Справа№592/8660/23
Провадження №2/592/1996/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2023 року м.Суми

Суддя Ковпаківського районного суду м. Суми Князєв В.Б., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

Позивач звернувся з позовом до суду та свої вимоги мотивує тим, що ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ "ПриватБанк" з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву б/н від 24.12.2009. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. При укладенні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Для користування кредитним картковим рахунком відповідач отримав кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 35000 грн, що підтверджується Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п.п. 3.2, 3.3 Договору, де зазначено, що відповідач при укладанні Договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. В порушення умов договору відповідач зобов`язання за договором належним чином не виконав, в результаті чого станом на 22.05.2023 має заборгованість у розмірі 39219 грн 15 коп., яка складається з наступного: 34940 грн заборгованість за кредитом; 4279 грн 15 коп. - заборгованість за відсотками за користування кредитом. На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає. Позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 24.12.2009 в розмірі 39219 грн 15 коп. та судові витрати в сумі 2684 грн.

Відповідач ОСОБА_1 , якому надсилалась копія позовної заяви з додатками, відзив на позов не подавав.

Суд, перевіривши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 24.12.2009 між АТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір б/н шляхом оформлення і підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а.с. 20).

За умовами договору відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, який збільшив до 35000 (а.с. 18).

У наданій банком довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», яка підписана ОСОБА_1 від 24.12.2009, зазначено пільговий період (нарахування відсотків здійснюється за ставкою 0,01 % річних) - до 55 днів (пільгова ставка діє при умові погашення заборгованості до 25 числа місяця, наступного за датою виникнення заборгованості); базова відсоткова ставка, у місяць (нараховується на залишок непростроченої заборгованості виходячи із розрахунку 360 днів у році) - 2,5%; розмір щомісячних платежів (включаючи плату за використання кредитних коштів у звітному періоді) - 7% від заборгованості, але не менше 50 грн. та не більше залишку заборгованості; строк внесення щомісячних платежів - до 25 числа місяця, наступного за звітним; також визначено розмір пені та штрафних санкцій за несвоєчасне погашення заборгованості. У довідці вказано, що відповідач з фінансовими умовами надання Кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» і прикладами розрахунку суми плати за використання кредитних коштів ознайомлений (а.с. 21).

Згідно розрахунку, наданого позивачем, непогашена заборгованість за договором б/н від 24.12.2009 станом на 22.05.2023 утворилася заборгованість у розмірі 39219 грн 15 коп., яка складається з наступного: 34940 грн заборгованість за кредитом; 4279,15 грн - заборгованість за відсотками за користування кредитом (а.с. 3-17).

Суд не бере до уваги як доказ встановлення розміру відсотків Паспорт споживчого кредиту, оскільки він є способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту та його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту, що узгоджується з висновком Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду викладеним у постанові від 23.05.2022 у справі № 393/126/20.

Крім того, Паспорт споживчого кредиту є інформацією, яка була надана ОСОБА_1 була актуальною лише з 01.03.2021 до 16.03.2021, більш того паспорт споживчого кредиту підписаний відповідачем через д`евять років після отримання кредиту, дана інформація не може бути взята судом до уваги як доказ підтвердження конкретних умов кредитування (а.с. 22-25).

Наявність заборгованості за кредитним договором зумовила звернення АТ КБ «ПриватБанк» до суду за захистом своїх прав.

Статтею 634 ЦК України передбачена можливість укладення договору приєднання, тобто договору, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, якщо при цьому були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що шляхом підписання Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку між банком та ОСОБА_1 24.12.2009 укладено кредитний договір, позивач умови кредитного договору виконав належним чином, надавши відповідачеві кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Однак, відповідач ОСОБА_1 належним чином свої зобов`язання не виконував, у визначені договором строки погашення заборгованості за кредитним договором не здійснював, внаслідок чого у відповідача перед позивачем станом на 22.05.2023 склалась заборгованість у розмірі 39219 грн 15 коп., яка складається з наступного: 34940 грн заборгованість за кредитом; 4279 грн 15 коп. - заборгованість за відсотками за користування кредитом.

Враховуючи, що ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованості за кредитним договором у розмірі 39219 грн 15 коп. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України, та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір, сплачений ним при подачі позову у розмірі 2684,00 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. 509, 524, 526, 536, 546, 549, 550, 551, 611, 612 ЦК України, ст. 3, 10, 11, 76 - 81, 89, 133, 141, 209, 229, 258-259, 263-265, 273 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" (м. Київ, вул. Грушевського, 1 Д, ) заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 24.12.2009 у розмірі 39219 грн 15 коп. та 2684 грн повернення судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Сумського апеляційного суду. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.Б. Князєв