Справа № 364/632/23
Провадження № 2/364/203/23
У х в а л а

про залишення позовної заяви без руху

24.08.2023 року суддя Володарського районного суду Київської області Глазкова Ю.О., ознайомившись з матеріалами цивільної справи за позовом ОСОБА_1 , інтереси якого представляє ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про уточнення часток у праві спільної часткової власності житлового будинку, визнання права власності у порядку спадкування за законом, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину,

встановив:

До Володарського районного суду Київської області надійшла вищевказана позовна заява від представника позивача ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 .

В позовній заяві позивач просить уточнити розмір часток у праві спільної часткової власності житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , визнати за ним право власності на частку будинку, визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину відповідача та визнати за останнім право власності на частку вказаного будинку.

Ознайомившись із позовною заявою та доданими матеріалами, суддя вважає, що зазначена позовна заява підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

Так, при перевірці наявності підстав щодо залишення позовної заяви без руху суддею перевіряються відповідність форми, змісту та порядку подання заяви вимогам, встановленим статтями 175-177 ЦПК України.

Згідно із п. 3 ч. 3 ст.175 ЦПК України позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна.

Таким чином, наявність вартісного, грошового вираження матеріально-правової вимоги позивача свідчить про її майновий характер, який має відображатися у ціні заявленого позову.

Такий правовий висновок викладений у пунктах 8.10 - 8.12 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.02.2019 року у справі №907/9/17.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Так, при зверненні до суду із даним позовом позивачем не визначено ціни позову, натомість зазначено, що позов немайнового харктеру. До позовної заяви додано квитанцію про сплату судового збору в сумі 992,40 грн.

Згідно з прохальною частиною позовної заяви представник позивача просить суд уточнити розмір частки у спільній частковій власності житлового будинку, визнати за ним право вланості на цю частку, визнати недійсним свідоцтва про право власності відповідача та визнати за відповідачем право власності на частку даного спірного будинку.

У п. 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» роз`яснено, що розмір судового збору за подання позовної заяви про визнання права власності на майно або його витребування визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру.

Майновий позов (позовна вимога майнового характеру) це вимога про захист права або інтересу, об`єктом якої виступає благо, що підлягає грошовій оцінці.

Різновидами майнових спорів є, зокрема, спори, пов`язані з підтвердженням прав на майно та грошові суми, на володіння майном і будь-які форми використання останнього.

Отже, судовий збір з позовної заяви про визнання права власності на майно, стягнення, витребування або повернення майна як рухомих речей, так і нерухомості визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.08.2020 у справі № 910/13737/19, зазначено, що будь-який майновий спір має ціну. Різновидами майнових спорів є, зокрема, спори, пов`язані з підтвердженням прав на майно та грошові суми, на володіння майном і будь-які форми використання останнього.

Отже, позивач звернувся із трьома вимогами майнового характеру та однією- немайнового.

Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Відповідно ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви майнового характеру фізичною особою ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У поданих до суду позовних матеріалах відсутні дані щодо вартості майна, відносно якого виник спір на момент звернення до суду, з метою визначення реальної ціни позову для сплати судового збору.

Дійсна вартість майна визначається відповідно до вимог Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні".

При цьому, суд не повинен визначати вартість майна за відповідними вимогами, оскільки такий обов`язок покладається на позивача.

Таким чином, позивачу необхідно надати документ, що підтверджує дійсну вартість спірного майна на момент звернення до суду.

Відповідно до ч.3 ст.6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Так, при зверненні до суду позивачем сплачено лише за одну немайнову вимогу -992,40 грн. Інші три майнові вимоги не сплачені у відповідності до ЗУ «Про судовий збір».

Крім того, позивачем у порушення п.6 ч.3 ст.175 ЦПК України в позовній заяві відсутні відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися; у порушення вимог п.7 ч. 3 ст.175ЦПК України в позовній заяві відсутні відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; у порушення п. 4 вказаної статті позивачем не корректно визначено зміст позовних вимог- спосіб захисту прав або інтересів, передбачений законом: позивач просить суд визначити йому частку житлового будинку, при цьому ставить одночасно вимоги про вирішення прав та обов`язків як позивача так і відповідача, що суперечить вимогам процесуального закону; у порушення п.9 не вказано попередній орієнтовний розрахунок суми судових витртат.

Згідно зі ст. 175 ЦПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування та зазначає докази, які підтверджують відповідне обгрунтування.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 177 ЦПК України позивач повинен надати до позовної заяви усі наявні у нього докази, що підтверджують обставини, на яких грунтуються позовні вимоги.

Так, відповідно до ст. 42 ЦПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи.

Згідно ст. 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Відповідач- це особа, яка, на думку позивача, або відповідного право уповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача.

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Зазначений висновок висловлено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі №523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18).

Згідно ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Як випливає з положень ч. 1, 3, 4 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Договір про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Проте, в тому випадку, якщо один із співвласників виявив бажання, не залежно від його мотивів, здійснити виділ у натурі частки з нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, однак інший співвласник перешкоджає йому в реалізації такого права будь-яким шляхом, що унеможливлює досягнення домовленості між ними щодо укладання договору про виділ у натурі частки з нерухомого майна, такий співвласник має право на звернення до суду з відповідним позовом про виділ у натурі частки з нерухомого майна і таке право підлягає судовому захисту на підставі положень ст. 15, 16 ЦК України, відповідно до яких кожній особі гарантується право на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, шляхом звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Разом з тим, зі змісту позовної заяви слідує, що позивач не звертався до нотаріуса про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна, як і не звертався до відповідача із відповідною пропозицією.

Позивачем не було зазначено в позові доказів щодо відмови нотаріуса у виділі часток. Позивачем не надано доказів щодо врегулювання спору досудовому порядку.

Таким чином, у позовній заяві відсутні докази вчинення відповідачем перешкод позивачу в реалізації його прав, та зазначення доказу щодо відмови нотаріуса в посвідченні договору про виділ частки із спільної часткової власності.

Так, за наявності вказаних недоліків позовної заяви провадження у справі не може бути відкрито, позовна заява підлягає залишенню без руху, а позивачу слід надати строк на усунення вказаних в ухвалі недоліків заяви.

Крім того, за правилами цивільного процесуального законодавства, позовна заява за формою та змістом повинна відповідати статті 175 ЦПК України, а також вимогам статті 177 цього Кодексу.

Зі змісту позову встановлено, що остання не відповідає вказаним вимогам закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Згідно з ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Враховуючи вищевикладене, позовна заява підлягає залишенню без руху з наданням позивачу та його представнику можливості для усунення вищезазначених недоліків позовної заяви.

Керуючись ст. 175,177,185 ЦПК України, суддя

постановив:

Позовну заяву ОСОБА_1 , інтереси якого представляє ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про уточнення часток у праві спільної часткової власності житлового будинку, визнання права власності у порядку спадкування за законом, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину - залишити без руху, надавши позивачу та його представнику строк для усунення недоліків позовної заяви протягом семи днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Роз`яснити позивачу та його представнику, що у випадку невиконання вимог даної ухвали, позовна заява буде вважатися неподаною і буде повернута.

Копію ухвали направити позивачу та його представнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ю. О. Глазкова