КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2023 року місто Київ

Справа № 373/470/23

Апеляційне провадження № 22-ц/824/10808/2022

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

судді-доповідача: Желепи О. В.,

суддів: Мазурик О. Ф., Немировської О. В.

розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 27 квітня 2023 року (ухвалене у складі судді Опанасюка І. О., інформація щодо дати складання повного судового рішення відсутня)

у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

ВСТАНОВИВ

У березні 2023 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 18.03.2015№ б/н, що станом на 14.02.2023 року складає31 308 грн 44 к., з яких 25 229 грн 03 к. заборгованість за кредитом, 6 079 грн 41 к. заборгованість за відсотками за користування кредитом, та судові витрати у розмірі 2684грн 00 к.

Позов обґрунтований тим, що ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 18.08.2015.

14.06.2018 відбулась державна реєстрація та змінено повне та скорочене найменування позивача з ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (скорочена назва -ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК») на АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (скорочена назва АТ КБ «ПРИВАТБАНК».

Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду про те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

Відповідач ознайомлений із Умовами та правилами надання банківських послуг, що діяли станом на момент підписання анкети-заяви, що підтверджується підписом Відповідача у анкеті-заяві, де є відповідні запевняння Відповідача щодо ознайомлення та надання документів у письмовому виді, а також наказом банка про їх затвердження.

Відповідно до положень Умов та Правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті Позивача (www.privatbank.ua) АТ «ПРИВАТБАНК» публічно пропонує невизначеному колу осіб можливість отримання банківських послуг, для чого публікує «Умови та правила надання банківських послуг», які є публічною офертою, що містять умови та правила надання послуг банком клієнту. Таким чином, клієнт отримує доступ до всіх без виключення послуг Банку.

Формулярами та стандартними формами є саме «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, згідно яких обслуговується відповідач.

Заявою відповідач підтверджує той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ «ПРИВАТБАНК», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі.

Отже, підписавши заяву, між сторонами був укладений договір про надання банківських послуг, який за своєю правовою природою є змішаним договором і містить в собі, зокрема, умови договору банківського рахунку (ст.1066 ЦК України) та кредитного договір (ст.1054 ЦК України).

Банком на підставі договору надання банківських послуг відкрито кредитний рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, яка додається до позову.

Для користування кредитним рахунком відповідач отримав кредитну картку.

Таким чином, банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та у межах встановленого кредитного ліміту.

Проте, відповідач умови кредитного договору щодо внесення чергових платежів на погашення використаних кредитних коштів належним чином не виконував.

У зв`язку з порушенням зобов`язання за кредитним договором відповідач станом на 14.02.2023 має заборгованість у розмірі 31308 грн 44 коп., яка складається з наступного: 25229 грн 03 к. - заборгованість за кредитом, 6 079 грн 41 к. заборгованість за нарахованими відсотками за користування кредитом.

Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 27 квітня 2023 року в задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, представник АТ КБ «ПриватБанк» Бережна Н. М. 24 травня 2023 року, згідно поштової відмітки, направила на адресу Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 27 квітня 2023 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції не звернув увагу, що відповідач підписав анкету заяву на підставі якої йому було відкрито картковий рахунок, видано кредитну картку, на яку встановлено кредитний ліміт. Вказану анкету-заяву відповідач підписав особисто, копія такої заяви була долучена до позовної заяви. Крім того, відповідач активував картку, користувався коштами та звертався до Банку з метою перевипуску картки, якою в подальшому користувався. Вказане підтверджено випискою про рух коштів, яка є первинним бухгалтерським документом.

Вказує, що до матеріалів справи надана редакція саме тих Умов та правил надання банківських послуг, що діяли станом на дату підписання заяви. Відповідач не надав жодного доказу на спростування зазначеної інформації, а також не вказував, що він не знав про умови кредитування.

Посилається на те, що висновки суду про те, що «Кредитний договір був укладений з відповідачем 18.03.2015, а картковий рахунок за цим договором був відкритий 30.01.2015. Картковий рахунок № НОМЕР_1 , який був відкритий по кредитному договору укладеному 18.03.2015 не співпадає з картковим рахунком зазначеним у виписці за договором б/н від 18.03.2015 за яким був встановлений кредитний ліміт у розмірі 1000 грн 00 коп. - є помилковими, не відповідають фактичним обставинам справи, наданим позивачем доказам та висновкам Верховного суду.

Зазначає, що позивачем надано докази на підтвердження того, що саме відповідачу 30.01.2015 року було видано картку № НОМЕР_1 , на яку в подальшому встановлено кредитний ліміт.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 14 червня 2023 року відкрито провадження в даній справі та надано учасникам справи 5-ти денний строк з моменту отримання ухвали для подачі відзиву на апеляційну скаргу.

Відповідач отримав ухвалу суду та апеляційну скаргу 29 червня 2023 року.

Разом з тим не скористався процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, заперечень щодо змісту та вимог апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції не направив.

Згідно з ч.3 ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Колегія суддів, вислухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задволенню з огляду на таке.

Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Судом встановлено, що на підтвердження своїх вимог позивачем надано копію Анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 18.08.2015 підписану відповідачем ОСОБА_1 , в якій зазначено, зокрема, що вона разом із пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить договір про надання банківських послуг. При цьому у підписаний відповідачем анкеті-заяві відсутня будь-яка інформація про намір отримати ним кредитну картку. Також відсутня інформація про розмір кредитного ліміту.

Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», який має чотири різні види тарифів та не має будь-яких позначок, які б вказували, який саме вид тарифу був обраний відповідачем та чи взагалі він ознайомився із цими тарифами.

До позову додано витяг з «Умов та Правил надання банківських послуг», який не містить будь-яких позначок, що б вказували на ознайомлення відповідача з саме цими за змістом Умовами та Правилами надання банківських послуг в ПриватБанку.

Відповідно до розрахунку заборгованості за договором №б/н від 18.03.2015, укладеного між ПриватБанком та ОСОБА_1 , погашено заборгованості за тілом кредита 392653 грн 38 коп., погашено заборгованості за простроченим тілом кредита -1849 грн 28 коп., погашено заборгованості по нарахованим відсоткам у розмірі 1109 грн 40 коп. Заборгованість за тілом кредита складає 25229 грн 03 коп., заборгованість за простроченими відсотками складає 6079 грн 41 коп.

Відповідно до довідки про зміну умов кредитування кредитної картки оформленої на ОСОБА_1 (договір б/н) старт карткового рахунку № НОМЕР_1 відбувся 30.01.2015; 18.03.2015 встановлено кредитний ліміт 1000 грн 00 коп., цього ж дня - 18.03.2015 кредитний ліміт зменшений до 300 грн 00 коп.; 20.02.2016 кредитний ліміт збільшений до 7000 грн 00 коп., а наступного дня-21.01.2016 кредитний ліміт зменшений до 7000 грн 00 коп.; 06.08.2018 кредитний ліміт збільшений до 12000 грн 00 коп.; 25.06.2019 кредитний ліміт збільшений до 18500 грн 00 коп.; 24.07.2020 кредитний ліміт збільшений до 24000 грн 00 коп.; 19.10.2020 кредитний ліміт зменшений до 19448 грн 69 коп.; 19.02.2021 кредитний ліміт збільшений до 24000 грн 00 коп.; 31.08.2021 кредитний ліміт збільшений до 26000 грн 00 коп.; 28.10.2022 кредитний ліміт зменшений до 26000 грн 00 коп.; 08.11.2022 кредитний ліміт зменшений до 26000 грн.; 22.11.2022 кредитний ліміт зменшений до 26000 грн 00 коп.; 06.12.2022 кредитний ліміт зменшений до 26000 грн 00 коп.; 20.12.2022 кредитний ліміт зменшений до 26000 грн 00 коп.

Відповідно до довідки наданої позивачем між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 був підписаний кредитний договір №б/н, за яким були надані наступні кредитні картки : 20.01.2015 - Картка Універсальна № НОМЕР_1 , термін дії 01/19; 26.03.2015 - MC Stanbart Universal PayPass, термін дії-03/19; 31.07.2015 карта Універсальна № НОМЕР_2 , термін дії -07/19; 14.12.2015 карта Універсальна с фото, № НОМЕР_3 , термін дії-12/19; 25.06.2019 карта «Універсальна» COLD, термін дії - 03/23; 25.07.2019 карта «Універсальна» COLD, термін дії 06/23; 30.09.2019 карта «Універсальна» НОМЕР_4 , термін дії- 08/23.

При цьому, кожна наступна картка видавалась, коли термін дії попередньої не закінчився.

Відповідно до виписки за договором б/н за період з 30.01.2015 по 16.02.2023 наданої позивачем 18.03.2015 на картку № НОМЕР_5 відповідача встановлено кредитний ліміт у розмірі 300 грн 00 коп. Цього ж дня - 18.03.2015 на картку № НОМЕР_5 відповідача встановлено кредитний ліміт у розмірі 1000 грн 00 коп.

Вирішуючи спір та відмовляючи в задоволені позову суд першої інстанції вказував, що у анкеті-заяві позичальника від 18.03.2015 не зазначено кредитний ліміт, тип картки, розмір процентів за користування кредитом.

Проте, паспорт споживчого кредиту, що доданий до позовної заяви містить інформацію про основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформацію щодо реальної річної стави та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту. При цьому, така інформації надана споживачу 19.10.2020.Також є запис, про те, що цей документ підписаний з використанням ОТР пароля 19.10.2020, але не зазначено кому належить цей електронний підпис.

Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту, що узгоджується з висновком Верховного Суду викладеним у постанові від 23.05.2022 року у справі № 393/126/20.

Тобто договір має бути укладено після, а не до підписання паспорта споживчого кредиту, як у даному випадку.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в частині стягненнязаборгованості за процентами посилався на витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг з Умов та Правил надання батьківських послуг в ПриватБанку, які розміщені на сайті: www.privatbank.ua, як невід`ємні частини кредитного договору.

Разом з тим, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг з Умов та Правил надання батьківських послуг в ПриватБанку розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПАТ КБ «ПриватБанк», а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, щодо сплати процентів за користування кредитними коштами у розмірах і порядку їх нарахування зазначених у документах, що додані банком до позовної заяви.

По справі не надано доказів, які б підтверджували факт наявності заборгованості у відповідача за кредитним договором у розмірі 31308 грн 44 коп. ураховуючи те, що згідно анкети-заяви така інформація відсутня, а розрахунок заборгованості, як такий, без надання доказів про те, які умови кредитування досягнуто між сторонами на час укладення договору, не є підтвердженням правильності цього розрахунку.

Кредитний договір був укладений з відповідачем 18.03.2015, а картковий рахунок за цим договором був відкритий 30.01.2015. Картковий рахунок № НОМЕР_1 , який був відкритий по кредитному договору укладеному 18.03.2015 не співпадає з картковим рахунком зазначеним у виписці за договором б/н від 18.03.2015 за яким був встановлений кредитний ліміт у розмірі 1000 грн 00 коп. Отже докази надані позивачем є суперечливі, доказів про те, які умови кредитування досягнуто між сторонами на час укладення договору позивачем не надано, доказування на припущеннях не допускається, тому суд позбавлений можливості ухвалити рішення про задоволення позову.

Вищенаведені обставини справи, які суд вважав встанволеними є доведеними.Разом з тим, колегія суддів не може повністю погодитись з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для стягнення боргу в повному обсязі з таких підстав.

Щодо стягнення заборгованості за відсотками

Колегія суддів погоджується з висновком суду, що відсутні підстави для стягнення заборгованості за відсотками.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України).

Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (частини перша та друга статті 14 ЦК України).

Згідно зі статтею 627 ЦК України відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, вибору контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Отже, свобода договору означає право громадян або юридичних осіб вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості, наданій сторонам визначити умови такого договору.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказував на те, що 18 березня 2015 року ОСОБА_2 підписав анкету-заяву б/н, відповідно до якої відповідач отримав кредит.

Позивач зазначав, що відповідач, підписавши анкету-заяву підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

На підтвердження своїх вимог позивач до матеріалів позовної заяви надав витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, витяг з Тарифів з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», розрахунки заборгованості за договором №б/н від 18 березня 2015 року станом на 31 травня 2015 року,станом на 30 червня 2019 року та станом на 14 лютого 2023 року, виписку по рахунку за період з 30 січня 2015 року по 16 лютого 2023 року, копію анкети - заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку для індивідуальних клієнтів, приватних підприємців та керівників корпоративних клієнтів, довідку про зміну умов кредитування, довідку про видачу кредитних карт та копію паспорту відповідача.

Разом з тим, як вбачається з долученої до матеріалів справи анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у АТ КБ «ПриватБанк» (для індивідуальних клієнтів, приватних підприємців та керівників корпоративних клієнтів) вона містить лише анкетні дані відповідача, його контактну інформацію.

У вказаній анкеті-заяві не зазначено, яку саме картку відповідач бажає оформити, не зазначено даних про умови кредитування, а саме: кредитний ліміт, які проценти встановлено за користування кредитом, строк договору, які штрафні санкції передбачені за несвоєчасне погашення кредиту.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.3 ЦК України однією із засад цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права (частина перша статті 8 Конституції України). Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України, забезпечуючи при цьому верховенство права. Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Одним з елементів верховенства права є дотримання прав людини, зокрема права сторони спору на представлення її позиції та права на справедливий судовий розгляд.

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Ідея справедливого судового розгляду передбачає здійснення судочинства на засадах рівності та змагальності сторін.

Згідно з статтею 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється засадах змагальності. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненнями чи невчиненням нею процесуальних дій.

Рівність сторін передбачає, що кожній стороні має бути надана можливість представляти справу та докази в умовах, що не є суттєво гіршими за умови опонента.

Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

У заяві позичальника, яка долучена позивачем до позовної заяви процентна ставка не зазначена.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, посилався на витяг з Умов та Правил надання банківських послуг та витяг з Тарифів з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» як невід`ємні частини спірного договору.

Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витягом з Умов та Правил надання банківських послуг в Банку, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування.

При цьому, як зазначав і суд першої інстанції, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці витяг з Тарифів та витяг з Умов та Правил розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг Банку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком витяг з Тарифів та витяг з Умов та Правил не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Вказаний правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17.

З урахуванням зазначеного, а також враховуючи, що суду не було надано жодного письмового доказу в якому б містився підпис відповідача , в якому був би передбачений конкретний розмір відсотків по кредиту, колегія суддів вважає, що відсутні підстави вважати, що при укладенні договору АТ КБ «ПриватБанк» дотримався вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону №1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк.

Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відсутні правові підстави для задоволення позову щодо вимог про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за відсотками.

Щодо стягнення заборгованості за кредитом

Звертаючись до суду з даним позовом, АТ КБ «ПриватБанк» також просив стягнути з відповідача заборгованість за тілом кредиту.

Обґрунтовуючи позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту у розмірі 25 229 грн 03 к., яка утворилася станом на 14 лютого 2023 року АТ КБ «ПриватБанк» зазначав, що банк свої зобов`язання виконав належним чином, надавши відповідачу кредит у повному обсязі, однак остання умови кредитного договору не виконує, грошові кошти не повертає.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги щодо правильності нарахування заборгованості за тілом кредиту, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.ч.5, 6 ст.81 ЦПК України).

Як вбачається з довідки АТ КБ «ПриватБанк» відповідачу були видані кредитні картки:

№ НОМЕР_1 , дата відкриття 30 січня 2015 року, термін дії до 01/19;

№ НОМЕР_6 , дата відкриття 26.03.2015 року, термін дії до 03/19;

№ НОМЕР_2 , дата відкриття 31 липня 2015 року, термін дії до 07/19;

№ НОМЕР_2 , дата відкриття 31 липня 2015 року, термін дії до 07/19;

№ НОМЕР_3 , дата відкриття 14 грудня 2015 року, термін дії до 12/19;

№ НОМЕР_7 , дата відкриття 25 червня 2019 року, термін дії до 03/23;

№ НОМЕР_8 , дата відкриття 25 липня 2019 року, термін дії до 06/23;

№ НОМЕР_9 , дата відкриття 30 вересня 2019 року, термін дії до 08/23.

Однак колегія суддів, ввжає за необхідне зазначити, що належних доказів того, що кредитна картка № НОМЕР_1 , яка була відкрита 30 січня 2015 року, належить саме відповідачу ОСОБА_1 матеріали справи не містять.

Анкета заява підписана відповідачем 18 березня 2015 року, майже через 2 місяці після відкриття картки № НОМЕР_1 .

Будь-яких інших заяв підписаних відповідачем з Банком, щодо відкриття кредитних рахунків, окрім анкети заяви від 18.03.2015 року, матеріали справи не містять

Тому стверджувати, що відповідач за декілька років або місяців до підписання заяви 18.03.2015 року вже заповнював в Банку інші заяви, колегія суддів не має підстав, оскільки доказів на підтвердження зазначених обставин банком не надано.

Таким чином, суд не враховує жодну операцію за даною карткою.

Разом з тим, борг у відповідача виник не лише по вказаній картці, а і в наслідок користування іншими картками, які видавались після заповнення анкети заяви, а тому у суду не було підстав вважати, що борг є недоведеним в повному обсязі.

Згідно довідки про зміну умов кредитування відповідачем змінювався розмір кредитного ліміту.

Виписка за картковим рахунком відповідача, що міститься в матеріалах справи (а.с.80-108) є належним доказом для визначення заборгованості відповідача за тілом кредиту, що відповідає пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року №75, та узгоджується з правовою позицією, висловленою у постанові Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі №200/5647/18-ц.

Як вбачається з розрахунків заборгованості та виписки за договором б/н по рахунку, відповідач здійснював витрати кредитних коштів та періодично вносив кошти на погашення кредиту.

Відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.ч.5, 6 ст.81 ЦПК України).

Відповідач будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, наданий банком розрахунок заборгованості не оспорив, доказів на спростування наявності заборгованості не надав, будь-яких заперечень ні на адресу суду першої інстанції, ні на адресу апеляційного суду не направив.

Як вбачається з розрахунків заборгованості та виписки по рахунку, виходячи із наявної заборгованості за кредитом в сумі 31 308 грн 44 к. станом на 14 лютого 2023 року банком у її розмір була включена і заборгованість за відсотками у розмірі 6 079 грн 41 к.

Так як, позивачем не надано доказів погодження сторонами розміру процентів за користування кредитним лімітом, то внесені відповідачем кошти повинні були бути зараховані на погашення заборгованості по тілу кредиту.

Оскільки колегія суддів не враховує операції по картці № НОМЕР_1 , мінус який був непогашений по даній картці та перейшов на картку № НОМЕР_6 , з урахуванням виписки по руху коштів відповідача, складає 70 грн, тому ця сума не враховується до основної суми заборгованості за тілом кредиту.

Таким чином сума заборгованості за тілом кредиту складає 25 159 грн 03 к. (25229,03 - 70).

Відтак, колегія суддів приходить до висновку, що оскільки відповідач фактично отримав кредит та користувався ним, отже з останнього підлягала стягненню сума за тілом кредиту у розмірі 25 159 грн 03 к. Заборгованість за відсотками нарахована Банком у сумі 6 079 грн 41 к. стягненню з відповідача не підлягає.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Таким чином, рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволені позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за тілом кредиту підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового судового рішення про задоволення позову АТ КБ «ПриватБанк», про стягнення з відповідача на користь Банку 25 159 грн 03 к.

Згідно з частинами 1, 13 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно з положеннями пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається, зокрема: з резолютивної частини із зазначенням нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, у випадку скасування або зміни судового рішення та розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Пред`явлені АТ КБ «ПриватБанк» позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором задоволені на 80,36 % (де 31308,44 - це 100 %, 25 159,03 - Х %, Х = 25159,03 * 100 :31308,44 = 80,36 %) .

За подання до суду позовної заяви у цій справі позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2 684грн, а за подання заявником апеляційної скарги - 4026 грн. судового збору.

Таким чином, оскільки суд апеляційної інстанції дійшов висновку про ухвалення у справі нового рішення про задоволення позову АТ КБ «ПриватБанк» у частині вимог щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за тілом кредиту, судові витрати понесені заявником у суді першої інстанції у вигляді сплаченої суми судового збору підлягають стягненню з відповідача у розмірі 2 156,86грн (2 684 грн х 80,36 %). Відповідно за подання АТ КБ «ПриватБанк» апеляційної скарги в частині задоволених позовних вимог сплачений ним судовий збір підлягає стягненню у розмірі 3 235,29грн (4 026грн х 80,36 %). А всього з відповідачки на користь Банку підлягають стягненню судові витрати Банка по сплаті судового збору у суму 5392,15 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» -задовольнити частково.

Рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 27 квітня 2023 року в частині відмови Акціонерному товариству Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за тілом кредиту скасувати та ухвалити у цій частині нове судове рішення наступного змісту.

Позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за тілом кредиту задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_10 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» (Код , МФО №305299, адреса місцезнаходження: м.Київ, вул. Грушевського, 1-Д) заборгованість за тілом кредиту у розмірі 25 159 грн 03 к.

В іншій частині рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 27 квітня 2023 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_10 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» (Код , МФО №305299, адреса місцезнаходження: м.Київ, вул.Грушевського, 1-Д) судові витрати по сплаті судового збору у сумі 5 392 грн 15 к.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач О. В. Желепа

Судді О . Ф. Мазурик

О. В. Немировська