ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5109/23 Справа № 182/6798/21 Суддя у 1-й інстанції - Кобеляцько-Шаховал І.О. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2023 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Бондар Я.М.,

суддів Зубакової В.П., Остапенко В.О.

секретар судового засідання Гладиш К.І.

сторони справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач- ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, без участі учасників справи, в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 березня 2023 року, ухваленого суддею Кобиляцькою-Шаховал І.О. в м. Нікополі Дніпропетровської області, (дату складання повного тексту судового рішення матеріали справи не містять),

ВСТАНОВИВ

В жовтні 2021 році позивач громадянин США ОСОБА_1 звернувся до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області із позовом до ОСОБА_2 про визнання шлюбу недійсним.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що він, перебуваючи в Україні, скористувався послугами шлюбного агентства, в якому познайомився з відповідачкою, внаслідок чого у них склались близькі відносини. 02 листопада 2018 року між ним та відповідачкою було зареєстровано шлюб. Одразу після реєстрації шлюбу він дізнався, що його дружина та її друзі мають зв`язки зі злочинною діяльністю та корупцією, пов`язаною з шахрайством чи шахрайськими шлюбними агентствами, заподіянням болю особам, які нічого не підозрюють. Тобто, після укладеного шлюбу він зрозумів, що його дружина не має наміру створювати сім`ю та набувати сімейних прав та обов`язків. При цьому, за весь цей час вони разом не проживали, спільне господарство не вели, спільних друзів не мали та спільного майна не придбали. Однак, від шлюбу мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Тому, у зв`язку з вищевказаними обставинами, вважає, що відповідачка, шляхом укладання фіктивного шлюбу, намагалась ним скористатись для отримання громадянства та фінансової вигоди. Тому, позивач просив визнати укладений між ним та відповідачкою шлюб, зареєстрований 02 листопада 2018 року Нікопольським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровської області, про що складено актовий запис № 616, недійсним.

РішеннямНікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 березня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Будучи незгодним із ухваленим судовим рішенням позивач подав апеляційну скаргу, на обґрунтування якої зазначив, що суд першої інстанції не врахував та не надав належної оцінки фактичним обставинам справи. Так, позивач зазначив, що відповідачка вступила в шлюб з ним без реального наміру створити сім`ю та набути права та обов`язки подружжя, а уклала шлюб щоб отримати грошові кошти від нього як громадянина США. До шлюбу сторони мали досить короткі за своєю тривалістю стосунки, перед та після шлюбу фактично не проживали, жодне господарство не вели та спільного майна не мали.

Відсутність наміру створити сім`ю, підтверджуються, на думку апелянта, і намірами відповідачки на даний час якнайшвидше розірвати з ним шлюб, і напруженими відносинами, з приводу чого позивач неодноразово звертався до органів Нацполіції України.

Апелянт вважав, що їх з відповідачкою шлюб був укладений без вільної згоди чоловіка або чоловіка, тому підлягає визнанню недійсним згідно ч.1 ст.40 СК України та згідно до ч.2 ст. 40 СК України - як укладений без наміру створення та набуття прав та обов`язків подружжя.

В судове засідання апеляційного суду учасники судового розгляду не з`явились, повідомлялись про час та місце розгляду справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає за таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч. 3 ст. 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно ч. 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції в повній мірі відповідає вказаним вимогам закону.

Так, відмовляючи із задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з їх недоведенності належними та допустими доказами. А саме, що шлюб між сторонами був укладений без наміру створення сім`ї.

Як встановлено в судовому засіданні, 02 листопада 2018 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб, про що складено актовий запис № 616 Нікопольським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с.6).

Відповідно до актового запису № 101, складеного 06 лютого 2019 року Нікопольським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, ІНФОРМАЦІЯ_2 у сторін по справі народився син ОСОБА_3 (а.с.19).

Частиною1 ст.1 СК України, визначено засади шлюбу, особисті немайнові та майнові права і обов`язки подружжя, підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім`ї та родичів.

Стаття 3 СК України в ч.2 передбачає що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Згідно ч.1 ст.21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Сімейний союз жінки та чоловіка після реєстрації шлюбу породжує певні правовідносини між подружжям, породжує взаємні права і обов`язки. Виникають особисті немайнові та майнові відносини, наявність певних прав і обов`язків подружжя для забезпечення і реалізації прав членів сім`ї.

Згідно ч.2 ст.40 СК України, шлюб визнається недійсним за рішенням суду у разі його фіктивності. Шлюб є фіктивним, якщо його укладено жінкою та чоловіком або одним із них без наміру створення сім`ї та набуття прав та обов`язків подружжя.

У п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» судам роз`яснено, що, при розгляді судом справ про визнання шлюбу недійсним, слід мати на увазі, що за наявності одних підстав суд зобов`язаний, а за наявності інших суд може визнати шлюб недійсним. За рішенням суду шлюб обов`язково визнається недійсним, якщо він був зареєстрований без вільної згоди жінки або чоловіка, а також у разі його фіктивності (ст.40 СК України). Шлюб не може бути визнано недійсним, якщо на момент розгляду справи відпали обставини, які засвідчують відсутність згоди особи на шлюб або її небажання створити сім`ю.

При чому, відсутність мети щодо створення сім`ї може стосуватись як бажань однієї особи, що реєструє шлюб за ситуації існування мети створення сім`ї у іншої особи, так і двох осіб одночасно за їх взаємною згодою та обізнаністю. Причини реєстрації фіктивного шлюбу можуть бути різними, як правило, вони пояснюються та обумовлюються бажанням отримати певні права, підставою виникнення яких самостійно чи у складі інших юридичних фактів є шлюб, наприклад, отримання спадщини, житлової площі тощо. У випадку встановлення фіктивності шлюбу, намір визначається стосовно речей неправового характеру - бажання проживати разом, вести спільне господарство, дбати про добробут та моральний стан сім`ї тощо. Саме по речах неправового характеру, що супроводжують відносини осіб після реєстрації шлюбу, можна визначити намір осіб щодо шлюбу.

Водночас, слід мати на увазі, що відсутність наміру створити сім`ю у момент укладення шлюбу може бути цілком компенсовано його появою після реєстрації шлюбу, коли за всіма об`єктивними обставинами можна стверджувати, що у особи з`явився намір створити сім`ю, наприклад, коли після реєстрації шлюбу, який мав ознаки фіктивності, особи почали разом проживати, вести спільне господарство, дружина завагітніла або у подружжя народились діти, батько піклується про дружину та дітей, подружжя запрошує до себе своїх батьків та друзів, підтримуються інтимні стосунки, разом відпочивають та відвідують своїх рідних та близьких тощо.

Таким чином, шлюб вважається фіктивним лише тоді, коли обидві сторони діяли свідомо і кожна з них не мала наміру створити сім`ю. Однак, не може бути визнаний шлюб фіктивним, коли особи, що зареєстрували такий шлюб, згодом фактично створили сім`ю, яка відповідає всім її вимогам.

Якщо одна сторона намагалась використати реєстрацію шлюбу в своїх корисних цілях, а інша вважала, що укладає дійсний шлюб, то такий шлюб має бути визнаний не фіктивним, а укладеним під впливом обману, тобто, з порушенням вимог ст.24 СК України про необхідність взаємної згоди на укладення шлюбу.

Аналогічний висновок закріплений в ухвалі ВССУ від 03.02.2016 року по справі № 6-31583ск15.

Крім того, вирішуючи справу, слід брати до уваги те, наскільки цим шлюбом порушено права та інтереси особи, тривалість спільного проживання подружжя, характер їх взаємин, а також інші обставини, що мають істотне значення.

Суд першої інстанції, з висновком якого погоджується колегія суддів, визходив з того, що позивач належними та допустими доказами не довів в судовому засіданні, що при укладанні шлюб він мав намір створити сім`ю, а відповідачка цього не бажала. Адже позивач сам стверджував, що шлюб між ним та відповідачкою по справі було зареєстровано за взаємною згодою. Подружжя проживало разом в квартирі, яку винаймали, і внаслідок їх спільного проживання в них народилась спільна дитина. Тобто, з наведених доказів вбачається, що між сторонами існували особисті відносини, які були підставою для укладання шлюбу, вели спільне господарство, проживали в окремому винайнятому житлі, від шлюбних стосунків у пари народилась спільна дитина.

Під час дослідження доказів, судом не було знайдено підтвердження того факту, що відповідачка укладала шлюб без наміру створити сім`ю та мала чи могла мати намір створити сім`ю шляхом задоволення власних інтересів, як зазначає позивач, отримання громадянства та матеріальної вигоди. Не приводить доказів існування таких фактів позивач і в апеляційній скарзі. Аргументи апелянта зводяться до незгоди з оцінкою наведених ним доказів судом першої інстанції.

Отже, суд першої інстанції при ухваленні рішення встановив обставини справи, дав їм належну оцінку і відповідно до норм процесуального та матеріального закону, обґрунтовано дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання шлюбу недійсним задоволенню не підлягають, а отже немає підстав для задоволення апеляційної скарги, а рішення суду підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.367,374, 375, 381, 382 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 березня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складено 15 серпня 2023 року.

Головуючий:

Судді: