ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2-з/753/143/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" серпня 2023 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Трусова Т. О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення його майбутнього позову до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

В С Т А Н О В И В:

24.08.2023 громадянин Ізраїлю ОСОБА_3 (далі також - позивач) в особі представника ОСОБА_4 звернувся до суду із заявою про забезпечення його майбутнього позовудо ОСОБА_2 (далі також - відповідач) про стягнення боргу за договором позики шляхом накладення арешту та заборони відчуження належного останньому садового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (далі також - спірний садовий будинок), а також заборони державним реєстраторам, приватним нотаріусам, іншим суб`єктам державної реєстрації вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо вказаного об`єкта нерухомого майна.

Заява обґрунтована такими обставинами. 12.03.2019 між сторонами був укладений договір купівлі-продажу спірного садового будинку за 1 631 338, що еквівалентно 60 000 дол. США. Враховуючи, що позивач є іноземцем, укласти договір купівлі-продажу земельної ділянки сільськогосподарського призначення, на території якої розміщений садовий будинок, він не мав змоги, а тому був укладений договір оренди на 49 років. Надалі за позовом відповідача було накладено арешт на спірний садовий будинок, який у подальшому був скасований. Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 03.02.2022 визнано укладеним між сторонами договір позики на суму 60 000 дол. США зі сплатою відсотків за користування коштами у розмірі 2 250 дол. США за кожний місяць. Позивач вказав, що існує ризик реєстрації права власності на спірний садовий будинок за третьою особою.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.08.2023 справу передано до провадження судді Трусової Т. О.

Згідно з нормою частини першої статті 153 ЦПК України суд розглянув заяву про забезпечення позову без повідомлення учасників справи та за результатами дослідження доданих до неї документів дійшов до таких висновків.

За приписами статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутись до суду.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 02.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» при розгляді заяви про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Відповідно до статті 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належить або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Зі змісту заяви про забезпечення позову вбачається, що предметом майбутнього позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 є стягнення боргу за договором позики з урахуванням процентів за користування позикою, а ймовірна ціна позову становить 168 000 дол. США.

На підтвердження викладених у заяві обставин позивачем надане рішення Обухівського районного суду Київської області від 03.02.2022 у цивільній справі № 372/199/20, яким суд визнав договір купівлі-продажу спірного садового будинку, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , договором іпотеки; визнав цей договір іпотеки недійсним; та визнав укладеним між ОСОБА_2 (позичальником) та ОСОБА_6 (позикодавцем) договір позики на суму 60 000 дол. США зі сплатою відсотків за користування коштами у розмірі 2 250 дол. США за один місяць.

Згідно з даними інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 01.05.2023 № 330775647 відповідач є власником садового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна: 231).

Зважаючи на викладене, суд знайшов достатніми та обґрунтованими доводи заяви щодо існування ризику відчуження належного відповідачу садового будинку на користь третіх осіб,що може істотно ускладнити виконання рішення суду або ефективний захист у разі повного або часткового задоволення позову ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики.

Згідно з договором купівлі-продажу садового будинку від 12.03.2019 ймовірна вартість заявленого до арешту садовогобудинку (1 631 338 грн) не перевищує ціни майбутнього позову, а відтак вимога позивача про забезпечення позову співмірні розміру майбутніх позовних вимог.

Отже з огляду на підстави, предмет та велику ціну майбутнього позову суд дійшов до переконання, що належним і достатнім інструментом забезпечення ефективності судового захисту порушеного права буде арешт належного відповідачу садового будинку.

Вирішуючи питання про застосування зустрічного забезпечення суд ураховує, що позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України, доказів наявності у позивача майна на території України в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків власника, які можуть бути спричинені забезпеченням позову у випадку відмови у позові, до заяви не додано.

Наведені обставини зумовлюють обов`язок суду застосувати зустрічне забезпечення.

Визначаючи розмір зустрічного забезпечення суд виходить з того, що арешт майна суттєво обмежує правомочності власника щодо розпорядження майном на власний розсуд, у зв`язку з чим вважає обґрунтованим заходом зустрічного забезпечення внесення позивачем на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України у м. Києві грошових коштів в розмірі, що становить 20% від визначеної договором купівлі-продажу вартості садового будинку, тобто 326 268 грн (1 631 338*20%).

Керуючись статтями 149, 150, 153, 154 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву позивача ОСОБА_1 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_1 ) про забезпечення позову задовольнити частково.

Накласти арешт на нерухоме майно відповідача ОСОБА_2 (рнокпп НОМЕР_2 ; проживаючий за адресою: АДРЕСА_3 ), а саме:

?садовий будинок загальною площею 231,8 кв.м., житловою площею 46,2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 231.

Застосувати зустрічне забезпечення, зобов`язавши ОСОБА_1 внести на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України у м. Києві грошові кошти в сумі 326 268 гривень у десятиденний строк з дня постановлення ухвали.

Роз`яснити позивачу, що у разі ненадання суду протягом визначеного строку документів, що підтверджують надання зустрічного забезпечення, а також непред`явлення позову протягом десяти днів, суд скасує ухвалу про забезпечення позову.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею, однак може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Підтвердження виконання ухвали направити на адресу суду (м. Київ, вул. Кошиця, 5-А, судді Трусовій Т.О., справа № 753/14923/23).

Суддя:

Ухвала підписана 30.08.2023.