Справа № 346/4485/23
Провадження № 2/346/1508/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2023 р.м. Коломия

Суддя Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області Коваленко Д.С., розглядаючи позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області, з позовною заявою до ОСОБА_2 , якою просить розірвати шлюб, який зареєстрований 04 серпня 2016 року між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , громадянином Італії, Коломийським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис № 360.

Відповідно до частини 1 статті 63 Закону України "Про міжнародне приватне право", припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу.

А згідно з частиною 1 статті 60 вказаного закону, правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином.

Тому також, суд застосовує положення частини 1 статті 16 Закону України "Про міжнародне приватне право" за якою, особистим законом фізичної особи вважається право держави, громадянином якої вона є.

Тож оскільки позивачка громадянка України, а відповідач - громадянин Італії, вони не мають спільного особистого закону, і тому у позовній заяві, в силу положень частини 6 статті 175 ЦПК України, ОСОБА_3 повинна була зазначити державу, в якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, і додати докази, які це підтверджують. Але, вона цього не зробила.

Тож, враховуючи це, її позовна заява подана без додержання всіх вимог, передбачених статтею 175 ЦПК України і ці недоліки є такими, що не дозволяють суду відкрити провадження у справі, оскільки не визначеним є право держави, яке підлягає застосуванню.

Зважаючи на це, на підставі статті 185 ЦПК України, позовну заяву слід залишити без руху та встановити позивачу строк у десять днів, з дня отримання копії цієї ухвали, протягом якого позивач має право подати до суду новий позов із виправленими недоліками та доказами, які його підтверджують, разом з копіями позову та доказами відповідачу.

Отже, керуючись статтями 2,19,23,27,28,34,42,43,48,49,76-83,95,174-177,184-187,258-261,351-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд

п о с т а н о в и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - залишити без руху.

Встановити позивачу строк у десять днів (з дня отримання копії цієї ухвали), протягом якого вона має право усунути недоліки своєї позовної заяви шляхом подання до суду новий позов із виправленими недоліками (що вказані вище) та доказами, які його підтверджують, разом з копіями позову та доказами відповідачу.

Роз`яснити позивачу, що якщо у встановлений строк, вона не усуне зазначені в ухвалі недоліки, позовна заява буде вважатись неподаною та повернута позивачу.

Повернення позовної заяви у такому випадку не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала, окремо від рішення суду, оскарженню не підлягає.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Коваленко Д. С.