Справа № 496/1814/23
Провадження № 2/496/1079/23
14 серпня 2023 року м. Біляївка
Біляївський районний суд Одеської області у складі:
Головуючого судді - Дранікова С.М.
за участю секретаря - Чорної В.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування фактичних витрат в порядку регресу, -
Представник позивача в судове засідання не з`явився, але у прохальній частині позову вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить справу розглянути без його участі та не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча був повідомлений про розгляд справи належним чином, відзив на позов не подав, а тому суд, приймаючи до уваги клопотання представника позивача, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ст. 280 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 25.09.2017 року між відповідачем ОСОБА_2 та ПАТ «Державний ощадний банк України» укладено Договір про споживчий кредит (для придбання енергозберігаючого обладнання та матеріалів) №17Р-0100/129, відповідно до якого, банк надав відповідачу кредит у сумі 28 265,40 грн., зі щомісячною сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 17,99% річних, з кінцевим строком повернення до 24.09.2020 року.
01.12.2018 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» та ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай.» укладено Договір добровільного страхування кредитів №18.215040.1601-0286.
Відповідно до пункту 2.1. вищезазначеного договору добровільного страхування кредитів, предметом цього договору є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону та пов`язані зі збитками внаслідок неповернення/неповного повернення позичальниками кредитів (в тому числі їх частини) та/або несплатою/неповною сплатою нарахованих за ними процентів, що передбачені кредитними договорами.
П. 4.1. Договору добровільного страхування кредитів передбачено, що страховим випадком за цим договором є факт первинного (першого у часі) виникнення збитків у страхувальника (в особі установ страхувальника) внаслідок невиконання/часткового невиконання позичальниками понад 60 календарних днів своїх зобов`язань з повернення суми кредиту (або його частини) та/або сплати процентів за користування кредитом в строки та на умовах, що передбачені кредитним договором, з будь-яких причин.
Відповідач свої зобов`язання за кредитними договорами №17Р-0100/129 та №18Р-0100/66 належним чином не виконував, передбачені кредитним договором щомісячні платежі не сплачував, що підтверджується випискою з рахунку відповідача.
Відповідно до п.8.1. Договору добровільного страхування кредитів страхувальник (в особі відповідної установи страхувальника) зобов`язаний протягом 30 календарних днів з дня настання страхового випадку, передбаченого умовами цього договору, письмово повідомити про це страховика шляхом надання страховику загальної заяви, реєстру з одночасною передачею відповідною установою заяви та завірених уповноваженим працівником відповідної установи страхувальника (без нотаріального посвідчення) копій всіх документів, які свідчать про настання страхового випадку і про розмір збитку.
Згідно з п. 8.2.1. Договору добровільного страхування кредитів страховик зобов`язаний протягом 10 (десяти) робочих днів з дати отримання вказаних документів з`ясувати обставини страхового випадку, прийняти рішення про виплату страхового відшкодування або про відмову у виплаті з відповідним обгрунтуванням та скласти відповідний Страховий акт.
П. 8.6. Договору добровільного страхування кредитів встновлено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за цим договором, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке установа страхувальника має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.
Представники ПАТ «Державний ощадний банк України» звернулись до ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай.» із заявами про настання страхового випадку №119.11-07/09 від 16.01.2019 року та №119.11-18/1/29 від 28.02.2019 року.
Статтею 979 ЦК України встановлено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Відповідно до ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: 1) життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); 2) володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); 3) відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).
Частиною 1 статті 993 ЦК України передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до ч. 1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.
Згідно з ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, в тому числі належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Верховний Суд у своїй постанові від 03.05.2018 року в справі №372/1010/16-ц дійшов висновку, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат, стороні на користь якої ухвалено судове рішення. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.
На підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу представником позивача надано суду: договір про надання професійної правової допомоги №5 від 20.05.2021 року, акт приймання-передачі послуг професійної правової допомоги №56/1-Б від 24.01.2022 року, платіжне доручення №511 від 02.02.2022 року.
Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача документально підтверджена сплачена сума судового збору у розмірі 1073,60 грн.
Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 81, 133, 137, 141, 259, 263-265, 279, 280-282, 354 ЦПК України, ст.ст. 11, 22, 512, 513, 514, 979, 980, 993 ЦК України, ст. 27 ЗУ «Про страхування», суд -
Позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування фактичних витрат в порядку регресу - задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя С.М. Драніков