне волевиявлення щодо настання правових наслідків, будучи ознайомлений з умовами кредитування, здійснив всі необхідні дії для вчинення даного правочину, особисто та власноруч підписав - Кредитний Договір № , - сума кредиту 122 222,08 гривень; - строк користування -60 місяців; -річні проценти - 0,01 % від суми боргу за договором; - щомісячні проценти 2,49 % від суми кредиту. Таким чином, укладаючи Кредитний договір відповідач достеменно знав про суму отриманого кредиту, а також самостійно доручив перерахування кредитних коштів на вищевказані реквізити, що і було здійснено Кредитодавцем в повному обсязі. Позичальник був ознайомлений та погодився зі змістом Кредитного договору, Умовами отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР» та повністю з ними згоден. Позичальник підтвердив, що він ознайомлений та у письмовій формі у повному обсязі отримав інформацію, визначену ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування», Позичальник підтвердив отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані виходячи із обраних Позичальником умов кредитування. Таким чином, підписавши даний Договір, Позичальник погодився із запропонованими йому умовами кредитування, форматом та складовими Договору, порядком обслуговування зобов`язання тощо.

Щодо відступлення права вимоги та нрава звернення АТ «ТАСКОМБАНК» за позовом до ОСОБА_2 (як належного кредитора) про стягнення за кредитним договором. 01 вересня 2021 року між АТ «ТАСКОМБАНК» та ТОВ «ФК «ЦФР» було укладено Договір про відступлення права вимоги № 01/09/21, на підставі якого 27.07.2022 р. ТОВ «ФК «ЦФР» відступило право вимоги АТ «ТАСКОМБАНК» відносно позичальника ОСОБА_1 за кредитним договором № від 20 липня 2022 року. Додатком до зазначеного Договору про відступлення права вимоги слугує Реєстр прав вимоги за 21.07.2022р. із вказанням реквізитів позичальника, номера Кредитного договору та обсягу переданого зобов`язання, із зазначенням конкретних сум. Відповідно до н. 2.1. Договору про відступлення права вимоги №01/09/21 від 01.09.2021р. Первісний кредитор передає (відступає) Новому кредитору свої Права вимоги до Позичальників, а Новий кредитор набуває права вимоги Первісного кредитора за Кредитними договорами та Договорами забезпечення до них та сплачує Первісному кредитору за відступлення Права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює Ціні договору у порядку та строки, встановлені цим Договором. Відповідно до п. 2.2. Договору про відступлення права вимоги № 01/09/21 від 01.09.2021 р. Сторони погодили, що Первісний кредитор має право щоденно передавати (відступати) Новому кредитору свої Права вимоги до Позичальників, а Новий кредитор зобов`язаний набувати такі Права вимоги, шляхом підписання відповідних Реєстрів прав вимог (зразок якого наведено у Додатку 1 до цьог о Договору) із зазначенням ціни Договору та розміру заборгованостей Позичальників. Підписані сторонами відповідні Реєстри прав вимог є невід`ємною частиною цього Договору. Відповідно до п.3.1.1. Договору про відступлення права вимоги №01/09/21 від 01.09.2021р. Первісний Кредитор протягом кожного робочого дня передає захищеними каналами зв`язку Новому кредитору дані по Позичальнику, за яким згідно даного Договору відбудеться відступлення прав вимоги, які були оформлені Первісним кредитором того ж робочого дня. Відповідно до п. 3.4. Договору про відступлення права вимоги №01/09/21 від 01.09.2021р. Право вимоги переходить до Нового кредитора з моменту підписання Сторонами відповідного Реєстру прав вимог та зарахування коштів у розмірі ціни договору на рахунок Первісного кредитора, після чого Новий кредитор стає новим кредитором по відношенню до Позичальників стосовно їх заборгованостей по Кредитним договорам, а також по відношенню до Поручителів стосовно їх зобов`язань за Договорами забезпечення. Разом із правами вимоги Новому кредитору переходять всі інші пов`язані з ним права в повному обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Відповідно до п. 9.3. Договору про відступлення права вимоги №01/09/21 від 01.09.2021р. цей договір діє протягом 1 (одного) календарно року, але в будь-якому разі, до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором. Тобто, на підставі договору про відступлення права вимоги №01/09/21 від 01.09.2021р. відбувається щоденне відступлення прав вимог за кредитними договорами, що укладаються із позичальниками. Реєстр прав вимог по позичальнику ОСОБА_1 підписано сторонами 21.07.2022р., обсяг (розмір) зобов`язання, право вимоги за яким передано позивачу чітко відображено в зазначеному реєстрі, додатково підтверджується як розрахунком заборгованості (адже нарахування процентів новим кредитором було розпочато саме на зазначену суму), так і випискою по рахунку відповідача (міститься в матеріалах справи), сформованою вже АТ «ТАСКОМБАІІК» за період з 21.07.2022 р. по 19.09.2023 p., і як наслідок перехід права вимоги відбувається шляхом оприбуткування заборгованості на балансі банку, підтверджується випискою по рахунку та платіжною інструкцією в межах дії договору про відступлення права вимоги №01/09/21 від 01.09.2021 р. Отже, Позивач є належним Кредитором та в обґрунтування заявлених позовних вимог надав платіжну інструкцію про перерахування кредитних коштів, розрахунок заборгованості, виписки по рахунку, реєстр прав вимог до Договору про відступлення права вимоги із зазначенням суми заборгованості. В той же час, звертають увагу суду, що відповідачем здійснювались платежі на погашення заборгованості новому кредитору AT «ТАСКОМБАНК», що відображено у розрахунку та виписках наданих до суду, підтверджуючи тим самим наявність між сторонами договірних правовідносин, які продовжуються у відповідності до цього договору. Очевидно, що дії боржника, який певний час виконував свої зобов`язання та користувався правами, передбаченими Кредитним договором, надавши відзив на позовну заяву, у якому вводить в оману суд, суперечать його попередній поведінці і є недобросовісними. Отже, заявляючи такий відзив з мотивів недобросовісності зі сторони Банку, після тривалого мовчання з цього приводу, Боржник хоча й використовує належне йому право, але як Позичальник у спірних правовідносинах діє недобросовісно, зловживаючи свої правом, діє всупереч доктрині - заборони суперечливої поведінки «venire contra factum proprium». Враховуючи обставини даного спору та поведінку Боржника, який займає взаємовиключні правові позиції, зокрема, з однієї сторони, він оплачує грошове зобов`язання, з іншої - ставить під сумнів отримання кредитних коштів та наявність заборгованості, просимо суд врахувати, що Кредитодавцем та Боржником на власний розсуд погоджено всі умови Кредитного договору. Враховуючи вищенаведене, вважаємо, що наявні всі підстави для задоволення позовних вимог, виходячи з того, що під час укладення Кредитного договору, Позичальник був ознайомлений з умовами кредитування, сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності і волевиявлення учасників договору було вільним, тобто Банком не були порушені вимоги ст. 203 ЦК України; Як вбачається з Кредитного договору, то при його укладені Позичальнику були відомі усі суттєві умови договору, про що свідчать її особисті підписи в Кредитному договорі, паспорті кредиту та не існувало ніяких інших умов, які б примусили Відповідача прийняти умови на вкрай невигідних для себе умовах. Щодо документів первинної бухгалтерської документації та виписок по рахунку позичальника: детальний розрахунок заборгованості та виписки по особовому рахунку відповідача за Кредитним договором № від 20 липня 2022 року були додані до позовної заяви та містяться в матеріалах справи. У пункті першому розрахунку відображений детальний розрахунок заборгованості по річним процентам (із зазначенням періодом нарахування, ставки, тощо). У пункті другому розрахунку відображений детальний розрахунок заборгованості по щомісячним процентам (із зазначенням періодом нарахування, ставки, тощо). В останній таблиці розрахунку відображена загальна заборгованість Відповідача по кредитному договору, яка складається з заборгованості по тілу кредиту (в тому числі прострочена), заборгованості по річним процентам (в тому числі прострочена), та заборгованості по щомісячним процентам (в тому числі прострочена). Надані АТ «ТАСКОМБАІІК» у додатках до позовної заяви розрахунок заборгованості та виписки по особовому рахунку є документами первинної бухгалтерської документації. Щодо аргументів відповідача про те, що вищезазначені документи не є документами первинної банківської документації, зазначають, що основними нормативно-правовими актами які регулюють правовідносини щодо первинної бухгалтерської документації є Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі також - Закон) та Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, яке затверджене Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88 (із змінами, внесеними згідно з Наказом Міністерства фінансів України, далі також - Положення). Відповідно до ч. 1 Закону первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію. Відповідно до ст. 9 Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Відповідно до п. 2.1. Положения первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. Таким чином, надані банком виписки за картковими рахунками позичальника, яким суди дали оцінку у сукупності з іншими зібраними у справі доказами, підтверджують обставини видачі кредиту та його розміру, а також заборгованість по кредиту, розмір якої відображено у детальному розрахунку та не спростовано будь- яким контррозрахунком відповідача.

Відповідач та представник відповідача в судове засідання не з`явились, від відповідача 22.12.2023 року надійшла заява в якій клопотав розгляд справи провести без його присутності, зазначив. Що позовні вимоги не визнає та в позові просить відмовити.

За таких обставин, суд розглядає справу за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Судом встановлено, що відповідно до Кредитного договору № 939501872 від 20.07.2022 року між ТОВ «ФК «ЦФР» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір відповідно до якого Відповідачу було надано кредит в сумі 122222,08 грн. строком на 60 міс. зі сплатою процентів за користування кредитом, початковий процент 5,00%, щомісячні проценти 2,49 %, база нарахування від суми кредиту 5820,10 грн. (Даний договір засвідчено власноручним підписом ОСОБА_1 ) (а.с.7-11).

Як вбачається з паспорту кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» №5901872 від 20.07.2022 року ОСОБА_1 отримав кредит в сумі 122222,08 грн. строком на 60 міс. зі сплатою процентів за користування кредитом, початковий процент 5,00% , щомісячні проценти 2,49%, база нарахування від суми кредиту 5820,10 грн. та загальні витрати за кредитом становлять 188452,09 грн., орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника за весь строк користування кредитом становить 304854,07 грн. та реальна річна процентна ставка складає 57,18 % річних. Даний паспорт кредиту засвідчено власноручним підписом ОСОБА_1 (а.с.13-18).

Відповідно до договору про відсуплення права вимоги № 01/09/21 від 01.09.2021 року укладеного між АТ «Таскомбанк» та ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» первинний кредитор передє (відступає) новому кредитору свої права вимоги до позичальників, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та договорами забезпечення до них та сплачує первісному кредитору за відступлення прав вимоги, грошові кошти у сумі що дорівнює ціні договору у порядку та строки, встановлені цим договором (а.с.19-25).

Згідно реєстру прав вимоги до Договору про відступлення права вимоги № 01/09/21 від 01.09.2021 року за 21.07.2022 року первісний кредитор ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» відступив новому кредитору АТ «Таскомбанк» прав вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № (а.с.26).

Як вбачається з платіжної інструкції банку № 984815505 від 21.07.2022 року АТ «Такскомбанк» як надавач платіжних послуг платника сплатило ТОВ «ФК «ЦФР» 122222,08 грн. за платника ОСОБА_1 (а.с.27).

З платіжної інструкції банку №984815506 від 21.07.2022 року АТ «Такскомбанк» як надавач платіжних послуг плпатника сплатило ТОВ «ФК «ЦФР» 0,03 грн. за платника ОСОБА_1 (а.с.28).

Згідно платіжної інструкції банку №984815507 від 21.07.2022 року АТ «Такскомбанк» як надавач платіжних послуг платника сплатило ТОВ «ФК «ЦФР» 92,22 грн. за платника ОСОБА_1 (а.с.29).

Відповідно до бухгалтерської довідки ТОВ «ФК «ЦФР» перерахувало ОСОБА_1 кошти в сумі 116402 грн. (а.с.30).

Як вбачається з розрахунку заборгованості АТ «Такскомбанк» по кредитному договору № від 20.07.2022 р. укладеному з позичальником ОСОБА_1 загальна сума заборгованості становить 161242,75 грн. - заборгованість по тілу кредиту (в т. ч. прострочена) в.т.ч. 122 222 грн. 08 коп.; - заборгованість по річним процентам (в т. ч. прострочена) 8 грн. 04 коп.; - заборгованість по щомісячним процентам (в т.ч. прострочена) - 39 012 грн. 63 коп. (а.с.33).

Також суду АТ «Такскомбанк» надано виписку по особовому рахунку ОСОБА_1 за період з 20.07.2022 року по 19.09.2023 року (а.с.34-139).

Як вбачається з повідомлення вимоги № 9967/70.2.1 від 28.04.2023 р. ОСОБА_1 було направлено ТОВ «ФК «ЦФР» дану вимогу в якій останні просили сплатити заборгованість по кредиту станом на 26.04.2023 року. Дану вимогу згідно списку згрупованих авідправлень було направлено ОСОБА_1 (а.с. 140-144).

Вказане свідчить, що між сторонами склалися спірні правовідносини з приводу виконання кредитного зобов`язання, які регулюються ст. ст. 526, 530, 536, 610, 612, 625, 1054, 1055, 1056-1 ЦК України.

Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексуУкраїни за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статті 629 ЦК договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із статтею 526 ЦК зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, а в статті 530 ЦК вказується, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно полягає виконанню у цей строк (термін). Стаття 525 ЦК забороняє односторонню відмову від зобов`язання або односторонню зміну його умов.

Нормою ст. 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст.638 ЦК України визначено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За змістом ст.1056 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Статтею 512 ЦК України передбачено, що однією з підстав заміни кредитора у зобов`язанні є передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

Згідно вимог ч.1 ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується верховенством права. В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй, що прямо передбачено у статті 8 Конституції України.

Відповідно до частини четвертої статті 42 Конституції України держава захищає права споживачів.

Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників. Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (частина перша статті 11 Закону України від 12 травня 1991року №1023-XII «Про захистправ споживачів» (далі - Закон №1023-XII).

Згідно з пунктом 22 частини першої статті 1 Закону № 1023-XII споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

У пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийняті 09 квітня 1985 року №39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями.

Конституційний Суд України у рішенні у справі щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За таких обставин, дослідивши зібрані в справі докази, надаючи оцінку зібраним у справі доказам в цілому, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд вважає позов обґрунтованим і доходить висновку про можливість його задоволення.

Щодо відзиву відповідача в якому він висловив свої заперечення стосовно даного позову зазначивши про відсутність належних доказів щодо відступлення права вимоги ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» - АТ «Таскомбанк» та висловив свої заперечення щодо суми заборгованості за кредитним договором, суд вважає дані заперечення твердженнями відповідача, які не підтверджені належними та допустимими доказами, оскільки позивачем було надано належні, допустимі та достатні докази на підтвердження того, що між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір та паспорту споживчого кредиту в яких чітко визначено суму наданого відповідачу кредиту та визначено процентні ставки за користування ним. Відповідач засвідчив дані документи власноручним підписом (що не заперечується останнім), що підтверджує ту обставину , що ОСОБА_1 було достовірно відомо про наявність у нього боргового зобов`язання, визначені кредитором процентні ставки та наслідки не виконання кредитного зобов`язання.

Щодо відступлення права вимоги ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» - АТ «Таскомбанк» то дане відступлення є законним та підтверджується належними, допустимими та достатніми доказами.

Твердження відповідача про порушення відповідачем його прав споживача спростовані дослідженими судом доказами.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, а з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 161242,75 грн. заборгованості по договору і відповідно ст. 141 ЦПК України 2684,00 грн. судового збору.

На підставі ст.ст. 10, 12,13, 18, 81, 258, 259, 263-265, 352, 354, 355 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов Акціонерного товариства «Таскомбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариста «Таскомбанк» заборгованість за кредитним договором № від 20 липня 2022 року, що в частині тіла кредиту, річних процентів, щомісячних процентів станом на 19.09.2023 року становить 161242,75 грн., в т.ч.: заборгованість по тілу кредиту (в т.ч. прострочена) 122 222,08 грн., заборгованість по річним процентам (в т.ч. прострочена) 8,04 грн., заборгованість по щомісячним процентам (в т.ч. прострочена) - 39012,63 грн., а також понесені позивачем судові витрати в розмірі 2684 гривні.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення в порядку передбаченому п.15.5) Перехідних положень ЦПК України. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення суду складено 8 січня 2024 року.

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ В. О. Шульга