Тарутинський районний суд Одеської області
_________________________________________________________________________
Справа №514/780/23
Провадження по справі № 2/514/244/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 серпня 2023 року смт Тарутине

Тарутинський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Тончевої Н.М.,

при секретарі Георгієвій О.А.,

розглянувши в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду смт Тарутине цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Бородінської селищної ради Болградського району Одеської області про визнання права власності за набувальною давністю,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 , уточнивши позовні вимоги, звернувся до суду із позовом до відповідача, в якому просить визнати за ним право власності за набувальною давністю на будинок АДРЕСА_1 .

Свої вимоги мотивує тим, що в конці літа 2006 року йому стало відомо, що жителька с. Височанське Тарутинського району Одеської області ОСОБА_2 у зв`язку з переїздом на нове місце проживання вирішила продати свій житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1 .

Дізнавшись про це, він вирішив його купити, тож звернувся до ОСОБА_2 і, домовившись з нею про ціну та всі інші істотні умови договору купівлі-продажу, 02 вересня 2006 року у присутності свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 сплатив їй повну вартість будинку в сумі 1600 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 01.09.2006 року, за яким 100 доларів США дорівнювало 505,0000 гривен, складало 8080,00 гривень.

На підтвердження правочину ОСОБА_2 надала йому розписку, яка також була засвідчена підписами свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ..

У зв`язку з тим, що отримання документів, які посвідчують право власності на зазначений житлової будинок ОСОБА_2 знаходилося в процесі оформлення, ми не могли вчинити правочин у письмовій формі та нотаріальне його посвідчити.

Незабаром після цього ОСОБА_2 переїхала на нове місце проживання, і отримавши документи, які посвідчували її право власності на житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1 передала їх мені, але пославшись на хворобу відмовилася здійснювати подальші дії щодо переоформлення належного їй на праві приватної власності житлового будинку згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 , виданого виконавчим комітетом Височанської сільської ради 09.10.2006 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла, що взагалі стало перешкодою для оформлення переходу прав на житло з додержанням необхідних для чинності правочину вимог.

Разом з тим, з часу досягнення з ОСОБА_2 домовленості про купівлю-продажу будинку та передачі їй грошових коштів 02.09.2006 року і по теперішній час він разом з дружиною та дітьми постійно мешкає в ньому та несе витрати по його утриманню.

З того часу він доглядає за будинком, постійно робить в ньому поточний та капітальний ремонти, веде домашнє господарство та сплачує комунальні послуги.

Також, він доглядає та утримує в належному стані присадибну ділянку на якій розташований житловий будинок.

Однак, належним чином оформити свої права на зазначений будинок позивач не має змоги.

Зазначене стало підставою для звернення позивача до суду з вказаним позовом.

Позивач в судове засідання не з`явився, на розгляд суду від представника позивача надійшла заява з проханням розглянути справу у їх відсутність, позовні вимоги підтримують.

Представник відповідача Бородінської селищної ради Болградського району Одеської області у судове засідання не з`явився. На адресу суду надійшла заява від представника відповідача, в якій він зазначив, що згоден з позовними вимогами позивача та просить розглянути справу без його участі.

Частиною 3 статті 200 ЦПК України, передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно зі ч. 4 ст. 200 ЦПК України, ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Частина 1 статті ст. 206 ЦПК України регламентує, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Так, відповідач на стадії підготовчого провадження звернувся до суду із заявою про визнання позовних вимог, тому дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, в зв`язку з чим є підстави для ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення по справі.

Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного висновку.

З матеріалів справи вбачається, що згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 , виданого виконавчим комітетом Височанської сільської ради 09.10.2006 року, згідно якого ОСОБА_2 є власником будинку за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 13).

Також, згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно серії ССВ № 843902 від 30.10.2006 року, виданого Тарутинським районним бюро технічної інвентаризації за ОСОБА_2 зареєстровано на праві приватної власності будинок за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 14).

Крім цього, згідно витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно серії ССІ № 929308, виданого Тарутинським районним бюро технічної інвентаризації 23.05.2008 року за ОСОБА_2 зареєстровано на праві приватної власності будинок за адресою: АДРЕСА_1 , який відчужується за заявою власника (а.с. 15).

02 вересня 2006 року у присутності свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 позивач ОСОБА_1 сплатив ОСОБА_2 повну вартість будинку в сумі 1600 доларів США (а.с. 16).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла, що підтверджується актовим записом про смерть №661 від 11.08.2017 року (а.с. 71).

Згідно довідки, виданої Височанським старостинським округом Бородінської селищної ради Болградського району Одеської області №145 від 26.04.2023 року у будинку АДРЕСА_1 мешкає з 2006 року по теперішній час ОСОБА_1 разом зі своєю сім`єю (а.с.9).

З копії з погосподарського обліку форми №1 з особистого рахунку № НОМЕР_2 про список членів домогосподарства за адресою: АДРЕСА_1 , відповідного до якого головою зазначеного домогосподарства є ОСОБА_1 , а членами його родини - дружина та троє дітей (а.с. 17-20).

Таким чином, на даний час позивач добросовісно, відкрито та безперервно майже 17 років володіє даним нерухомим майном.

Зазначені обставини також підтверджуються наступним:

договором від 17.09.2010 року між ОСОБА_1 та Тарутинським РЕМ про користуванню електроенергією споживачем за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 21-22);

договором від 23.12.2013 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Одесагаз» про надання населенню послуг з газопостачання споживачу за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 23-24);

договором від 01.01.2017 року між ОСОБА_1 та КП «Висачанське 2» про надання населенню послуг з водопостачання споживачу за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 25).

свідченнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про те, що вони добре знали померлу ОСОБА_2 та добре знають ОСОБА_1 , а також їм відомо про те, що у 2006 року ОСОБА_2 продала ОСОБА_1 належний їй на праві приватної власності житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та 02 вересня 2006 року у їх присутності була складена розписка відповідно до якої ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_1 кошти в еквіваленті 1600 доларів США, що засвідчено їх підписами. З цього часу ОСОБА_1 та його сім`я розпоряджаються та користуються даним будинком (а.с. 26, 29).

31 травня 2023 року позивач звернувся до Бородінської селищної ради Болградського району Одеської області із заявою про передачу йому у власність за набувальною давністю зазначений житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, але позивачу було відмовлено на тій підставі, що у органу місцевого самоврядування не має таких повноважень, та рекомендовано звернутися до суду в порядку цивільного судочинству (а.с. 54).

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні; особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб`єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі.

Інститут набувальної давності є одним із первинних способів виникнення права власності, тобто такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ - не базується на попередній власності та відносинах правонаступництва, а базується на сукупності обставин, зазначених у частині першій ст.344 ЦК України, а саме: тривалого, добросовісного, відкритого та безперервного володіння майном як своїм власним.

Згідно ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Добросовісність, як одна із загальних засад цивільного судочинства, означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків.

При вирішенні спорів про набувальну давність суд має врахувати добросовісність саме на момент передачі позивачу майна (речі), тобто на початковий момент, який буде включатися в повний строк давності володіння, визначений законом. Позивач, як незаконний володілець, протягом всього часу володіння майном повинен бути впевнений, що на це майно не претендують інші особи, і він отримав це майно з підстав, достатніх для того, щоб мати право власності на нього.

Зазначена правова позиція знайшла своє відображення в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28.01.2013 р. № 24-150/0/4-13 « Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав ».

Згідно Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.

При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.

Також, зазначеною постановою роз`яснено порядок застосування норм, передбачених статтею 344 ЦК України, а саме:

пунктом 9 передбачено, що відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК;

пунктом 11 передбачено, що враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК);

пунктом 13 передбачено, що можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади;

рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень").

Тобто, судом встановлено, що правочин обома сторонами повністю виконаний, оскільки позивач придбала вказаний вище житловий будинок у свою власність у третьої особи, виконавши взяті на себе зобов`язання, а третя особа виконала зобов`язання по передачі будинку позивачу. Ні заперечень, ні зауважень ніхто із сторін по правочину не заявляв.

При вчиненні правочину всі дії сторін були спрямовані на встановлення цивільних прав та обов`язків, перехід права власності, всі сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, мали вільне волевиявлення, що відповідало внутрішній волі на досягнення наслідків, а саме купівлі-продажу будинку, правочини були реальними і вчинені у формі, дозволенній чинним законодавством України.

З огляду на зазначені обставини суд вважає, що позивачем надані належні докази на підтвердження факту добросовісного, законного та відкритого заволодіння ним вказаним житловим будинком.

Однак, оскільки судом було встановлено, що після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 спадкова справа не заводилась (а.с. 62), тож саме Бородінська селищна рада Болградського району Одеської області є належним відповідачем по справі.

Таким чином, беручі до уваги наявні докази, суд прийшов до висновку, що позивач ОСОБА_1 добросовісно, законно та відкрито заволодів спірним майном, а саме житловим будинком АДРЕСА_1 та безперервно, відкрито володіє ним вже більше десяти років.

З огляду на вищевказане, дослідивши юридичну природу виниклих правовідносин суд прийшов до висновку, що існують підстави для визнання за позивачем права власності в порядку набувальної давності на зазначений житловий будинок, а тому позов підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 142, 200, 206, 264, 265, 268, 272, 273, 315, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Бородінської селищної ради Болградського району Одеської області про визнання права власності за набувальною давністю - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 право власності за набувальною давністю на житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 60,3 кв.м, житловою площею 34,6 кв.м.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Тарутинський районний суд Одеської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.М. Тончева