Справа № 496/5039/23
Провадження № 2-о/496/128/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2023 року м. Біляївка

Суддя Біляївського районного суду Одеської області Горяєв І.М., вивчивши матеріали цивільної справи за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління державної міграційної служби в Одеській області про встановлення факту, що має юридичне значення, -

В С Т А Н О В И В:

Представник заявника звернувся до суду з вказаною заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме, що ОСОБА_1 постійно проживав на території України станом на 24 серпня 1991 року, тобто на момент проголошення незалежності України та станом на 13.11.1991 року, тобто на момент набрання чинності ЗУ «Про громадянство України».

Суд, вивчивши матеріали справи про встановлення факту постійного проживання, дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Окреме провадження - це одностороннє провадження, в якому відсутній спір про право.

Характерною ознакою категорії справ окремого провадження є відсутність у них спору про право і метою яких є встановлення юридичного факту або стану. При цьому, в порядку окремого провадження може вирішуватися спір про факт, але не спір про право цивільне.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в Постанові Пленуму Верховного суду України за №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що суд вправі розглядати справи про встановлення юридичних фактів, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Тобто, від встановлення такого факту залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян та встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Так, у порядку окремого провадження суд може вирішити спір про факт, про стан, але не спір про право цивільне, так як метою такого судового розгляду є лише встановлення наявності або відсутності самого факту, і факт, що встановлюється судом у порядку окремого провадження, повинен мати юридичне значення, і мати безспірний характер, оскільки якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд повинен залишити заяву без розгляду і роз`яснити заявнику право подачі позову на загальних підставах.

З вищенаведеного вбачається, що встановлення факту, що має юридичне значення в окремому провадженні можливе при умові, що факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають безпосередньо залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи без повторного звернення до суду на підставі цього рішення та встановлення такого факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Судом встановлено, що із матеріалів справи вбачається спір про право.

Так, заявник вказує, що є громадянином України та у провадженні Приморського районного суду м.Одеси знаходиться справа №522/13839/22 за позовом ОСОБА_2 до Головного управління ДМС в Одеській області про визнання протиправним, скасування рішення про примусове повернення в країну походження та постанови.

У процесі розгляду справи №522/13839/22 міграційною службою було надано службову записку відділу з питань паспортизації, реєстрації та еміграції Управління з питань громадянства, паспортизації та реєстрації, в якій зазначено, що Висновком ДМС України від 31.01.2023 року №15/2023 паспорт України серії НОМЕР_1 виданий Біляївським РВ УМВС України в Одеській області 20.06.2003 року на ім`я ОСОБА_1 було визнано оформленим із порушенням вимог законодавства, недійсним та таким, що підлягає вилученню.

У провадженні Одеського окружного адміністративного суду знаходиться справа №420/13049/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДМС в Одеській області про визнання протиправним та скасування висновку №15/2023 Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області від 31.01.2023 року.

Відповідно до частини другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Із вказаного вбачається, що законом передбачено вставлення юридичних фактів щодо виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, до яких відносяться й факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України.

Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України або набрання чинності Законом України «Про громадянство України» є підставою для оформлення належності до громадянства України відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону.

Згідно з пунктами 1, 2 частини першої статті 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» проживали в Україні і не були громадянами інших держав.

Відповідно до пункту 25 Порядку для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, яка постійно проживала до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили під час постійного проживання особи до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) (частина перша статті 8 Закону), подає документи, передбачені підпунктами «а», «в» пункту 24 цього Порядку, а також документ, що підтверджує факт постійного проживання особи на зазначених територіях.

У пункті 44 Порядку встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Порядок № 215 відповідно до Закону України «Про громадянство України» визначає перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедуру подання цих документів та провадження за ними, виконання прийнятих рішень з питань громадянства України.

Абзацом першим пункту 1 Порядку № 215 передбачено, що для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, виходу з громадянства України особа подає заяву, а також інші документи, передбачені розділом II цього Порядку.

Згідно з абзацом другим пункту 4 Порядку № 215 заяви та інші документи з питань громадянства подаються особою, яка проживає в Україні на законних підставах, до територіального підрозділу Державної міграційної служби України за місцем проживання особи в Україні.

Оскільки заявником оскаржується рішення про примусове повернення в країну походження та постанови та Одеському окружному адміністративному суду знаходиться справа №420/13049/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДМС в Одеській області про визнання протиправним та скасування висновку №15/2023 Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області від 31.01.2023 року та рішення по справі не прийнято також зважаючи на наявні спірні відносини між заявником та Державною міграційною службою України, за даних обставин вбачається спір про право.

Відповідно до ч. 6 ст. 294 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

На підставі ч. 4 ст. 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Із заявлених заявником вимог, вбачається спір про право і дані вимоги не підлягають судовому розгляду в окремому провадженні, відповідно, такий спір належить вирішувати у порядку позовного провадження, а тому, суд вважає, що оскільки не вирішено питання по справі Одеського окружного адміністративного суду, справа №420/13049/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДМС в Одеській області про визнання протиправним та скасування висновку №15/2023 Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області від 31.01.2023 року, суд відмовляє у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання.

Керуючись ст.ст. 315, 294 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління державної міграційної служби в Одеській області про встановлення факту, що має юридичне значення.

Роз`яснити заявнику, що заявлені ним вимоги можуть бути розглянуті у порядку загального або спрощеного позовного провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складання ухвали.

Суддя І.М. Горяєв