ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді Бутенко С. Б.

Суддів Обідіної О. І., Прядкіної О. В.

за участю секретаря: Ракович Д. Г.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Таранкової Олени Олегівни

на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 21 лютого 2023 року у складі судді Гончаренко О. В.

по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей Автозаводської районної адміністрації Кременчуцької міської ради Полтавської області, про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини та визначення способів участі батька у вихованні дитини,

в с т а н о в и в:

У грудні 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаним позовом до ОСОБА_3 за участю Служби у справах дітей Автозаводської районної адміністрації Кременчуцької міської ради Полтавської області, як органу опіки та піклування, про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини та визначення способів участі батька у вихованні дитини.

Позов мотивовано тим, що він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою. У шлюбі народилася дитина: син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вказував, що син зареєстрований та фактично проживає з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 , яка перешкоджає його спілкуванню з дитиною.

У договірному порядку питання щодо участі у вихованні та спілкуванні батьком з дитиною та домовленості про побачення з дитиною врегулювати не вдалося, тому він змушений звернутися до суду з вказаним позовом.

Посилаючись на викладене та з урахуванням уточненої позовної заяви від 24.02.2022, просив суд зобов`язати ОСОБА_1 не чинити перешкоди ОСОБА_2 у спілкуванні та вихованні дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; визначити його участь у вихованні сина ОСОБА_4 шляхом встановлення систематичних побачень з дитиною наступним чином: кожної п`ятниці з 13:00 год до неділі 20:00 год з правом відвідування дитячих майданчиків, парків, культурно-масових та розважальних заходів без присутності матері; щороку під час літніх канікул три тижні та під час зимових канікул два тижні з проживанням за місцем мешкання позивача ОСОБА_2 з правом переміщення дитини з батьком по території України з метою спільного відпочинку та оздоровлення без присутності матері ОСОБА_1 ; відвідувати дитину в дошкільному/навчальному закладі під час проведення свят, організованих адміністрацією цього закладу; побачення щороку у день народження дитини, 01 липня, з 10:00 до 15:00 год без присутності матері; побачення щороку у день народження батька, 09 травня, з 10:00 до 15:00 год без присутності матері; дозволити спілкування із дитиною без присутності матері, встановивши наступні дні на новорічні свята з 18:00 год 31 грудня до 18:00 год 1 січня, з 17:00 год 6 січня по 18:00 год 7 січня, з 10:00 год по 18:00 год 19 грудня кожного парного року. У разі відсутності можливості спілкування ОСОБА_2 з малолітнім сином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у визначений час, то інший час для спілкування з сином визначається за попередньою домовленістю між сторонами.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 21 лютого 2023 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Визначено ОСОБА_2 такі способи участі у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 :

- побачення першої та третьої п`ятниці місяця з 15.00 год. до 18.00 год. неділі, з обов`язковим здійсненням батьком супроводу дитини з місця її перебування/проживання на побачення та повернення дитини за місцем її проживання;

- спільний щорічний відпочинок протягом 14-ти календарних днів під час літніх канікул та 7-ми календарних днів під час зимових канікул дитини, за попередньою домовленістю з матір`ю дитини, з обов`язковим здійсненням батьком супроводу дитини з місця її перебування/проживання на відпочинок та повернення дитини за місцем її проживання;

- побачення щороку у день народження дитини 01 липня з 10.00 год. до 15.00 год., без присутності матері;

- побачення щороку у день народження батька 09 травня з 10.00 год. до 15.00 год., без присутності матері;

- відвідування дитини в дошкільному/навчальному закладі під час проведення свят, організованих адміністрацією цього закладу.

Зобов`язано ОСОБА_1 не чинити ОСОБА_2 перешкоди у спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Рішення суду мотивовано наявністю між сторонами спору щодо участі у вихованні та спілкуванні батька ОСОБА_2 з сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Не погодившись з вказаним рішенням в частині задоволених позовних вимог, представник ОСОБА_1 - адвокат Таранкова О. О. подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність рішення, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог частково, а саме визначити способи участі ОСОБА_2 у спілкуванні та вихованні сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом встановлення систематичних побачень з дитиною наступним чином: з 12:00 год до 16:00 год щосуботи та в дні державних свят, визначених законодавством України в присутності матері ОСОБА_1 ; відвідувати дитину в дошкільному/навчальному закладі під час проведення свят, організованих адміністрацією цього закладу; побачення у день народження дитини 01 липня з 10:00 год до 15:00 год за місцем фактичного перебування дитини в присутності матері ОСОБА_1 ; побачення у день народження батька 09 травня з 10:00 год до 15:00 год за місцем фактичного перебування дитини в присутності матері ОСОБА_1 .

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що відповідач не заперечує право позивача на спілкування, виховання та побачення з дитиною і не чинила перешкоди у цьому, проте позивач є військовослужбовцем, який несе службу у військовій частині № НОМЕР_1 , яка дислокується у м. Кривий Ріг, а тому, враховуючи введення в Україні з 24.02.2022 воєнного стану, вважає, що дозвіл на переміщення дитини по Україні та проведення побачень за місцем проживання позивача порушує права дитини та наражає її на небезпеку.

Вказує, що позивач є людиною, яка не в повній мірі контролює свої емоції, проявляє агресію, вживаючи алкоголь, що в свою чергу також створює додаткову небезпеку для дитини при побаченнях без присутності матері.

Оскільки син фактично не знає позивача, вважає, що побачення без присутності матері до встановлення стійкого контакту батька з сином також суперечитиме інтересам дитини.

Звертає увагу на наявність у позивач заборгованості зі сплати аліментів у розмірі 15 734,32 грн.

Також вказує на порушення судом норм процесуального права, яке полягає в тому, що справу було розглянуто без участі відповідача, хоча представником відповідача було подано клопотання про відкладення розгляду справи від 21.02.2023, яке було проігнороване судом першої інстанції.

В іншій частині рішення суду першої інстанції сторонами не оскаржується та у відповідності до вимог частини першої статті 367 ЦПК України апеляційним судом не переглядається.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

Колегія суддів апеляційного суду, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої, другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374, статті 375 ЦПК України за результатами розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

По справі встановлено, що сторони є батьками ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 18).

Сторони проживають окремо, дитина проживає разом з матір`ю - ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Судовим наказом Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 01.11.2012 у справі № 524/8805/21 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 17.09.2021 до досягнення дитиною повноліття (а. с. 20).

Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області про доцільність визначення способів участі ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затвердженого рішенням виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області від 21.07.2022 № 988, орган опіки та піклування вважає за доцільне встановити ОСОБА_2 для участі у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі способи участі: побачення першої та третьої п`ятниці місяця з 15:00 год. до 18:00 год. неділі, з обов`язковим здійсненням батьком супроводу дитини з місця її перебування/проживання на побачення та повернення дитини за місцем її проживання; - спільний щорічний відпочинок протягом 14-ти календарних днів під час літніх канікул та 7-ми календарних днів під час зимових канікул дитини, за попередньою домовленістю з матір`ю дитини, з обов`язковим здійсненням батьком супроводу дитини з місця її перебування/проживання на відпочинок та повернення дитини за місцем її проживання; - побачення щороку у день народження дитини 01 липня з 10:00 год. до 15:00 год., без присутності матері; - побачення щороку у день народження батька 09 травня з 10:00 год. до 15:00 год., без присутності матері; - відвідування дитини в дошкільному/навчальному закладі під час проведення свят, організованих адміністрацією цього закладу.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_2 , суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що мати та батько мають рівні права та обов`язки по відношенню до дитини, батьки та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою і той із батьків, з ким проживає дитина, не має чинити перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні. Виходячи з наявності спору між сторонами та врахувавши рішення органу опіки та піклування Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, суд визначив способи участі батька у вихованні сина, що буде забезпечувати найкращі інтереси дитини.

Колегія суддів апеляційного суду з рішенням суду першої інстанції погоджується та не вбачає підстав для його скасування.

Частинами другою, восьмою, дев`ятою, десятою статті 7 СК України встановлено, що сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно зі статями 18, 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У пункті 1 статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Згідно з пунктом 3 статті 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За статтею 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Відповідно до частин першої-третьої статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Згідно зі статтею 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання.

Спори щодо участі у вихованні дитини того з батьків, хто проживає окремо від неї, вирішуються судом. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами (частина друга статті 159 СК України).

Окрім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (стаття 142 СК України), у тому числі, й на рівномірне виховання батьками.

У § 54 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Olsson v. Sweden» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, Серія A, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78).

Отже, визначаючи спосіб участі батька у вихованні дитини, спілкуванні з нею, суд має враховувати принцип рівності прав батьків у вихованні дитини та принцип забезпечення найважливіших інтересів дитини.

Згідно з частинами четвертою та п`ятою статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Відповідно до частини шостої статті 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції погодився з висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області щодо способів участі позивача ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які ґрунтуються на оцінці потреб сім`ї, вивченні ставлення батьків до дитини, їх спроможності виконувати обов`язки щодо виховання дитини та догляду за нею, потреби батька та сина в особистому спілкуванні між собою. Висновок органу опіки та піклування є достатньо обґрунтованим, відповідає інтересам дитини та доводами апеляційної скарги не спростовується.

Не заперечуючи проти участі позивача у вихованні дитини та їх спілкуванні, апелянт наполягає на проведенні побачень батька з сином за місцем проживання дитини та у присутності матері дитини, що нівелює сам принцип особистого спілкування.

За правилами частини другої статті 159 СК України суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи лише в окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини.

Наявність обставин, що зумовлюють присутність матері при спілкуванні батька та дитини є предметом доказування по справі та підлягає встановленню при ухваленні рішення судом, що покладає на відповідача обов`язок доведення таких обставин (статті 12, 77, 81 ЦПК України).

Натомість, жодних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які б обмежували право батька та сина на особисте спілкування, чи обставин, що свідчать про спілкування батька з малолітнім сином всупереч інтересів дитини, судом не встановлено, відповідачем подібних обставин не доведено і матеріали справи таких доказів не містять.

Посилання в апеляційній скарзі на наявність конфлікту та неприязних відносин між сторонами навпаки зумовлює проведення побачень батька із сином поза межами місця постійного проживання дитини без присутності матері, що забезпечить позивачу можливість вільно і без створення стресової та напруженої ситуації для дитини спілкуватися з нею та виключить можливість негативного психотравмувального впливу на дитину.

Доводи апеляційної скарги представника відповідача, що в умовах воєнного стану дитина буде наражатись на небезпеку під час побачень з батьком є надуманими та безпідставними, оскільки обов`язок створення безпечних умов для своєї дитини покладається на обох батьків, а те, що позивач є військовослужбовцем та несе службу у військовій частині, яка дислокується у м. Кривий Ріг, жодним чином не впливає на обсяг його батьківських прав та обов`язків.

За таких обставин, дослідивши наявні у справі докази, установивши характер спірних правовідносин, враховуючи рівні права батьків на учать у вихованні дитини та виходячи з інтересів дитини, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про порядок участі позивача у вихованні сина, який доводами апеляційної скарги не спростовується.

Посилання в апеляційній скарзі на порушення судом норм процесуального права під час розгляду справи також не знайшли свого підтвердження та спростовуються матеріалами справи.

Відповідно до положень статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Обов`язок суду відкласти розгляд справи у зв`язку з неявкою в судове засідання учасника справи виникає, коли відносно такого учасника справи відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання, а також у разі першої неявки в судове засідання, якщо повідомлені ним причини неявки визнані судом поважними.

Справа перебувала у провадженні Автозаводського районного суду м. Кременчука з 07 лютого 2022 року, неодноразово відкладалась розглядом у підготовчому провадженні за клопотанням представника відповідача. Ухвалою районного суду від 17 листопада 2022 року підготовче провадження у справі було закрито та справу призначено до судового розгляду по суті на 15.00 год 21 лютого 2023 року з повідомленням учасників справи про місце, дату і час судового засідання.

У судове засідання 21.02.2023 відповідач та її представник адвокат Таранкова О. О. не з`явились, а повідомлені адвокатом причини неявки не визнані судом поважними та не є такими по суті, що не перешкоджало розгляду та вирішенню справи судом.

Як вбачається з доданого до заяви про відкладення розгляду справи витягу зі списку справ, призначених до розгляду у Комсомольському міському суді Полтавської області, справа № 534/158/22, у якій адвокат Таранкова О. О. представляє інтереси потерпілого, була призначена до розгляду у судовому засіданні о 16.00 год. 21.02.2023, тоді як судове засідання у справі, що переглядається, призначено до розгляду судом на 15.00 год. 21.02.2023, що дозволяло адвокату взяти участь у цьому судовому засіданні, у тому числі, у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, наявність будь-яких перешкод для цього представником відповідача не наведено.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожному гарантовано право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

У статті 2 ЦПК України до завдань цивільного судочинства віднесено справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Розглянувши справу у відсутність відповідача та її представника за наявними у справі доказами, суд першої інстанції дотримався вимог процесуального закону та встановивши фактичні обставини, вирішив справу відповідно до норм права, які регулюють спірні правовідносини сторін.

Посилання на нові докази та відповідні ним обставини апеляційна скарга не містить та висновків суду першої інстанції не спростовує й не дає підстав для твердження про неправильне вирішення справи судом, тому колегія суддів залишає апеляційну скаргу представника відповідача без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, як законне та обґрунтоване.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 -адвоката Таранкової Олени Олегівни - залишити без задоволення.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 21 лютого 2023 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. Б. Бутенко

Судді О. І. Обідіна

О. В. Прядкіна