ПОСТАНОВА

Іменем України

15 червня 2023 року м. Кропивницький

справа № 398/3127/22

провадження № 22-ц/4809/635/23

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: Карпенка О. Л. (головуючий, суддя-доповідач), Єгорова С. М., Чельник О. І.,

за участю секретаря судового засідання Савченко Н. В.,

учасники справи:

позивач Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», на заочне рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області (суддя Подоляк Я. М.) від 21 лютого 2023 року,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

30 серпня 2022 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі АТ КБ «ПриватБанк», Банк) пред`явило позов до ОСОБА_1 про стягнення коштів.

Позов обґрунтовуючи його тим, що 02 листопада 2018 року Банк і ОСОБА_2 уклали договір б/н про надання банківських послуг, зокрема кредиту. На виконання умов цього договору банк надав ОСОБА_2 кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, яким вона користувалася.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла.

На день її смерті вона мала невиконанні зобов`язання перед банком за договором № б/н від 02 листопада 2018 року на суму13235,68 грн, яка складається із заборгованості по кредиту.

Спадкоємцем померлої позичальниці є ОСОБА_1 , який на час відкриття спадщини проживав разом зі спадкодавицею ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 .

11 січня та 08 лютого 2022 року банк пред`являв свої вимоги, як кредитор, але відповіді не отримав.

Банк стверджує, що згідно з нормою ст. 1282 ЦК України відповідач, як спадкоємець померлого боржника, зобов`язаний задовольнити його обґрунтовані вимоги, але свій обов`язок не виконує

Короткий зміст рішення суду

Заочним рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 21 лютого 2023 року в задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 відмовлено повністю.

Суд мотивував своє рішення тим, що згідно з нормами ст. ст. 1281, 1282 ЦК України спадкоємці померлого боржника, які прийняли спадщину, зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості отриманого у спадщину майна.

Однак, на думку суду, позивач не довів, що за життя боржниці ОСОБА_2 належало будь-яке рухоме чи нерухоме майно та його вартість.

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

У поданій до суду апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк» просить суд апеляційної інстанції скасувати заочне рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 21 лютого 2023 року й ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги Банка задовольнити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд неправильно та неповно встановив обставини, які мають значення для справи. Так, у матеріалах справи є докази, які доводять, що ОСОБА_2 належало право власності на 12/25 часток у квартирі АДРЕСА_2 .

Крім того, суд не врахував висновки Верховного Суду стосовно застосування норм права, які поширюються на правовідносини сторін у справі, та безпідставно переклав обов`язок доказування обсягу спадкового майна та його вартості на кредитора (позивача у справі).

Відзив на апеляційну скаргу до Кропивницького апеляційного суду від відповідача не надійшов.

Позиції, висловлені учасниками справи у судовому засіданні в суді апеляційної інстанції

Представник апелянта адвокат Бистров С. А. підтримав апеляційну скаргу.

Відповідач ОСОБА_1 , викликався судовою повісткою у судове засідання, яке призначене на 15 червня 2023 року о 10.00 год в приміщенні Кропивницького апеляційного суду за адресою: вул. Верхня Пермська, буд. 2, м. Кропивницький, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Судову повістку йому надіслано за зареєстрованим місцем його проживання за адресою: АДРЕСА_1 , але її йому не вручено та повернуто оператором поштового зв`язку до суду у зв`язку з його відсутністю за вказаною адресою. За таких обставин та відповідно до п. 2 ч. 7 та п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України судова повістка вважається врученою відповідачу 23 травня 2023 року (згідно з датою поставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність адресата).

Суд першої інстанції встановив такі неоспорювані обставини:

ОСОБА_2 звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» із метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву №б/н від 02 листопада 2018 року, згідно з якої отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 26 листопада 2020 року Олександрійським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро).

Станом на дату смерті сума заборгованості ОСОБА_2 перед Банком за кредитним договором №б/н від 02 листопада 2018 року становила за обліковими даними банку 13235,68 грн.

28 грудня 2021 року Банк направив претензію кредитора до Олександрійської міської № 1 державної нотаріальної контори.

27 січня 2022 року Банку отримав відповідь Олександрійської міської №1 державної нотаріальної контори про те, що його претензія до спадкоємців ОСОБА_2 долучена до матеріалів спадкової справи, проте надати дані про спадкоємців померлого нотаріальна контора не може, бо така інформації становить охоронювану законом нотаріальну таємницю.

31 січня 2022 Банк направив лист-претензію ОСОБА_1 , як до спадкоємця, який постійно проживав на час відкриття спадщини зі спадкодавицею ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , але вимоги Банка не були задоволені.

17 листопада 2022 року Перша олександрійська державна нотаріальна контора Кіровоградської області на вимогу суду надано копію спадкової справи після ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно з матеріалами якої ОСОБА_3 , яка є матір`ю померлої ОСОБА_2 , подала нотаріусу заяву про відмову від належної їй частки у спадщині на користь онука ОСОБА_1 .

Згідно зі свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , повторно виданим 19 жовтня 2001 року відділом реєстрації актів громадянського стану Олександрійського міського управління юстиції, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є сином ОСОБА_2 .

На час смерті своєї матері ОСОБА_1 проживав з нею за однією адресою: буд. АДРЕСА_1 . Заяву про відмову від прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті його матері ОСОБА_2 , він до нотаріальної контори не подав.

Апеляційний суд додатково встановив такі обставини:

Згідно з наявною в матеріалах спадкової справи до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 довідки Олександрійського міжміського бюро технічної інвентаризації від 19 травня 2003 року № 757, їй належала частка розміром 12/25 у праві власності на квартиру АДРЕСА_2 (т. 1, а. с. 186).

Позиція апеляційного суду щодо апеляційної скарги

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення

Норми права та акти законодавства, які підлягають застосуванню

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч. 1 ст. 509 ЦК України).

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України, зокрема, з договорів та інших правочинів.

За змістом ст. 599 ЦК України, виконання зобов`язання, проведеного належним чином, припиняє його.

Відповідно до норм ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

У межах кредитного договору позичальник отримує від кредитодавця грошові кошти у своє тимчасове користування на умовах повернення, платності та строковості.

Зобов`язання з кредитного договору передбачає єдиний обов`язок боржника повернути кредит у повному розмірі та сплатити проценти за користування кредитом.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України), крім прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України.

Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними (ч. 1 ст. 1267 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її(ч. 1 ст. 1268 ЦК України).

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України).

Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

За нормами ст. 1281 спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб.

Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги.

Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину.

Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Статтею 1282 ЦК України встановлено обов`язок спадкоємців задовольнити вимоги кредитора. Спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено.

Щодо оцінки доводів апеляційної скарги та висновків суду першої інстанції

З огляду на положення ст. 1281, ст. 1282 ЦК України, які підлягають застосуванню до правовідносин сторін, при вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника, суд для правильного вирішення справи має встановлювати такі обставини:

- чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені ч. 2 та 3 ст. 1281 ЦК України, оскільки у разі пропуску таких строків, на підставі ч. 4 ст. 1281 ЦК України кредитор позбавляється права вимоги;

- коло спадкоємців, які прийняли спадщину;

- дійсний розмір обґрунтованих вимог кредитора на день відкриття спадщини;

- межі відповідальності спадкоємця за боргами спадкодавця.

У справі, яка переглядається в апеляційному порядку, суд першої інстанції встановив ряд обставин, а саме:

-02 листопада 2018 року ОСОБА_2 і АТ КБ «ПриватБанк» уклали договір на підставі якого Банк відкрив ОСОБА_2 картковий рахунок і встановив на ньому кредитний ліміт, яким користувалася позичальниця;

- ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла;

-у Спадковому реєстрі немає відомостей про зареєстрований заповіт ОСОБА_2 ;

-станом на 22 листопада 2020 року сума заборгованості ОСОБА_2 перед Банком за кредитним договором від 02 листопада 2018 року становила 13235,68 грн;

-станом на день смерті, тобто на ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 була зареєстрована і проживала у квартирі АДРЕСА_2 разом зі своїм сином ОСОБА_1 , місце проживання якого також зареєстроване за цією адресою з 2012 року;

-станом на 22 листопада 2022 року (дата надсилання Першою олександрійською нотаріальною конторою до суду копії спадкової справи) ОСОБА_1 заяву про прийняття спадщини, які відкрилася після смерті його матері ОСОБА_2 , або про відмову від неї, до нотаріальної контори не подав;

- ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 , матір померлої ОСОБА_2 , подала нотаріусу заяву про відмову від належної їй частки у спадщині на користь онука ОСОБА_1 ;

-28 грудня 2021 року Банк до Олександрійської міської № 1 державної нотаріальної контори направив претензію кредитора, адресовану невизначеному колу спадкоємців померлої ОСОБА_2 ;

-31 січня 2022 Банк направив лист-претензію ОСОБА_1 , як до спадкоємця померлої ОСОБА_2 з вимогою про сплату боргу.

Правильність встановлення судом першої інстанції цих обставин ніким учасників справи під сумнів не ставиться, а тому суд апеляційної інстанції в цій частині рішення суду не перевіряє.

За встановлених судом обставин, він дійшов обґрунтованого висновку, що відповідач ОСОБА_1 на підставі ст. 1261 ЦК України являється спадкоємцем першої черги, а згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України він вважається таким, що спадщину прийняв.

Суд першої інстанції не встановив фактів порушення Банком встановлених ст. 1281 ЦК України строків пред`явлення своїх вимог до спадкоємця ОСОБА_1 .

Як встановив місцевий суд, розмір боргу ОСОБА_2 перед банком на день її смерті становив 13235,68 грн, що підтверджується наявною у справі випискою по рахунку ОСОБА_2 (т. 1, а. с. 17 20) та наданим позивачем розрахунком боргу (т. 1, а. с. 12 20).

Однак, з висновком суд про відсутність спадщини або недостатність її вартості для покриття боргу в цілому погодитися не можна з огляду на таке.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України).

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

Відповідно до положень ч. 3 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

Критерії належності, допустимості, достовірності та достатності доказів закріплені у нормах статей 77 80 ЦПК України.

Частиною 1 ст. 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Принцип змагальності цивільного судочинства передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважити доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вирогідним, ніж протилежний.

Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 02 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18, від 18 листопада 2019 року у справі № 902/761/18, від 04 грудня 2019 року у справі № 917/2101/17 тощо.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Однак, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 18 вересня 2019 року у справа № 640/6274/16-ц вказав таке: «Враховуючи принцип змагальності цивільного процесу, який був закріплений у статті 60 ЦПК України 2004 року на час розгляду справи, та передбачав, що кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доводити обсяг спадкового майна та його вартість повинен спадкоємець, який заперечує проти вимог кредитора спадкодавця, оскільки відповідальність спадкоємця за зобов`язаннями спадкодавця обмежена вартістю успадкованого майна. Тому висновки судів про відмову в позові з тих підстав, що позивачем не надано доказів, які підтверджують яке саме майно одержано спадкоємцями у спадщину та яка вартість цього майна, суперечать вимогам процесуального закону, оскільки суди безпідставно поклали обов`язок доказування наведених обставин на сторону позивача».

Зміна у 2017 році редакції ЦПК України не привела до зміни принципу змагальності цивільного процесу (ст. 12, ст. 81 ЦПК України, у редакції Закону від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ).

У зв`язку із цим та відповідно до ч. 4 ст. 293 ЦПК України, місцевий суд мав врахувати висновок щодо застосування відповідних норм права, викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 вересня 2019 року у справа № 640/6274/16-ц, яка неодноразово була повторена в інших рішеннях Верховного Суду.

Крім того, на думку колегії суддів апеляційного суду дав неправильну оцінку наявним у справі доказам: довідці Олександрійського міжміського бюро технічної інвентаризації від 19 травня 2003 року № 757 про те, що ОСОБА_2 належала частка розміром 12/25 у праві власності на квартиру АДРЕСА_2 (т. 1. а. с. 186); довідці, виданій Управлінням дозвільно-погоджувальних процедур та адміністративних послуг Олександрійської міської ради від 20 грудня 2022 року про те, що ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , до своєї смерті була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (т. 1, а. с. 218); довідці квартального комітету про склад сім`ї ОСОБА_2 згідно з якою вона проживала за вказаною адресою з сином ОСОБА_1 (т. 1, а. с. 185 на звороті); довідці, виданій Управлінням дозвільно-погоджувальних процедур та адміністративних послуг Олександрійської міської ради від 27 жовтня 2022 року про реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 про те, що місце його проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 (т. 1, а. с. 172).

Вказані докази узгоджуються між собою і дають підстави вважати, що до смерті ОСОБА_2 належало право на частку квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , у якій вона проживала до своєї смерті разом із відповідачем по справі.

Оскільки відповідач не надав доказів того, що його мати спадщини не лишила, або що вартість отриманого ним у спадщину майна недостатня для задоволення у повному розмірі пред`явленої до нього Банком вимоги, то колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції ухвалив помилкове рішення, а позов Банку підлягає задоволенню.

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно ст. 374, 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення, зокрема, з підстав невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, а також порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Беручи до уваги допущені судом першої інстанції порушеннями норм права, про які вказано у цій постанові, оскаржуване рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового про задоволення позову.

Про судові витрати

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно з п.п. «в» ч. 4 ст. 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається, зокрема, з резолютивної частини із зазначенням розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 133 ЦПК України).

У цій справі судові витрати поніс лише позивач і вони складаються з судового збору. Про наявність інших судових витрат сторони по справі не заявляли і доказів не подавали.

Принцип розподілу судового збору закріплений у ч. 1 ст. 141 ЦПК України, а саме: судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що апеляційний суд задовольнив вимоги позивача, то понесені ним витрати на сплату судового збору за подання до суду позовної заяви в сумі 2481,00 грн (т. 1, а.с. 90) та за подання апеляційної скарги в сумі 3721,50 грн (т. 2, а. с. 5), а всього 6202,50 грн, підлягають компенсації коштом відповідача.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382 - 384ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Вимоги апеляційної скарги Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

Заочне рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 21 лютого 2023 року скасувати і ухвалити нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» () заборгованість в сумі 13235 (тринадцять тисяч двісті тридцять п`ять) грн 68 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» () компенсацію судових витрат (судовий збір) в сумі 6202 (шість тисяч двісті дві) грн 50 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 18 серпня 2023 року.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 3 ст. 394 ЦПК України.

Головуючий О. Л. Карпенко

Судді: С. М. Єгорова

О. І. Чельник