Справа № 353/919/23
Провадження № 2-н/353/224/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2023 рокум.Тлумач

Суддя Тлумацького районного суду Івано-Франківської області Луковкіна У.Ю., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Івано-Франківськгаз збут» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ,-

В С Т А Н О В И В:

17.08.2023 року до Тлумацького районного суду Івано-Франківської області надійшла заява ТзОВ «Івано-Франківськгаз збут» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 , жителя АДРЕСА_1 , заборгованості за спожитий природний газ в сумі 5125,81 грн., яка виникла за період з 01.11.2018 року по 30.04.2022 року.

Судом, в порядку ч. 5 ст. 165 ЦПК України, враховуючи, що в заяві боржником вказано фізичну особу, яка не має статусу підприємця, було надіслано запит до органу, який веде реєстраційний облік на території Тлумацької міської ради Івано-Франківського району району Івано-Франківської області, щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи боржника, зазначеної у даній заяві, ОСОБА_1

23.08.2023 року до Тлумацького районного суду Івано-Франківської області надійшла відповідь Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області № 1324 від 22.08.2023 року, надана на запит суду, стосовно зареєстрованого місця проживання боржника, в якій зазначено, що ОСОБА_1 значиться зареєстрованим за адресою, яка вказана у заяві про видачу судового наказу, а саме по АДРЕСА_1 .

Ознайомившись з матеріалами заяви про видачу судового наказу, приходжу до висновку про необхідність відмови у видачі судового наказу з огляду на наступне.

Заявник ТзОВ «Івано-Франківськгаз збут» направив заяву про видачу судового наказу 16.08.2023 року, яка надійшла до суду 17.08.2023 року. У заяві про видачу судового наказу заявник просить стягнути з боржника заборгованість за спожитий природний газ, яка виникла за період з 01.11.2018 року по 30.04.2022 року. Тобто, вимоги за заявою про видачу судового наказу пред`явлені поза межами встановлених строків позовної давності.

В обґрунтування пропущеного строку звернення до суду заявник посилається на введення на території України воєнного стану з 24.02.2022 року та зазначає, що відповідно до пункту 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 Цивільного кодексу України, продовжуються на строк його дії.

Строк загальної позовної давності, передбачений ст. 257 ЦК України, встановлений тривалістю у три роки.

Загально відомо, що у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому Указами Президента України був продовжений до 15 листопада 2023 року.

Разом з тим, сам факт запровадження воєнного стану в Україні без обґрунтування неможливості вчинити процесуальну дію у встановлені строки не може вважатися поважною причиною для безумовного поновлення цих строків. Верховний Суд у своїх постановах неодноразово зазначав, що при застосуванні процесуальних норм слід уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до нівелювання процесуальних вимог, встановлених законом.

У постанові від 11.08.2022 року по справі №199/8478/21 Верховний Суд зазначив, що запровадження воєнного стану може бути підставою, яка відповідно до частини першої статті 127 ЦПК України повинна враховуватися при вирішенні питання щодо поновлення процесуального строку, якщо пропуск строку знаходиться в прямому причинному зв`язку з такими обставинами.

Проте, заявником не наведено жодних обставин та не долучено жодного доказу на підтвердження таких обставин, які об`єктивно перешкоджали або унеможливлювали реалізацію ним права на звернення до суду за захистом в установлений законом строк.

Крім цього, у даному випадку вищевказані положення ЦК України застосуванню не підлягають, оскільки наказне провадження є безспірним, тобто в його порядку задовольняються тільки ті вимоги заявника, що мають безспірний характер, а за наведених вище обставин не вбачається ознак безспірності.

Також суд звертає увагу на те, що заявник просить стягнути заборгованість за період з 01.11.2018 року по 30.04.2022 року. Однак, строк за частиною вимог закінчився ще до введення воєнного стану в Україні, тому посилання заявника на необхідність застосування норм пункту 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України є безпідставними.

Крім цього, як встановлено судом з долученої до матеріалів справи копії Заяви-приєднання до умов договору на постачання природного газу побутовим споживачам, ОСОБА_1 підписав вказану заяву 20.08.2019 року. Доказів направлення та вручення розрахунків за надані послуги з газопостачання та сплати саме ОСОБА_1 рахунку постачальника за поставлений природний газ до моменту підписання ним Заяви-приєднання до заяви про видачу судового наказу не надано. Отже, моментом приєднання споживача ОСОБА_1 до умов Договору на постачання природного газу та моментом покладення на нього обов`язку виконання умов вказаного договору слід вважати день підписання споживачем Заяви-приєднання до умов договору на постачання природного газу побутовим споживачам, а саме 20.08.2019 року.

Однак, як вбачається з долученої до матеріалів справи довідки про фінансовий стан споживача ОСОБА_1 , частина нарахованої заборгованості, зокрема в розмірі 1560,28 грн., нарахована за період з вересня 2018 року по серпень 2019 року, тобто до моменту приєднання споживача ОСОБА_1 до умов Договору на постачання природного газу побутовим споживачам.

Доказів на підтвердження користування ОСОБА_1 послугами газопостачання, а також сплати за ці послуги за період з вересня 2018 року по серпень 2019 року, тобто саме за той період, за який нараховано частину заборгованості та яку заявник просить стягнути, суду не надано. До цього ж долучений до заяви про видачу судового наказу бланк типового договору постачання природного газу побутовим споживачам не містить підписів ні боржника ОСОБА_1 , ні ТзОВ «Івано-Франківськгаз збут».

За змістом п. 5 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, вважаю за необхідне відмовити у видачі судового наказу, оскільки з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 161, 163, 164, 165, 166, 260, 261, 353 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Івано-Франківськгаз збут» у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ.

Роз`яснити заявнику, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Роз`яснити заявнику, що відповідно до ч. 2 ст. 164 ЦПК України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення, що є датою її ухвалення, через Тлумацький районний суд Івано-Франківської області. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

СуддяУ. Ю. ЛУКОВКІНА