Справа № 145/219/21
Провадження № 22-ц/801/1273/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Вальчук В. В.
Доповідач:Матківська М. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2023 рокуСправа № 145/219/21м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

Головуючого: Матківської М. В.

Суддів: Войтка Ю. Б., Денишенко Т. О.

Секретар: Луцишин О. П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 і Первинної профспілкової організації профспілки залізничників та транспортних будівельників України Приватного акціонерного товариства «Гніванський завод спецзалізобетону»

на рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від 23 лютого 2023 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Гніванський завод спецзалізобетону», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Первинної профспілкової організації профспілки залізничників та транспортних будівельників України Приватного акціонерного товариства «Гніванський завод спецзалізобетону» в особі її голови Прігоцької Олександри Анатоліївни, про визнання незаконним звільнення та поновлення на посаді, скасування наказу № 8-ос від 11 січня 2021 року, стягнення заробітку за час вимушеного прогулу,

Рішення ухвалив суддя Вальчука В. В.

Рішення ухвалено о 16:52 год у смт Тиврів Вінницької області

Повне судове рішення складено 03 березня 2023 року,

встановив:

У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ПрАТ «Гніванський завод спецзалізобетону», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Первинної профспілкової організації профспілки залізничників та транспортних будівельників України ПрАТ «Гніванський завод спецзалізобетону» в особі її голови Прігоцької О. А., про визнання незаконним звільнення та поновлення на посаді, скасування наказу № 8-ос від 11 січня 2021 року, стягнення заробітку за час вимушеного прогулу.

Позов мотивовано тим, що в березні 1995 року позивач була прийнята на роботу до ПрАТ «Гніванський завод спецзалізобетону» та більше 10 років обіймає посаду інженера по підготовці виробництва.

Однак, після переходу до іншої первинної профспілкової організації, а саме профспілки залізничників та транспортних будівельників України ПрАТ «Гніванський завод спецзалізобетону» стосовно ОСОБА_1 та її колег, які також до неї увійшли, розпочались дискримінаційні дії з боку правління товариства з примусом до звільнення з підприємства, після чого позивача було зрештою звільнено за п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Так, 06 вересня 2018 року відповідно до Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», на підприємстві ПрАТ «Гніванський завод спецзалізобетону» була утворена нова профспілкова організація - Первинна профспілкова організація Профспілки залізничників та транспортних будівельників України ПрАТ «Гніванський завод спецзалізобетону» (далі по змісту - ППО залізничників), яка є організаційною ланкою Профспілки залізничників та транспортних будівельників України.

В даній організації в зв`язку із невеликою кількістю членів, ОСОБА_1 займає декілька посад, а також неодноразово виконувала обов`язки голови первинної профспілкової організації, востаннє - у вересні 2020 року.

Після повідомлення правління ПрАТ «Гніванський завод СЗБ» про державну реєстрацію ППО залізничників 12 листопада 2018 року наступного дня голову ППО залізничників було звільнено.

Однак, після чергового повернення голови їх профспілкової організації Прігоцької О. А. до роботи в травні 2019 року, загальними зборами ППО залізничників знову було ініційовано чергову подачу документів стосовно діяльності профспілки, в тому числі вони намагались провести передбачені законом дії щодо заключення нового колективного договору та відкрито кримінальне провадження проти правління товариства за піврічну несплату заробітної плати.

З цього часу неправомірні дії з боку посадових осіб відповідача було виведено на новий рівень цькування, погроз, не допуску до робочих місць та роботи, доган, звільнень та принижень. Постійне цькування їх членів, напади вербальні та фізичні. Щоденні приниження від неможливості виконувати роботу в нормальній обстановці, неналежні умови праці та недоплата посадових окладів в повному обсязі, не підняття окладів відповідно до умов трудового, колективного договору. Не допущення працівників - членів їх профспілки до їх робочих місць та відсторонення від роботи.

Восени 2020 року після прийняття на роботу нового юрисконсульта Московко О. О. відношення до членів їх профспілки стало нестерпним, а поведінка адміністративного персоналу відповідача зухвалою, порушення їх трудових прав активізувалось з новою силою. Їх членам знову почали безпідставно давати догани, погрожувати звільненням, приховувати від них накази, що стосуються їх особисто та їхньої роботи, демонстративно не приймалась більша частина залишених документів, не реєструвались та ігнорувались звернення, листи, доповідні та службові записки. А якщо і реєструвались, то жодної відповідної реакції на них так і не було.

З кінця 2019 року та протягом всього 2020 року жодний із залишених на реєстрацію листів на ПрАТ «Гніванський завод СЗБ» від ППО залізничників не реєструвався, а відправлені документи по пошті не отримувались. Листи повертались з приміткою про відмову адресата отримувати пошту.

10 листопада 2020 року до неї зайшла делегація у складі: ОСОБА_4 , Московко О.О. , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та інших, які наголосили, що вона має ознайомитись з якимось наказом шляхом його підписання. Під час того, як вона ставила візу вона зрозуміла, що це наказ про скорочення якихось посад. При спробі прочитати наказ, його в неї вирвали з рук, а сам наказ прочитати не дали, пообіцявши надати копію та зазначивши, що почитає потім, як отримає копію наказу. Так як вона не очікувала обману, оригінал наказу вона підписала, але копію в подальшому їй надано так і не було. Спочатку надавати відмовились в зв`язку із вказівкою керівництва в результаті чого нею було написано відповідну службову від 10 листопада 2020 року.

Однак її тривалий час ігнорували, в зв`язку із чим вона написала ще одне звернення до керівництва від 25 листопада 2020 року, але копію наказу їй так надано і не було.

30 грудня 2020 року головою ППО залізничників, до якої вона входить і є одним із заступників голови, під час чергового засідання загальних зборів повідомила про те, що 28 грудня 2020 року поштою їй було передано лист від ПрАТ «Гніванський завод СЗБ» № 794/08 про надання згоди на скорочення посади, яку займала ОСОБА_1 за п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Проте постановою від 05 січня 2021 року такої згоди ППО залізничників не надала.

Не зважаючи на це, наказом № 8-ос від 11 січня 2021 року ОСОБА_1 звільнено з роботи.

Дане звільнення позивач вважає незаконним, а наказ таким, що порушує цілий ряд норм трудового законодавства України, тому вона просила суд:

визнати дії ПрАТ «Гніванський завод спецзалізобетону» щодо звільнення її, інженера з підготовки виробництва ОСОБА_1 , в порядку п. 1 ст. 40 КЗпП України за скороченням чисельності працівників незаконними та поновити її на посаді;

визнати незаконним та скасувати кадровий наказ ПрАТ «Гніванський завод спецзалізобетону» № 8-ос від 11 січня 2021 року;

зобов`язати ПрАТ "Гніванський завод спецзалізобетону" провести відповідні розрахунки втраченого заробітку за час вимушеного прогулу та стягнути їх з відповідача на її користь за весь період вимушеного прогулу;

компенсувати їй за рахунок відповідача всі судові витрати та поштові витрати пов`язані з розглядом справи та поновлення на роботі.

Рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області від 23 лютого 2023 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ПрАТ «Гніванський завод спецзалізобетону», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Первинної профспілкової організації профспілки залізничників та транспортних будівельників України Приватного акціонерного товариства «Гніванський завод спецзалізобетону» в особі її голови Прігоцької О. А., про визнання незаконним звільнення та поновлення на посаді, скасування наказу № 8-ос від 11 січня 2021 року, стягнення заробітку за час вимушеного прогулу, відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким її позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, вирішити питання судових витрат.

13 липня 2023 року третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Первинна профспілкова організація профспілки залізничників та транспортних будівельників України приватного акціонерного товариства «Гніванський завод спецзалізобетону» в особі її голови Прігоцької О. А., подала до суду заяву про приєднання до апеляційної скарги ОСОБА_1 .

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що відповідачем ПрАТ "Гніванський завод спецзалізобетону" не було порушено права позивача під час звільнення.

Так, ОСОБА_1 не отримувала копії наказу № 70 від 09 листопада 2020 року про скорочення її посади на підприємстві. Також матеріали справи не містять доказів повідомлення первинної профспілкової організації залізничників про намір такого скорочення.

Первинна профспілкова організація залізничників своєю постановою від 05 січня 2021 року не надала згоду на скорочення ОСОБА_1 з посиланням, зокрема, на те, що вона є заступником голови первинної профспілкової організації та періодично виконує обов`язки голови, тому має відповідний захист від звільнення на підставі ч. 4 ст. 252 КЗпП України.

Постанова у триденний строк, а саме 06 січня 2021 року, була надіслана відповідачеві, проте не дотримавшись 15-денного строку на надання згоди від профспілки на звільнення позивачки, вже 11 січня 2021 року ОСОБА_1 ознайомили із наказом № 8-ос про її звільнення.

Окрім того наказом № 8-ос від 11 січня 2021 року її було звільнено у зв`язку із скороченням чисельності працівників, в той час як у наказі № 70 від 09 листопада 2020 року йшлося про скорочення посади.

Відповідач ПрАТ «Гніванський завод спецзалізобетону» надіслав відзив, у якому вказав, що позовні вимоги є необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, тому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Окрім того відповідач заявляє клопотання про винесення окремої ухвали та направлення її до органу досудового розслідування з вимогою вжити заходів та притягнути до відповідальності ОСОБА_1 за знаками вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 383 КК України.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримала апеляційну скаргу, просить її задовольнити.

Представник третьої особи - Первинної профспілкової організації профспілки залізничників та транспортних будівельників України Приватного акціонерного товариства «Гніванський завод спецзалізобетону» Прігоцька О. А. підтримала заяву про приєднання до апеляційної скарги, просить задовольнити апеляційну скаргу позивача. Також зазначила, що немає необхідності у витребуванні штатного розпису ПрАТ «Гніванський завод спецзалізобетону».

Представники відповідача ПрАТ «Гніванський завод спецзалізобетону» адвокат Московка О. О. і ОСОБА_8 заперечили проти задоволення апеляційної скарги, просять залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення за таких підстав.

Судом встановлено, що наказом № 69 від 09 листопада 2020 року з 11 січня 2021 року було скорочено, зокрема, посаду інженера з підготовки виробництва 2 категорії (том 1 а. с. 59-60).

Наказом № 70 від 09 листопада 2021 року відділ кадрів ПрАТ «Гніванський завод спецзалізобетону» було зобов`язано попередити про наступне вивільнення з роботи у зв`язку із скороченням посад з 11 січня 2021 року, зокрема, ОСОБА_1 .

Із вказаним наказом позивач ознайомлена 11 січня 2021 року, про що свідчить її особистий підпис (том 1 а. с. 61).

17 листопада 2020 року ПрАТ «Гніванський завод спецзалізобетону» на адресу ОСОБА_1 надіслав повідомлення щодо пропонованих посад, відповідно до якого у зв`язку зі скороченням в порядку працевлаштування позивачу пропонувалися такі посади: економіст з праці ремонтно-механічного цеху, майстер цеху бетонозмішувального, прибиральник виробничих приміщень паро-силового цеху. Повідомлення направлено 17 листопада 2020 року (том 1 а. с. 63-64) та отримано ОСОБА_1 23 листопада 2020 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (том 1 а. с. 65).

10 грудня 2020 року ПрАТ «Гніванський завод спецзалізобетону» на адресу ППО залізничників надіслав подання № 752/08 про надання згоди на звільнення ОСОБА_1 , яке отримано адресатом 30 грудня 2020 року (том 1 а. с. 67, 68).

21 грудня 2020 року відповідачем на адресу ППО залізничників повторно надіслано подання № 794/08 про надання згоди на звільнення ОСОБА_1 (том 1 а. с. 79), яке отримане адресатом 28 грудня 2020 року, про що свідчить відповідна відмітка на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення (том 1 а. с. 80).

Відповідно до витягу із протоколу № 1 від 05 січня 2021 року зборів Первинної профспілкової організації ПрАТ «Гніванський завод спецзалізобетону», у складі якої перебуває п`ять членів профспілки, які були присутні на зборах, а саме: Прігоцька О. А. , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , у наданні згоди на звільнення ОСОБА_1 відмовлено (том 1 а. с. 16-17).

06 січня 2021 року витяг із протоколу разом із повідомленням про прийняте рішення ППО залізничників (том 1 а. с. 15) надіслані ПрАТ «Гніванський завод спецзалізобетону» (том 1 а. с. 18).

В журналі вхідної кореспонденції ПрАТ «Гніванський завод спецзалізобетону» відсутні будь-які записи про отримання ним протоколу № 1 від 05 січня 2021 року, чи будь-яких інших документів від ППО залізничників (том 1 а. с. 83-99).

Наказом № 8-ос від 11 січня 2021 року ОСОБА_1 , інженера з підготовки виробництва 2 категорії виробничо-технологічного відділу, 11 січня 2021 року звільнено у зв`язку зі скороченням чисельності працівників за п. 1 ст. 40 КЗпП України (том 1 а. с. 69).

Згідно із актом про відмову від 11 січня 2021 року ОСОБА_1 відмовилася від ознайомлення із цим наказом та від отримання трудової книжки (том 1 а. с. 70). Водночас матеріали справи в томі 1 на аркуші 19 містять копію цього наказу № 8-ос від 11 січня 2021 року, наданої позивачем у додатку до поданої позовної заяви, на якому є відмітка: «З наказом ознайомлена: з наказом не згодна, не отримано дозволу профспілки 11 січня 2023 року, підпис ОСОБА_1 ».

11 січня 2021 року та 18 січня 2021 року на адресу ОСОБА_1 , було направлено листи № 15/08 і № 44/08 (повторно), відповідно, (том 1 а. с. 73, 76), в яких запропоновано ОСОБА_1 з`явитись на підприємство та отримати трудову книжку. Від отримання листів ОСОБА_1 відмовилася, про що свідчить відповідна відмітка на поштових конвертах (том 1 а. с. 74-75, 77-78).

Відповідно до довідки № 828/02 від 03 червня 2021 року ОСОБА_1 було нараховано та зараховано на її картковий рахунок всі належні до виплат суми у розмірі 18 327,73 грн, а саме заробітна плата - 17 084,88 грн та компенсація за невикористану відпустку - 1 242,85 грн (том 1 а. с. 71).

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову суд першої інстанції виходив із того, що в ході судового розгляду встановлено, що відповідачем ПрАТ "Гніванський завод спецзалізобетону" не було порушено право позивача ОСОБА_1 під час звільнення та дотримано вимог трудового законодавства і Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», у зв`язку з чим підстав для задоволення позову судом не встановлено.

Такий висновок суду першої інстанції відповідає вимогам матеріального та процесуального закону.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані роботодавцем лише у випадках: змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Відповідно до ч. 1 ст. 43 КЗпП України, розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник.

Згідно зі ст. 39 Закону України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності" у випадках, передбачених законодавством про працю, виборний орган первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, розглядає у п`ятнадцятиденний термін обґрунтоване письмове подання роботодавця про розірвання трудового договору з працівником.

Частиною 5 ст. 43 КЗпП України визначено, що виборний орган первинної профспілкової організації (профспілковий представник) повідомляє власника або уповноважений ним орган про прийняте рішення у письмовій формі в триденний строк після його прийняття. У разі пропуску цього строку вважається, що виборний орган первинної профспілкової організації (профспілковий представник) дав згоду на розірвання трудового договору.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 зазначила, що вона не отримувала копії наказу № 70 від 09 листопада 2020 року про скорочення займаної нею посади на підприємстві. Також матеріали справи не містять доказів повідомлення ППО залізничників про намір такого скорочення.

Проте ці твердження спростовуються матеріалами справи.

Так, в томі першому на аркуші справи 61 знаходиться копія наказу № 70 від 09 листопада 2020 року, із якого вбачається, що позивач ОСОБА_1 була ознайомлена із його змістом, підтвердивши це власним підписом.

Про повідомлення Первинної профспілкової організації залізничників про скорочення посади, яку обіймала ОСОБА_1 свідчить подання № 752/08 і № 794/08 про надання згоди на її звільнення за скороченням чисельності, надіслані 10 грудня 2020 року та 21 грудня 2020 року відповідно, відповідачем на адресу Первинної профспілкової організації залізничників (том 1 а. с. 67, 79). Факт отримання вказаного подання підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення (том 1 а. с. 68, 80).

В оскаржуваному рішенні суду зазначено, що із наданого позивачем повідомлення № 1 від 05 січня 2020 року, виходячи з дати складання даного документу та його змісту, вбачається що він складений набагато раніше подій, які в ньому описані, а тому не може мати ніякого відношення до справи.

Проте колегія суддів не погоджується із таким висновком районного суду, оскільки з його змісту чітко вбачається, що мова йде про обставини не надання згоди на скорочення ОСОБА_1 , а дата «2020 р.» є очевидною опискою.

Доводи апеляційної скарги в тому, що Первинна профспілкова організація залізничників не надавала згоди на звільнення ОСОБА_1 , про що було повідомлено відповідача, апеляційний суд відхиляє, з огляду на те, що у матеріалах справи відсутні докази отримання або відмови від отримання ПрАТ «Гніванський завод спецзалізобетону» надісланого 06 січня 2021 року витягу із протоколу зборів ППО залізничників № 1 від 05 січня 2021 року та повідомлення про відмову у наданні згоди на звільнення позивачки.

Також колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції стосовно того, що позивачем не було надано доказів у підтвердження її права на залишення на роботі при вивільненні працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці відповідно до положень ст. 42 КЗпП України.

Згідно ч. 2 ст. 37 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності", якщо на підприємстві, в установі або організації діє кілька первинних профспілкових організацій, представництво колективних інтересів працівників підприємства, установи або організації щодо укладання колективного договору здійснюється об`єднаним представницьким органом, який утворюється цими первинними профспілковими організаціями, за ініціативою будь-якої з них. У цьому випадку кожна профспілкова організація має визначитися щодо своїх конкретних зобов`язань за колективним договором та відповідальності за їх невиконання. Представницький орган утворюється на засадах пропорційного представництва. Первинна профспілкова організація, що відмовилася від участі в представницькому органі, позбавляється права представляти інтереси найманих працівників при підписанні колективного договору.

Як було встановлено із матеріалів справи та не заперечується сторонами представницький орган між профспілками на ПрАТ «Гніванський завод спецзалізобетону» створено не було.

Відповідно до частини 1 статті 37 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії» профспілкові організації на підприємствах, в установах, організаціях та їх структурних підрозділах представляють інтереси своїх членів і захищають їх трудові, соціально-економічні права та інтереси. Свої повноваження первинні профспілкові організації здійснюють через утворені відповідно до статуту (положення) виборні органи, а в організаціях, де виборні органи не створюються, - через профспілкового представника, уповноваженого згідно із статутом на представництво інтересів членів профспілки, який діє в межах прав, наданих цим Законом та статутом профспілки.

Отже, свою діяльність первинні профспілкові організації на підприємствах, установах, організаціях, здійснюють відповідно до статуту.

Первинна профспілкова організація залізничників та транспортних будівельників України ПрАТ "Гніванський завод спецзалізобетону", в своїй діяльності керується Статутом професійної спілки залізничників і транспортних будівельників України (далі Статут), затвердженим Першим Установчим з`їздом профспілки залізничників і транспортних будівельників України 23 січня 1992 року, зареєстрованим Міністерством юстиції України 14 березня 2000 року (свідоцтво № 1359), послідуючими затвердженими та зареєстрованими змінами.

Пунктом 6.1.2 Статуту професійної спілки залізничників і транспортних будівельників України, визначено виключний перелік виборних органів профспілки та профспілкових організацій які можуть бути створені (т. 1 а. с.104 на звороті).

Згідно з вказаним пунктом в первинних профспілкових організаціях, виборними органами є ревізійні комісії та комітети профспілки, їх президії.

Відповідно до п.6.2.1 вищевказаного Статуту, на загальних зборах ППО для ведення поточної профспілкової роботи обираються:

у профгрупі - профспілковий груповий організатор, його заступник;

у цеховій організації підрозділу підприємства - цеховий профспілковий комітет;

у ППО, що об`єднує менше 15 членів - голова ППО, його заступники;

у ППО, що об`єднує 15 і більше членів профспілки - профспілковий комітет.

Відповідно до частини 1 статті 7 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії» членами профспілок можуть бути особи, які працюють на підприємстві, в установі або організації незалежно від форм власності і видів господарювання, у фізичної особи, яка використовує найману працю, особи, які забезпечують себе роботою самостійно, особи, які навчаються в закладі освіти.

До ППО залізничників та транспортних будівельників України ПрАТ «Гніванський завод спецзалізобетону», на момент створення входило 5 членів разом з головою. При цьому на момент звільнення ОСОБА_1 лише троє із п`яти членів ППО залізничників були працівниками ПрАТ «Гніванський завод спецзалізобетону», а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відповідно до Статуту, в Первинній профспілковій організації залізничників та транспортних будівельників України ПрАТ «Гніванський завод спецзалізобетону», не могло бути ніяких виборних органів, окрім ревізійної комісії. Для діяльності ППО передбачено лише обрання голови та заступників, які є виборними особами, а не виборними органами ППО, що свідчить про те, що зазначені поняття не є тотожними.

Доводи апеляційної скарги позивача про те, що наказом № 8-ос від 11 січня 2021 року її було звільнено у зв`язку із скороченням чисельності працівників, в той час як у наказі № 70 від 09 листопада 2020 року йшлося про скорочення посади, не заслуговують на увагу, оскільки по своїй суті ці формулювання є тотожними.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, зводяться до незгоди із рішенням суду та не можуть бути підставою для його скасування.

Апеляційна скарга позивача містить неодноразові зневажливі висловлювання на адресу судді першої інстанції, у зв`язку із чим відповідачем до відзиву долучене клопотання про винесення окремої ухвали та направлення її до органу досудового розслідування з вимогою вжити заходів та притягнути до відповідальності ОСОБА_1 за знаками вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 383 КК України.

Проте апеляційний суд відмовляє у задоволенні такого клопотання, оскільки не вбачає для цього підстав. Винесення окремої ухвали відповідно до ст. 262 ЦПК України є правом суду, а не його обов`язком.

З огляду на викладене апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження, не спростовують правильних висновків суду першої інстанції та не дають підстав для висновку про порушення процесуального права або неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, а ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», то судові витрати понесені у зв`язку з апеляційним переглядом справи не підлягають стягненню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

Постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , Первинної профспілкової організації профспілки залізничників та транспортних будівельників України приватного акціонерного товариства «Гніванський завод спецзалізобетону» залишити без задоволення.

Рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від 23 лютого 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідачМ. В. Матківська
СуддіЮ. Б. Войтко
Т. О. Денишенко

Повне судове рішення складено 17 серпня 2023 року