Справа №465/1083/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/ додаткове /

18 серпня 2023 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Шереметьєвої Л.А.

за участю секретаря - Фареник А.О.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Дія-Актив», треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович, Приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Пиць Андрій Андрійович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 16 березня 2023 року було задоволено позов ОСОБА_1 до ТОВ «Юридична компанія «Дія-Актив», треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О., Приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Пиць А.А. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Визнано Виконавчий напис № 266 від 15 вересня 2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Київської області Бригідою В.О., про звернення стягнення за кредитним договором №UP3325519 від 2 грудня 2019 року, таким, що не підлягає виконанню.

Стягнуто з ТОВ «Юридична компанія «Дія-Актив» на користь держави 992, 40 гр. судового збору на користь держави.

29 червня 2023 року на адресу суду надійшла заява позивача про ухвалення додаткового рішення, а саме про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу (правову) допомогу у розмірі 10 000, 00 гр.

Посилається на те, що під час ухвалення рішення судом не було вирішено питання про витрати на правничу допомогу.

Відмітив, що такий розмір зафіксований безпосередньо у п. 4.1. Договору про надання правничої допомоги №05.

З огляду на це, просить задовольнити заяву.

Відповідно до частини 3 статті 270 ЦПК України сторони в судове засідання не викликалися.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про ухвалення додаткового рішення, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення.

Судом встановлено, що рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 16 березня 2023 року було задоволено позов ОСОБА_1 до ТОВ «Юридична компанія «Дія-Актив», треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О., Приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Пиць А.А. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Визнано Виконавчий напис № 266 від 15 вересня 2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Київської області Бригідою В.О., про звернення стягнення за кредитним договором №UP3325519 від 2 грудня 2019 року, таким, що не підлягає виконанню.

Стягнуто з ТОВ «Юридична компанія «Дія-Актив» на користь держави 992, 40 гр. судового збору на користь держави.

При ухваленні рішення питання про стягнення витрат на правову допомогу вирішено не було, не дивлячись на те, що позивачем при зверненні до суду була подана відповідна заява з додатками.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, у тому числі, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

За змістом ч.2 ст.174 ЦК України заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

Відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Статтею 59 Конституції закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

В ч. 3 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» зазначено, що при встановленні розміру гонорару адвоката враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

З точки зору ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

З матеріалів справи вбачається, що разом з позовною заявою до суду було подано Договір про надання правничої допомоги №05 від 23 січня 2022 року та ордер.

Судом встановлено, що 23 січня 2022 року між адвокатським бюро «Брикар», в особі керівника Брикара О.М., який діє на підставі статуту, з однієї сторони, та позивачем, з другої сторони, укладено Договір про надання правничої допомоги № 05.

Відповідно до положень п. 4.1. Договору розмір наданої правничої допомоги оцінюється в сукупності у 10 000, 00 гр., що включає оплату за вивчення матеріалів, збір інформації через адвокатські запити, виготовлення копій документів, підготування та відправлення позову, консультації та моніторинг справи.

Детального опису робіт або акту виконаних робіт до суду надано не було.

Доказів оплати понесених витрат до суду надано не було.

Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При цьому суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою та не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Це відповідає позиції Верховного Суду, висловленій у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

З матеріалів справи вбачається, що відповідач у відзиві наголосив, що з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відмітив, що при вирішенні питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу необхідно враховувати чи відповідають виконані роботи критерію необхідності, критерію реальності адвокатських витрат, критерію розумності їхнього розміру та мають бути співмірними, зокрема з часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт.

Вважає, що позовна заява подана по справі незначної складності, самі позовні заяви про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, є шаблонними, їх підготовка не потребує багато часу, значних зусиль, особливих навиків та знань, а судова практика в у подібних правовідносинах є сталою.

Стверджує, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000, 00 гр., адже цей розмір не відповідає критерію розумної необхідності таких витрат та співмірності.

Зазначив, що неподання стороною, на користь якої ухвалено судове рішення, розрахунку (детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат часу по кожному із виду робіт, необхідних для надання правничої допомоги) позбавляє іншу сторону можливості спростовувати ймовірну неспівмірність витрат на професійну правничу допомогу.

Окрім цього, відмітив що на підтвердження понесених витрат, має бути надано документ на підтвердження оплати гонорару.

Наголосив, що вартість послуг, заявлених позивачем є суттєво завищеною, необґрунтовано високою, не відповідає ринковим цінам за аналогічні послуги та не відповідає критерію розумності та співмірності зі складністю і тривалістю справи.

З огляду на це, просить відмовити у стягненні з відповідача витрат на правничу допомогу.

Суд враховує, що справа розглядалася судом у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідно до положень п. 4.1. Договору розмір наданої правничої допомоги оцінюється в сукупності у 10 000, 00 гр., що включає оплату за вивчення матеріалів, збір інформації через адвокатські запити, виготовлення копій документів, підготування та відправлення позову, консультації та моніторинг справи.

Згідно з положенням п. 4.3 Договору додатково акти не підписуються.

Детального опису робіт або акту виконаних робіт до суду надано не було.

Згідно з висновком висновку, викладеним в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 листлопада 2020 року у справі № 638/7748/18, про те, що інформація, яка міститься в акті приймання правничої допомоги, зокрема перелік наданих послуг та фіксований розмір гонорару, не може вважатись тим розрахунком (детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат часу по кожному з видів робіт, необхідних для надання правничої допомоги), подання якого є необхідною умовою для стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Неподання стороною, на користь якої ухвалено судове рішення, розрахунку (детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат часу по кожному із виду робіт, необхідних для надання правничої допомоги) позбавляє іншу сторону можливості спростовувати ймовірну неспівмірність витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 14 вересня 2022 року по справі № 295/190/20, яка має враховуватися судом у порядку виконання судом вимог ч.4 ст.263 ЦПК України, з огляду на те, що заявником не надано детального опису робіт (наданих послуг), не вказано часу, який витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, докази фактично понесених витрат не є підтвердженими, отже відсутні підстави для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Враховуючи позиції Верховного Суду, викладені вище, заперечення відповідача та відсутність детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, суд не знаходить підстав для задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення й стягнення витрат на правничу допомогу.

Керуючись ст.ст. 133, 134, 141, 270 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні заяви представника позивача про ухвалення додаткового рішення відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Л.А. Шереметьєва