Провадження № 2-др/554/58/23
11 серпня 2023 року м.Полтава
Октябрський районний суд м.Полтави у складі:
головуючого судді Чуванової А.М.,
при секретарі Проскурня Я.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за заявою представника позивача ОСОБА_1 адвоката Іванченко Анастасії Валеріївни про ухвалення додаткового рішення суду у справі за позовною заявою адвоката Іванченко Анастасії Валеріївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Капітал» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню; третя особа: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович,-
ВСТАНОВИВ:
Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 07.07.2023 року позов адвоката Іванченко Анастасії Валеріївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Капітал» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню; третя особа: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович,- задоволено. Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №27245 від 24.02.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Капітал» заборгованості у сумі 26 772,32 гривень та судовий збір на користь держави в сумі 908 гривень.

До суду від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Іванченко Анастасії Валеріївни надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, у якій просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Капітал» на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 гривень.

Заява мотивована тим, що судом не вирішено питання про стягнення судових витрат на користь позивача з відповідача.

До заяви долучено договір про надання правничої допомоги б/н від 31.11.2021 року, укладений між позивачем ОСОБА_1 та адвокатом Іванченко А.В., ордер адвоката та свідоцтво на заняття адвокатською діяльністю, додаткову угоду №1 до договору про надання правничої б/н від 31.11.2021 року, акт приймання-передавання юридичних послуг (правової допомоги) від 10.07.2023 року.

Відповідач надав до суду клопотання, в якому просить відмовити ОСОБА_1 у стягненні з відповідача витрат на правничу допомогу. Зазначив, що сума та вид виконаної роботи є неспівмірними та не відповідають критерію розумності та дійсної вартості наданих послуг; час витрачений на підготовку позовної заяви є невиправданим, та явно неспівмірним із складністю виконаних адвокатом робіт, так як проведення дій по даній справі не вимагає значного обсягу юридичної і технічної роботи, так само як сума на проведення консультацій та підготовку заперечень/заяв/клопотань є явно неспівмірною з часом затраченим на таку роботу (а.с.84-85).

Позивач та її представник до суду не з`явилися, про розгляд справи повідомлені належним чином, в заяві просили про розгляд справи у їх відсутність.

Інші учасники процесу до суду не з`явилися, про розгляд справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України, у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Суд вирішив розглянути заяву у відсутність учасників справи, які не з`явились до суду, на підставі наявних даних і доказів.

Фіксація судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України.

Дослідивши та оцінивши докази у справі, суд вважає, що є підстави для ухвалення додаткового рішення.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захистити себе у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно із частиною другою статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача.

Відповідно до положень частин 1, 2 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно із частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі (ч. 4 ст. 137 ЦПК України).

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (Рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України»).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Нормами ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 листопада 2022 року в справі №922/1964/21 (провадження № 12-14гс22) зазначено, що формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту є гонорар. Останній може встановлюватися у формі: фіксованого розміру, погодинної оплати. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку. Саме лише не зазначення учасником справи в детальному описі робіт (наданих послуг) витрат часу на надання правничої допомоги не може перешкодити суду встановити розмір витрат на професійну правничу допомогу (у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару).

Учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права. У випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити не співмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на не співмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.

Із заяви представника позивача Іванченко А.В. вбачається, що адвокатом надано правову та професійну правничу допомогу позивачу на загальну суму 10 000 грн. (фіксовану згідно договору), і цю обставину представник підтверджує наданими і приєднаними до матеріалів справи письмовими доказами: договором про надання правничої допомоги від 30.11.2021 року, укладеним між позивачем ОСОБА_1 та адвокатом Іванченко А.В. (а.с.5-6), ордером адвоката та свідоцтвом про зайняття адвокатською діяльністю (а.с.7,8), додатковою угодою №1 до договору про надання правничої б/н від 31.11.2021 року (а.с.69), актом приймання-передавання юридичних послуг (правової допомоги) від 10.07.2023 року (а.с.70).

Суд враховує практику Верховного Суду, а саме: що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатись у ці правовідносини (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц); що розмір гонорару адвоката встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі не залежить від обсягу наданих послуг (постанова Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 12.05.2021 у справі №235/4969/19).

Водночас Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, понесених позивачем ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу, суд вважає, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу у вказаному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у додатковій постанові від 14 листопада 2018 року у справі №753/15687/15.

Схожі висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 та додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, що вказано у ч. 6 ст. 137 ЦПК України.

Відповідачем заявлено про неспівмірність та необґрунтованість витрат позивача на правничу допомогу.

Суд вправі зменшувати розмір витрат на правову допомогу, в разі заявлення іншою стороною клопотання про їх неспівмірність.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 29.03.2018 (справа N907/357/16).

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд вважає, що розмір витрат на правову допомогу є значно завищеним.

Зважаючи на складність справи та виконаних адвокатом робіт, час витрачений ним на їх виконання, обсяг наданих ним послуг під час слухання справи у суді, суд вважає за необхідне стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Капітал» на користь ОСОБА_1 5000 гривень витрат на професійну правничу допомогу.

За таких обставин, на думку суду, витрати ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу підлягають задоволенню частково у розмірі 5000 гривень, оскільки такі витрати на професійну правничу допомогу на вказану суму є співмірними із складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, підготовка, складення та подання до суду позову, заяви про забезпечення позову, та відповідають критерію реальності витрат, розумності їхнього розміру.

Керуючись ст.ст. 137, 141, 270 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Ухвалити додаткове рішення у цивільній справі за позовом адвоката Іванченко Анастасії Валеріївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Капітал» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню; третя особа: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Капітал», місцезнаходження: м.Львів, вул.Смаль-Стоцького, 1, корп.28, код ЄДРПОУ: 35234236, на користь ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , 5000 гривень витрат на професійну правничу допомогу.

В стягненні решти витрат на правничу допомогу - відмовити.

Додаткове рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя А.М.Чуванова