Справа № 758/9340/23
У Х В А Л А

15 серпня 2023 року м. Київ

Суддя Подільського районного суду м. Києва Якимець О. І., розглянувши матеріали позовної заяви державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Київ Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Гаврилюк І. О. в інтересах позивача ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Товариство з обмеженою відповідальністю «ОПТІМУСАРГО ТРЕЙД» про визначення частки майна боржника в майні, яким він володіє спільно з іншими особами,

в с т а н о в и в:

державним виконавцем подано до суду позов в інтересах позивача (боржника) ОСОБА_1 до відповідача у якому просить припинити право спільної сумісної власності подружжя, сторін у справі, та визнати право власності ОСОБА_1 на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 .

Вважаю, що цю позовну заяву необхідно залишити без руху, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору в установлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Державним виконавцем у позовній заяві зазначено, що ним подано не подання у відповідності до ст. 443 ЦПК України, а позов у порядку позовного провадження, згідно з правових позицій викладених Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 06.10.2020 (справа № 2-24/494/2009). Разом із тим, на переконання державного виконавця, такий позов є заявою про зміну чи встановлення способу виконання судового рішення у справі №910/15018/19, а тому у відповідності до п. 3 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір не справляється.

Суд, дослідивши доводи державного виконавця щодо відсутності підстав для сплати судового збору, оцінює такі критично, виходячи з наступних мотивів.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 3 закону України «Про судовий збір» судовий збір не справляється, зокрема за подання заяви про зміну чи встановлення способу, порядку і строку виконання судового рішення.

Порядок подання заяв про зміну чи встановлення способу, порядку і строку виконання судового рішення, передбачено розділом VI ЦПК України. Процесуальні питання, повзанні з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб).

Відповідно до ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Аналогічна правова норма міститься у ст. 331 ГПК України.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Згідно п. 10 роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.12.2003 № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що відповідно їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Поняття «спосіб» і «порядок» виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке реалізується у виконавчому провадженні. Вони означають визначену рішенням суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем. Спосіб виконання судового рішення - це спосіб реалізації та здійснення способу захисту, встановленого статтею 16 ЦК України. Під зміною способу виконання рішення суду необхідно розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення у разі неможливості його виконання у раніше встановлений спосіб. Така правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 10.06.2019 року у справі № 350/426/16-ц, від 05.09.2018 року у справі № 2-749/11/2229.

12 червня 2023 року державним виконавцем прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження № 71996941 з примусового виконання наказу № 910/15018/19 виданого 23.11.2022 Господарським судом міста Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОПТІМУСАРГО ТРЕЙД» грошових коштів у розмірі 869657,83 грн.

Натомість державним виконавцем подано до суду позов у порядку цивільного судочинства щодо визначення частки боржника у спільній сумісній власності з подальшою метою виконання судового рішення у господарській справі шляхом звернення кредитором стягнення на частку боржника у майні, що перебуває у спільній частковій власності у межах виконавчого провадження, та у відповідності до правової позиції ВП ВС від 06.10.2023 (справа № 2-24/494/2009).

Суд зазначає, що правова позиція викладена у постанові ВП ВС від 06.10.2020 стосується розмежування подання виконавцем подання про визначення частки майна боржника в майні у порядку вирішення процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судового рішення та позовної заяви, у разі наявності матеріального спору про право та до такої позовної заяви застосовуються вимоги процесуального законодавства, що стосується позовної заяви.

Отже, суд установив, що позовна заява подана у порядку цивільного судочинства не є заявою про зміну способу та порядку виконання рішення суду про стягнення грошових коштів та такий позов не змінює рішення по суті та спосіб захисту прав та інтересів стягувача (кредитора) у справі № 910/15018/19.

Враховуючи наведене вище, суд прийшов до переконання про те, що державним виконавцем не обґрунтовано наявність підстав передбачених п. 3 ч. 2 ст. Закону України «Про судовий збір», щодо не справлення судового збору, адже позовна заява не є заявою про зміну способу та порядку виконання рішення суду.

Суд не встановив у цій справі підстав для звільнення від сплати судового збору передбачено ст. 5 цього Закону, а відтак у відповідності до ст. 4 цього Закону необхідно здійснити сплату судового збору.

Із матеріалів справи убачається, що позивачем заявлено вимогу майнового характеру.

Відповідно до пп 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою сплачується судовий збір у розмірі 1,5 відсоток ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб

Станом на 2023 рік 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 2684,00 грн.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно - вартістю майна.

У відповідності до п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці.

Державним виконавцем не підтверджено жодними доказами вартість спільного майна, а відтак і не вказано ціну позову.

У зв`язку із цим, суд вважає за необхідне зазначити, що про необхідність вказання ціни позову у відповідній справі та здійснити заявником оплату судового збору у розмірі 1,5 % ціни позову, згідно з пп 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

Разом із тим, у разі наявності обставин неможливості встановлення заявником ціни позову, а відтак і неможливості визначення суми судового збору, суд виходить із наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 176 ЦПК України якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред`явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішенні справи.

Суд вважає за необхідне визначити попередній розмір судового збору, виходячи з ринкової вартості 1/2 частини спірного майна.

Суд повторно зазначає, що будь-яких доказів, які б містили вартості спірної квартири до суду не подано, а відтак суд виходить із ринкової вартості такої квартири у мережі Інтернет (парламенти пошуку: загальна площа 76,6 кв.м, житлова площа 35 кв. м, АДРЕСА_1) .

Відповідно до ринкової вартості квартири по АДРЕСА_1 , параметри пошуку: загальною площею від 76.6 кв.м до 77 кв.м, житловою 35 кв.м, розміщеною у мережі Інтернет та є загальнодоступною інформацією, становить у розмірі понад 4000000,00 грн (1/2 у розмірі 2000000,00 грн).

Відтак, саме із розміру ринкової вартості 1/2 частки вартості нерухомого майна, суд попередньо визначає розмір судового збору у сумі 30000,00 грн (2000000,00 грн *1,5 %).

Таким чином, заявнику органу державної виконавчої служби необхідно здійснити оплату судового збору в розмірі 30000,00 грн за наступними реквізитами: Отримувач коштів: ГУК у м. Києві/Подільс. р-н/22030101; Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783; Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); Код банку отримувача (МФО): 899998; Рахунок отримувача: UA0026008; Код класифікації доходів бюджету: 22030101; Призначення платежу: судовий збір, за позовом (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Подільський районний суд міста Києва , код ЄДРПОУ суду.

При цьому, позивач повинен надати суду оригінал та/або копію платіжного документа про сплату судового збору.

Відповідно до частини 1 статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.ст.175 і 177 цього кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Згідно з частини 3 статті 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

За таких обставин, вважаю, що позовну заяву, необхідно залишити без руху та надати заявнику строк для усунення вказаних недоліків п`ять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху у відповідності до частини 2 статті 185 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 175, 185, 260, 261 ЦПК України,

п о с т а н о в и в :

Позовну заяву державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Київ Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Гаврилюк І. О. в інтересах позивача ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Товариство з обмеженою відповідальністю «ОПТІМУСАРГО ТРЕЙД» про визначення частки майна боржника в майні, яким він володіє спільно з іншими особами - залишити без руху.

Надати позивачу строк протягом п`яти днів з вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху, для усунення недоліків.

У разі невиконання ухвали суду в зазначений строк, заява буде вважатись не поданою та повертається заявнику зі всіма доданими до неї документами.

Ухвала в частині визначення розміру судових витрат може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти з дня складання повного судового рішення.

Ухвала в частині залишення заяви без руху оскарженню не підлягає.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала підписана суддею 15 серпня 2023 року.

Суддя О. І. Якимець