11.08.2023 Справа № 756/5382/23
Унікальний №756/5382/23
Провадження № 2/756/3160/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2023 року суддя Оболонського районного суду міста Києва Яценко Н.О. розглянувши у спрощеному провадженні без виклику учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Пологовий будинок «Лелека» про стягнення грошових коштів, -

в с т а н о в и в:

В квітні 2023 року позивачка через адвоката Василевську А.А. звернулась до суду з вищевказаним позовом до відповідача.

В обґрунтування позову вказує, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Пологовий будинок «Лелека» та ОСОБА_1 було укладено договір № 40РП/02/2022 про надання медичної допомоги (медичних послуг) з ведення пологів (одноплідна вагітність) Пакет «Комфорт» від 02.02.2022 року.

Згідно п.2.1. Договору Медичний заклад бере приймає на себе зобов`язання надати пацієнту кваліфіковану медичну допомогу, що полягає у веденні пологів пацієнта, на основі діючих нормативних документів Міністерства охорони здоров`я України, обов`язкових протоколів і стандартів медичної допомоги та стандартів і протоколів прийнятих в Медичному закладі, в обсязі та на умовах, передбачених Договором та Додатками до нього, а Пацієнт зобов`язується прийняти медичну допомогу та забезпечити її оплату у строк та спосіб, визначений Договором.

Відповідно до п.3.1. Договору Медичний заклад зобов`язаний надати якісну та кваліфіковану медичну допомогу Пацієнту в межах Договору.

Згідно з п.8.1 договору вартість послуг, наданих цим договором, становить 73 928,00 грн. Відповідно до п.2.2 Договору загальна вартість та вартість окремих складових Медичної допомоги, що надається пацієнту за даним договором, так само як і загальний обсяг Медичної допомоги та її складові, визначаються сторонами в Договорі, Додатках № 1, №2, №3, №4 та додаткових угод до даного договору, укладених протягом строку його дії.

Відповідно до п.1, п.2, додаткової угоди № 1 від 02.02.2022 року до Договору медичний заклад за побажанням пацієнта ОСОБА_1 призначив лікаря ОСОБА_2 для індивідуального проведення її пологів. Дана послуга сплачується пацієнтом додатково в сумі 19 600 грн. одноразово у формі 100 % переплати в день підписання даної додаткової угоди.

02.02.2022 року між ОСОБА_1 та ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» в особі агента «Пологовий будинок «Лелека» було укладено Договір добровільного страхування здоров`я на випадок хвороби №7619/999/318/210003322 від 02.02.2022 року. Страховий платіж за Договором становить 1800,00 грн.

Страховий платіж було включено до Рахунку - фактури №71153 від 02.02.2022 року та сплачений позивачем, але позивач не враховує його до ціни позову.

Згідно рахунку-фактури №71153 від 02.02.2022 року та відповідно до п.8.1 Договору позивачем було сплачено на користь відповідача 73 928,00 грн., згідно з рахунком-фактура №71154 від 02.02.2022 року та відповідно до п.1,п.2 додаткової угоди № 1 від 02.02.2022 року до договору - 19 600 грн, Загальна сума - 91728,00 грн.

Зазначає, що послуги не отримала з вини відповідача, оскільки цей медичний заклад через російську військову агресію призупинив свою діяльність з 06.03.2022 року.

26.03.2022 року, у зв`язку з неможливістю отримати медичних послуг згідно Договору, позивач звернулась на електронну адресу Медичного закладу з запитом щодо повернення коштів за договором про надання медичної допомоги з ведення пологів.

28.03.2022 року відповідач надіслав відповідь, у якій зазначив, що її запит прийнято, в подальшому з нею зв`яжеться представник найближчим часом.

02.08.2022 року відповідач повторно надіслав електронний лист позивачу в якому зазначив про те, що питання повернення коштів за надання послуг за договорами є пріоритетними.

Після чого, позивач неодноразово зверталась до відповідача на електронну адресу з листами з питання щодо повернення коштів, про що відповідач повідомив позивача про те, що запит її отримано та обіцянки зв`язатися найближчим часом.

Просила суд стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти за договором №40РП/02/2022 від 02.02.2022 року в розмірі 91 728 грн. 00 коп. втрати від інфляції в розмірі 19 517 грн. 73 коп. 3% річних за користування коштами в розмірі 2932 грн. 78 коп., фактично понесені витрати на правову допомогу на дату прийняття рішення суду та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1073 грн. 60 коп.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано судді Яценко Н.О.

Ухвалою судді від 02.05.2023 року відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи.

19.06.2023 року до суду від відповідача надійшов відзив на позов в якому він посилався на те, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Пологовий будинок «Лелека» та ОСОБА_1 було укладено договір № 40РП/02/2022 про надання медичної допомоги (медичних послуг) з ведення пологів (одноплідна вагітність) Пакет «Комфорт» від 02.02.2022 р.

Відповідно до п.8.4 договору ведення вартість медичної допомоги, зазначена в п.8.1 договору в сумі 73 928,00 грн, сплачена пацієнтом одноразово у формі 100% передплати, за договором № 40РП/02/2022 від 02.02.2022 року.

Позивачем було сплачено вартість договору ведення у розмірі 93528,00 грн., яка складається з основної суми договору ведення - вартість із 8 % знижкою складає 91 728,,00 грн., та страхового платежу «Безпечні пологи розширена», програма 1 - вартість 1800 грн.

Згідно договору добровільного страхування здоров`я на випадок хвороби №7619/999/318/210003322 від 02.02.2022 року сплачена позивачем сума у розмірі 1800 грн. була оплачена на користь страховика - ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», що підтверджується позивачем і не оспорюється.

02.02.2022 року між сторонами укладено додаткову угоду №1 до договору № 40РП/02/2022 про надання медичної допомоги (медичних послуг) з ведення пологів (одноплідна вагітність), пакет «Комфрорт», відповідно до якої за побажанням пацієнта призначено лікаря ОСОБА_2 для участі в проведенні пологів пацієнта та додатково сплачено пацієнтом 19600 грн.

Посилається на те, що введення воєнного стану в Україні з 24.02.2022 року і його продовження по сьогодення, у зв`язку із агресією російської федерації проти України, стало обставиною непереборної сили для відповідача та таким, що унеможливило виконання своїх обов`язків перед позивачем за договором ведення, оскільки будівля пологового будинку ( АДРЕСА_1 ) зазнала обстрілів та значних пошкоджень від російських окупантів (ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» територіально розташовано в Пуща-Водиці біля с.Горенка, м.Буча, м.Ірпінь, м.Гостомель). З березня 2022 року ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» призупинило роботу у Пуща-Водиці та не приймало пацієнтів до 01.09.2022 року включно. Зазначають, що умови договору не виконали через форс-мажорні обставини, позов вважають передчасним та просять відмовити в його задоволенні.

Щодо позовних вимог в частині стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних за прострочення виконання зобов`язання на підставі п.2 ст. 625 ЦК України відповідач вважає, що задоволенню не підлягають, оскільки такі нарахування є мірою цивільно-правової відповідальності ТОВ «Лелека», разом з тим такі доводи спростовуються назвою самої статті 625 ЦК України - «відповідальність за порушення грошового зобов`язання». Крім того, у пунктах 104-105 постанови Великою Палати Верховного Суду України від 05.04.2023 р., у справі №910/4518/16 зазначено, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до ст. 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання. Так як, будівля пологового будинку зазнала значних пошкоджень через бойові дії, робота була призупинена, і введення військового стану офіційно визнається форс-мажорною обставиною. А тому, положення ст. 617 ЦК України звільняють ТОВ «Лелека» від відповідальності, передбаченої ст.625 ЦК України у даному випадку.

Щодо стягнення витрат на правничу допомогу, які будуть понесені в ході розгляду справи, то розгляд даної цивільної справи не відноситься до категорії важких та через повномасштабне вторгнення приміщення ТОВ «Лелека» за адресою вул. Квітки Цісик, буд.56 зазнало значних пошкоджень та потребує значних фінансових витрат та зусиль для відновлення попереднього стану. Через що у ТОВ «Лелека» виникло скрутне становище, що і спричинило несвоєчасне повернення сплачених позивачем коштів. У зв`язку з цим, враховуючи незначну складність справи, враховуючи конкретні обставини даної справи, критерію розумності, дійсності та необхідності наданого обсягу правничої допомоги, а також враховуючи фінансовий стан ТОВ «Лелека», вважають, що розмір витрат позивача на правничу допомогу є завищеним та просить зменшити до 3000,00 грн.

Дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності та аргументи учасників справи, суд доходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Під час розгляду справи судом встановлено, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Пологовий будинок «Лелека» та ОСОБА_1 було укладено договір № 40РП/02/2022 про надання медичної допомоги (медичних послуг) з ведення пологів (одноплідна вагітність), пакет «Комфорт» від 02.02.2022 р., відповідно до умов якого відповідач (медичний заклад) зобов`язався надати позивачці медичну допомогу, яка полягає у веденні пологів Пацієнта згідно діючих нормативних документів та стандартів у галузі охорони здоров`я, а позивачка зобов`язалась прийняти і сплатити послуги на умовах договору.

Відповідно до п. 3.1 Договору, медичний заклад зобов`язаний надати якісну і кваліфіковану медичну допомогу Пацієнту в межах цього Договору.

Пунктами 9.3, 9.4 Договору передбачено, що сторони не несуть відповідальність за невиконання або неналежне виконання цього Договору у разі виникнення особливих обставин з об`єктивних причин (форс-мажорні обставини), які сторони не могли передбачити і що перешкоджають сторонам виконати свої обов`язки. До таких обставин віднесено, зокрема війну та воєнні дії.

Відповідно до п. 9.5 Договору, сторона яка не може виконувати свої договірні відносини, внаслідок обставин, зазначених у п. 9.4 Договору повинна проінформувати про це іншу сторону, а також належним чином цей факт підтвердити.

Пунктом 11.2 Договору визначено, що договір набирає чинності з моменту його підписання із врахуванням вимог п. 8.4 Договору, і діє до остаточного виконання зобов`язань.

Згідно з п. 10.1 Договору, він може бути достроково припинений з ініціативи пацієнта за умови письмового повідомлення медичного закладу із зазначенням причин. В такому випадку договір вважається розірваним через 5 робочих днів з моменту отримання повідомлення пацієнта. В такому випадку пацієнту на його вимогу повертається сплачена сума вартості Договору, за винятком вартості фактично наданої медичної допомоги.

Судом встановлено, що позивачем за договором сплачено 02.02.2022 року за рахунком-фактурою № 71153, 32 743,00 грн. за послуги родопоміч через природні родові шляхи при одноплодовій вагітності, палата «Комфорт» (1) (програма 1) без ПДВ, родопоміч через природні родові шляхи при одноплодовій вагітності, палата «Комфорт» (2) (Програма 1) без ПДВ - 32 743,00 грн., родопоміч через природні родові шляхи при одноплодовій вагітності, палата «Комфорт» (програма 1), з ПДВ - 6642,00 грн., страховий платіж «Безпечні пологи розширена» Програма 1, 1800 грн., всього на суму 73 928,00 грн. (а.с. 34).

02.02.2022 року між сторонами укладено додаткову угоду №1 до договору № 40РП/02/2022 про надання медичної допомоги (медичних послуг), відповідно до якої за побажанням пацієнта призначено лікаря ОСОБА_2 для участі в проведенні пологів пацієнта та додатково сплачено пацієнтом 19600 грн. (а.с.33)

З матеріалів справи убачається, що позивач зверталася до відповідача з електронним зверненнями, у якому просила вирішити питання щодо повернення коштів, у зв`язку з припиненням відповідачем надання послуг, однак доказів повернення коштів суду не надано.

У листі Торгово-Промислової палати України від 28.02.2022 р. №2024/02.0-7.1 вказано, що військова агресія російської федерації проти України з 24.02.2022 р. є обставиною непереборної сили для суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб по договору.

Частиною 3 ст. 509 ЦК України передбачено, що зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

В силу ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Згідно зі ст. 617 ЦК України, особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Статтями 626, 629 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно зі ст. 907 ЦК України, договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

На підставі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що відповідач не виконав умови Договору з надання медичних послуг, і сплачені позивачкою кошти не повернув.

При цьому, пунктом 10.1 Договору передбачено право позивачки відмовитись від договору в односторонньому порядку, у такому випадку зобов`язання є припиненим, і пацієнту на його вимогу повертається сплачена сума вартості Договору.

Надаючи оцінку аргументам відповідача щодо причин невиконання умов договору, які зазначені у електронних повідомленнях відповідача, суд погоджується із тим, що таке невиконання могло бути наслідком поважних та навіть об`єктивних причин, як ведення бойових дій та військова агресія проти України з боку російської федерації. Суд також враховує, що такі обставини офіційно визнані форс-мажорними (непереборними обставинами), які сторони не могли передбачити.

Втім, суд зазначає, що обставини непереборної сили, відповідно до статті 617 ЦК України, звільняють сторони лише від відповідальності за невиконання умов договору, проте не звільняють від виконання самого зобов`язання та наслідків його припинення.

Наявність форс-мажорних обставин у відповідача, не позбавляє позивачку права на повернення сплачених нею грошових коштів з підстав припинення зобов`язання та ненадання відповідних послуг.

У зв`язку з відмовою від договору і припиненням зобов`язання, позивачка має право на повернення сплачених нею грошових коштів, що також передбачено умовами Договору.

В частині надання оцінки розміру коштів, які підлягають поверненню, суд зазначає, що відповідно до статей 598, 907 ЦК України, поверненню підлягає сума грошових коштів за договором №40РП/02/2022 в розмірі 91 728,00 грн.

Стаття 625 ЦПК України на яку посилається позивач передбачає відповідальність за порушення грошового зобов`язання, відповідно до якої боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

В даному випадку почали діяти правові наслідки порушення зобов`язання встановлені ст.625 ЦК України, зокрема, підрахуватися інфляційні втрати та 3% річних, які мають бути сплачені відповідачем. Позивачем за період з 26.03.2022 року по 18.04.2023 року нараховано інфляційні втрати у сумі 19 517 грн. 73 коп., та 3% річних у сумі 2 932 грн. 78 коп., які він просить стягнути з відповідача на свою користь.

Суд вважає, що до правовідносин, що виникли між сторонами підлягає застосуванню ст.625 ЦК України і кошти підлягають стягненню за період з 26.03.2022 року по 18.04.2023 року за відсотковою ставкою 3 % річних в розмірі 2 932 грн. 78 коп., та інфляційних втрат в розмірі 19 517 грн. 73 коп. з відповідача на користь позивача.

З огляду на викладене, суд доходить до висновку про задоволення позову.

Стосовно стягнення фактично понесених витрат на правничу допомогу, суд доходить до наступного висновку.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Понесені витрати на правничу допомогу сторона позивача доводить договором про надання правової допомоги від 04.04.2023 року, укладеного між Адвокатським бюро «Анжели Василевської» та ОСОБА_1 , додатковою угодою №1 про надання правової допомоги від 04.04.2023 року., актом №1 прийняття-передачі наданих послуг від 14.04.2023 року., рахунком №10/04-23 від 10.04.2023 року, квитанцією до прибуткового касового ордера №10.04.2023 року та ордером про надання правничої (правової) допомоги.

Водночас за змістом ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (наданих послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При встановленні гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

А отже, судом має братися до уваги досвід адвоката у подібних справах, обсяг, якість та характер наданих послуг та чи відповідають вони ціні в розмірі 13 000 грн.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Як зазначалося вище, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

З акту приймання передачі наданих послуг убачається, що вивчення матеріалів справи адвокатом коштів - 2000 грн., підготовка правової позиції - 2000 грн., написання позовної заяви - 5000 грн., а в рахунку фактурі, окрім зазначених послуг також вказано 4000 грн. за участь в судовому засіданні, проте судове засідання не проводилось.

Враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, та виходячи з обсягу фактично наданих послуг, розгляду справи в спрощеному позовному провадженні без участі сторін, з урахуванням характеру виконаної адвокатом роботи, ціни позову, принципу співмірності та розумності судових витрат, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача витрати за надання правової допомоги на користь позивача в сумі 9000 грн., що є обґрунтованим і пропорційним до предмета спору та об`ємом виконаної адвокатом роботи.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути також понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 1073 грн. 60 коп.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 268 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Пологовий будинок «Лелека», про стягнення коштів, - задовольнити .

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Пологовий будинок «Лелека» (, м. Київ, вул.Квітки Цісик, 56) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) грошові кошти в сумі 91 728 (дев`яносто одна тисяча сімсот двадцять вісім) грн., втрати від інфляції в розмірі 19 517 (дев`ятнадцять тисяч п`ятсот сімнадцять)грн. 73 коп, 3% річних за користування коштами в розмірі 2932 (дві тисячі дев`ятсот тридцять дві)грн. 78 коп., витрати по сплаті судового збору в розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн.60 коп. та витрати понесені на правничу допомогу в сумі 9 000 (дев`ять тисяч) грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення рішення.

Повний текст рішення виготовлено 11 серпня 2023 року.

Суддя: