Справа № 274/1928/23
Провадження № 2/0274/814/23
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"08" серпня 2023 р. м. Бердичів

БЕРДИЧІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ

в складі: головуючої - судді Хуторної І.Ю.,

з участю секретаря Дерманської О.В.,

представника позивачів адвоката Таргонія В.М.,

представника відповідача адвоката Сімчука І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в інтересах якої діє законний представник ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди заподіяної смертю, -

в с т а н о в и в :

1. Описова частина

28.03.2023 ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в інтересах якої діє законний представник ОСОБА_4 особі їх представника адвоката Таргонія В.М. звернулись до суду з позовом, у якому просять:

- стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь ОСОБА_1 300 000 грн відшкодування моральної шкоди, завданої смертю матері;

- стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь ОСОБА_2 300 000 грн відшкодування моральної шкоди, завданої смертю матері;

- стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь ОСОБА_3 , в інтересах якої діє ОСОБА_4 300 000 грн відшкодування моральної шкоди, завданої смертю матері (а.с. 1-6, 108-109)

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

Позовні вимоги позивачів обґрунтовані тим, що 01.05.2018, близько 23-07 год. на ділянці залізничної дороги на 28 км пікеті № 8 перегону перегону "Михайленки - Бердичів" в м. Бердичеві Житомирської області машиніст вантажного потягну № НОМЕР_1 , рухаючись у напрямку залізничного вокзалу м. Бердичів, здійснив наїзд на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка внаслідок отриманих травм померла.

Потяг № 1478, який 01.05.2018 скоїв наїзд на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 належить АТ " Українська залізниця". Машиніст, який керував потягом та скоїв наїзд на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуває у трудових відносинах з АТ "Українська залізниця" з 18.06.1991.

ОСОБА_6 виховувала дочок сама, тому її втрата завдала позивачам сильних душевних страждань та повністю зруйнувала важливий життєвий зв`язок.

Після втрати матері, діти загиблої залишилися круглими сиротами та зазнали тяжкої моральної шкоди. До моменту смерті ОСОБА_5 вони проживали однією сім`єю та мали стійкі сімейні зв`язки. Смерть матері стала різкою психотравматичною подією, яка викликала надзвичайний стрес у позивачів.

На час загибелі ОСОБА_5 її старшій дочці ОСОБА_7 було 19 років, молодшим дітям по 12 та 16 років.

Молодші діти після смерті матері переїхали до проживати до піклувальника, у зв`язку з чим вимушені були змінити найближче коло спілкування. Старша дочка ОСОБА_7 , яка навчається у вищому навчальному закладі переїхала проживати у гуртожиток.

У зв`язку зі смертю матері, позивачі зазнали тяжких душевних, фізичних та психічних страждань. Втрата матері викликала необхідність докладати додаткових зусиль для організації свого життя в майбутньому. Позивачі назавжди втратили можливість отримати любов та підтримку рідної матері. Їх життя непоправно змінилось і жодні зусилля зі сторони не зможуть виправити ситуацію, яка склалась.

Враховуючи те, що позивачі позбавлені підтримки і допомоги від загиблої, а також те, що смерть матері повністю змінила їх життя позивачів у всіх сферах та зруйнувала нормальні життєві зв`язки, позивачі оцінюють розмір грошового відшкодування завданої їм моральної шкоди у грошовому еквіваленті - по 300 000,00 грн кожній.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача адвокат Сімчук І.А. просив відмовити у задоволенні позову. Вказав, що обставини, на які посилаються позивачі, обґрунтовуючи моральну шкоду, є загальними абстрактними твердженнями, а не конкретними фактами, що мають відношення до справи.

Позивачами не доведено факту завдання моральних страждань та душевних переживань, наявність втрат немайнового та майнового характеру, що настали у зв`язку з неправомірними діями відповідача.

Заявлений розмір моральної шкоди у розмірі 900 000 грн не відповідає принципам розумності, справедливості та співмірності та дає підстави вважати, що позивачі, використовуючи судову систему, намагаються покращити своє матеріальне становище за рахунок відповідача.

Позивачами не надано належних та допустимих доказів в розумінні ст.ст. 77, 78 ЦПК України щодо наявності підстав стягнення моральної шкоди.

ОСОБА_5 упродовж 2013-2017 років шість разів притягувалась до адміністративної відповідальності, зокрема за невиконання батьківських обов`язків по вихованню своїх неповнолітніх дітей за ч.ч. 1, 2 ст. 184 КУпАП та за вчинення психологічного насильства в сім`ї за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. ОСОБА_5 систематично ухилялася від виконання батьківських обов`язків. На підтвердження даних фактів представник відповідача посилається на ряд постанов винесених Бердичівським міськрайонним судом Житомирської області. При цьому вважає, що вищевказані факти є преюдиціальною встановленими фактами та не підлягають доказуванню (а.с. 45-56).

Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі

Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 03.04.2023 відкрито загальне позовне провадження у даній справі.

Підготовче провадження закрито протокольною ухвалою суду від 06.06.2023.

Представник позивачів, адвокат Таргоній В.М. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити.

Представник відповідача адвокат Сімчук І.А., проти позову заперечив з тих підстав, що факт смертельного травмування ОСОБА_8 сталося з вини останньої, оскільки вона допустила порушення Правил поводження громадян на залізничному транспорті. Відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки виключається за наявності умислу потерпілого. У разі, якщо суд дійде висновку про наявність підстав для стягнення моральної шкоди, просить врахувати, що матір позивачів перебувала у стані тяжкого алкогольного сп`яніння та неналежним чином виконувала свої батьківські обов`язки, що знайшло своє підтвердження у неодноразовому притягненні її до адміністративної відповідальності за неналежне виконання батьківських обов`язків.

2.Мотивувальна частина

Норми права, які застосував суд

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

Згідно зі змістом статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживають з нею однією сім`єю.

Відповідно до положень ч.1, 2 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Частина 5 вказаної статті передбачає, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Під непереборною силою необхідно розуміти, зокрема, надзвичайні або невідворотні за даних умов події (пункт 1 частини першої статті 263 ЦК України), тобто ті, які мають зовнішній характер. Під умислом потерпілого розуміють, зокрема, таку його протиправну поведінку, коли потерпілий не лише передбачає, але і бажає або свідомо допускає настання шкідливого результату.

Відповідно до частини першої статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

У відповідності до статті 1193 ЦК України якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, кожна особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Моральна шкода підлягає відшкодуванню незалежно від майнової шкоди та розміру її відшкодування. Розмір відшкодування моральної шкоди позивачу визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, пов`язаних з противоправною поведінкою та страждань у зв`язку із пошкодженням майна, ступеня вини відповідача, який завдав шкоду.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

Відповідно до частини першої статті 60 ЦПК України кожна сторона має довести доказами обставини на які вона посилається, обґрунтовуючи позов.

Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 11, 12, 16, 21).

Згідно копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України від 18.02.2015, відомості про батька дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 записані відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (а.с. 23-24).

Відповідно до рішення виконавчого комітету Бердичівської міської ради Житомирської області № 281 від 19.07.2018, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 надано статус дітей-сиріт, над ними встановлено опіку та призначено над ними піклувальником ОСОБА_4 (а.с. 29-30).

Згідно довідки № 208 від 16.09.2020 виданої Державним університетом "Житомирська політехніка" факультетом бізнесу та сфери обслуговування, ОСОБА_1 , на підставі наказу № 226/с від 05.09.2020 є студенткою першого курсу навчання для отримання освітнього ступеня "бакалавр" факультету бізнесу та сфери обслуговування спеціальності 241 "Готельно-ресторанна справа" Державним університетом "Житомирська політехніка" (IV рівня акредитації) денної форми навчання договірної основи. Термін навчання з 21.09.2020 по 30.06.2024(а.с. 20).

З акта службового розслідування аварії від 10.05.2018 вбачається, що 01.05.2018 при слідуванні вантажним потягом №1478 на перегоні Михайленки -Бердичів на 28 км пк7 в кривій ділянці колії машиністом ОСОБА_9 та помічником машиніста ОСОБА_10 було помічено людину, яка лежала на колії з включеним телефоном. Для попередження наїзду машиністом ОСОБА_9 подавались сигнали великої гучності, на які людина не реагувала, було застосоване термінове гальмування, але наїзду уникнути не вдалось. Потяг №1478 після застосування термінового гальмування зупинився на 28 км пк 10, дійсний гальмівний шлях якого склав близько 225 метрів. На місці події було виявлено жінку з відкритою черепно-мозковою травмою. Першу медичну допомогу надавати - не було потреби, так як потерпіла отримала травми не сумісні з життям, її було доставлено в морг Бердичівської ЦРЛ. Локомотивною бригадою п.№ 1478 були вжиті всі заходи для попередження наїзду на людину. Вини залізниці у даному випадку немає. Травмування потерпілої ОСОБА_5 склалося внаслідок порушення нею п. 2.5 "Правил безпеки громадян на залізничному транспорті України"(а.с. 88-89).

Відповідно до акта судово-медичного дослідження трупа № 103 від 02.05.2018, судово-медичний експерт Бердичівського міжрайонного відділення СМЕ Каплінський В.А. провів судово-медичне дослідження трупа за матеріалами кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № (Б/Н) від 02.05.2018 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та на підставі даних судово-медичного дослідження трупа експерт дійшов висновку, що, серед іншого смерть ОСОБА_5 , 1977 р.н. настала внаслідок залізничної травми, що супроводжувалась ушкодженням та руйнуванням життєво-важливих органів (голови, грудної клітини, черевної порожнини) та викликало зупинку серцевої діяльності. При судово-токсикологічному дослідженні крові трупа виявлено етиловий спирт у концентрації 2, 52% проміле, що при житті викликає сильне алкогольне сп`яніння(а.с. 43-44).

Згідно постанови слідчого СВ Бердичівського ВП ГУНП в Житомирській області від 10.09.2018 кримінальне провадження № 00000578, внесене до ЄРДР 02.05.2018 за ч. 3 ст. 276 КК України було закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 276 КК України (а.с 42).

Електровоз серії ВЛ80т№1849 перебуває на балансі виробничого підрозділу "Локомотивне депо Знам`янка" філії "Одеська залізниця" АТ "Укрзалізниця", що доводиться повідомленням № ЦЦТек-08/197 від 08.07.2021

ОСОБА_9 працює у виробничому підрозділі "Локомотивне депо Козятин" регіональної філії "Південно-Західна залізниця "АТ "Укрзалізниця" з 18.06.1991 по день надання повідомлення (а.с.10).

Відповідно до письмових пояснень машиніста потягу ОСОБА_9 та помічника машиніста ОСОБА_10 від 01.05.2018, в добу 01.05.20198, слідуючи потягом № 1478 при ел-зі ВЛ80-1849 на перегоні Михайленки - Бердичів на 28 км було застосовано екстрене гальмування з подачею звукового сигналу великої гучності (тифону), подачею піску під всі колісні пари та повне гальмуванням краном усм №254 для попередження наїзду на людину, яка лежала на колії з включеним телефоном, при цьому подаючи сигнал великої гучності (тифон) людина не реагувала (а.с. 90, 91).

Аналіз доводів сторін, висновки суду

З`ясувавши обставини справи, дослідивши та оцінивши докази, суд доходить висновку про часткове задоволення позову, із таких підстав.

Встановлено, що смерть ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 настала внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, власником якого є відповідач.

Головною особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду, незалежно від його вини. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду, як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки.

Разом із цим, відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі, за якими відповідальність виключається. До них належать непереборна сила та умисел потерпілого. Під умислом потерпілого слід розуміти усвідомлене бажання особи заподіяти шкоду. При цьому особа повинна розуміти значення своїх дій та мати змогу керувати ними. Обов`язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили законом покладається також на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-правова презумпція заподіювача шкоди ( постанова ВП від 05 червня 2019 року у справі N 466/4412/15-ц)

Оскільки судом не встановлено, що смерть ОСОБА_5 настала внаслідок непереборної сили чи умислу потерпілої, позивачі, як діти загиблої, мають право на відшкодування моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки.

Суд погоджується з тим, що позивачам завдано моральну шкоду, яка викликана передчасною смертю їх матері, що є безумовним свідченням глибини та тривалості моральних страждань позивачів, враховуючи їх вік, та оскільки що згідно з частиною першою статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Відновити становище, яке існувало до смерті матері у житті позивачів неможливо.

Разом із тим, представником позивачів не надано доказів на підтвердження вказаних у позові фактичних обставин, зокрема, що на час смерті діти проживали однією сім`єю, мали стійкі сімейні зв`язки, що загибла виховувала дочок самостійно та одноособово виконувала обов`язки і батька, і матері, що смерть матері викликала надзвичайний стрес у позивачів, при тому, що ОСОБА_5 неодноразово притягувалася до адміністративної відповідальності за неналежне виконання батьківських обов`язків щодо дітей та вчинення домашнього насильства щодо дітей, що доводиться постановами суддів у справах 274/2678/13-п, 274/6262/13-п, 274/5574/14-п, 274/3900/15-п, 274/5592/15-п, 274/2389/17, доступ до яких є відкритим.

Суд також враховує, що смертельне травмування ОСОБА_5 сталося внаслідок порушення нею пункту 2.5 Правил безпеки громадян на залізничному транспорті України, затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 19 лютого 1998 року №54.

Відповідно до пункту 2.5 Правил безпеки громадян на залізничному транспорті України, пішоходам забороняється ходити по залізничних коліях та наближатися до них на відстань менше п`яти метрів.

Факт порушення вказаних правил доводиться матеріалами кримінального провадження №00000578 від 02.05.2018, зокрема, акта службового розслідування аварії від 10.05.2018; постановою про закриття кримінального провадження від 10.09.2018, в якій встановлено, що випадок смертельного травмування потерпілої ОСОБА_5 стався внаслідок недотримання ним вимог пункту 2.5 Правил безпеки громадян на залізничному транспорті України.

Крім того, відповідно до п. 2.20 Правил безпеки громадян на залізничному транспорті України пішоходам забороняється Знаходитись на об`єктах залізничного транспорту в стані

алкогольного сп`яніння. За наявними у справі доказами ОСОБА_5 на час травмування мала тяжкий ступінь сп`яніння, що складав 2, 52 проміле.

За таких обставин, визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, завданої позивачам, суд врахує глибину та тривалість моральних страждань позивачів, яких вони зазнали внаслідок смерті матері у результаті дії джерела підвищеної небезпеки, грубу необережність потерпілої, що сприяла виникненню шкоди, дійшов висновку про стягнення з АТ «Українська залізниця» по 80 000 грн на відшкодування завданої моральної шкоди кожному позивачу, який у даному конкретному випадку відповідатиме принципам розумності та справедливості.

Розподіл судових витрат

Згідно п. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог

Враховуючи, що позивачі звільнені від сплати судового збору та із заявлених 900 000 гривень судом стягнуто 240 000 гривень, суд стягує із відповідача в дохід держави судовий збір, пропорційно задоволеним позовним вимогам, в розмірі 2400 гривень.

Керуючись статтями 141, 259, 263 - 265 Цивільного процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в:

Позовні ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в інтересах якої діє законний представник ОСОБА_4 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь ОСОБА_1 80 000 гривень у відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь ОСОБА_2 80 000 гривень у відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь ОСОБА_3 80 000 гривень у відшкодування моральної шкоди.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» в дохід держави судовий збір в розмірі 2400 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту безпосередньо до Житомирського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивачка 1: ОСОБА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Позивачка 2: ОСОБА_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Позивачка 3: ОСОБА_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Відповідач: Акціонерне товариство «Українська залізниця», місцезнаходження: м.Київ, вул.Єжи Гедройця, 5, .

Повний текст рішення складено 17.08.2023.

Суддя І.Ю. Хуторна