Номер провадження: 22-ц/813/1167/23
Справа № 2-6083/11
Головуючий у першій інстанції Федчишена Т.Ю.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.08.2023 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого Сєвєрової Є.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Комлевої О.С.,

за участю секретаря Малюти Ю.С.,

учасники справи:

стягувач ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ»,

боржник ОСОБА_1 ,

за участю Приватний виконавець Качурка В`ячеслав Вікторович

розглянув в відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 05 квітня 2021 у складі судді Федчишеної Т.Ю.,

встановив:

29.03.2021 до Приморського районного суду м. Одеси надійшла скарга ОСОБА_1 на рішення, дії та бездіяльність приватного виконавця Качурки В. В.

У поданій скарзі ОСОБА_1 просила поновити строк для подання скарги, визнати дії приватного виконавця Качурки В.В. щодо винесення постанов про відкриття виконавчого провадження № 61662253 з примусового виконання виконавчого листа Приморського районного суду м. Одеси від 18.03.2013 у справі 2-6083/11, в тому числі постанов про опис та арешт майна (коштів) боржника від 12.01.2021. Заява мотивована тим, що приватним виконавцем Качуркою В.В. відкрито виконавче провадження № 61662253 за виконавчим листом від 18.03.2013 строк пред`явлення до виконання якого сплинув. Також, ОСОБА_1 посилається на те, що не отримувала постанову винесені у виконавчому провадженні № 61662253, що є порушенням ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження».

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 05.04.2021 у задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення строку на звернення до суду зі скаргою відмовлено. Скаргу ОСОБА_1 на рішення, дії та бездіяльність приватного виконавця Качурки В. В. залишено без розгляду.

Відмовляючи у поновленні строку на звернення до суду зі скаргою суд першої інстанції зазначив, що ОСОБА_1 звернулась для направлення скарги до кур`єрської служби «Двадцять п`ять годин» 19.01.2021, поряд з цим скарга надійшла до суду 04.03.2021, тобто через 44 календарних дні. При цьому, ОСОБА_1 не обґрунтовано причин довготривалості такої доставки. Також судом зазначено, що ОСОБА_1 не надано будь яких доказів, які б підтверджували оплату послуг кур`єрської служби щодо доставки згідно декларації ПН № 1844, тому скаржником не підтверджено належними та допустимими доказами поважність причин пропуску строку на звернення до суду зі скаргою.

Не погодившись з наведеною ухвалою ОСОБА_1 оскаржила її до апеляційного суду. В апеляційній скарзі скаржник посилається на те, що доставка скарги на рішення, дії та бездіяльність приватного виконавця Качурки В. В. до Приморського районного суду м. Одеси впродовж 44 днів відбулась не з її вини, оскільки зазначена скарга була подана до кур`єрської служби в строк для подання такої скарги, у зв`язку з чим, факт довготривалості доставки безпосередньо залежав від кур`єрської служби «Двадцять п`ять годин», а ніяким чином не від неї.

ОСОБА_2 в поданих поясненнях заперечує проти доводів викладених в апеляційній скарзі та просить суд апеляційної інстанції оскаржувану ухвалу залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи, наведенні в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Встановлено, що 29.03.2021 до Приморського районного суду м. Одеси надійшла скарга ОСОБА_1 на рішення, дії та бездіяльність приватного виконавця Качурки В. В.

У поданій скарзі ОСОБА_1 просила поновити строк для подання скарги, визнати дії приватного виконавця Качурки В.В. щодо винесення постанов про відкриття виконавчого провадження № 61662253 з примусового виконання виконавчого листа Приморського районного суду м. Одеси від 18.03.2013 у справі 2-6083/11, в тому числі постанов про опис та арешт майна (коштів) боржника від 12.01.2021.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно зі ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду:

а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи;

б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Звернувшись до суду зі скаргою ОСОБА_1 зазначає, що державним виконавцем її не було повідомлено про відкриття виконавчого провадження, про його існування вона дізналася у день винесення трьох постанов про опис та арешт майна боржника, а саме 12.01.2021.

19.01.2021 ОСОБА_1 звернулась до суду зі скаргою, що підтверджується описом кур`єрської служби доставки.

На підтвердження звернення зі скаргою ОСОБА_1 долучила до неї накладну кур`єрської служби доставки ТОВ «Двадцять п`ять годин» № 1844, з якої вбачається, що скарга по справі № 2-6083/11 прийнята на доставку до Приморського районного суду м. Одеси 19.01.2021 о 16:00 год.

Поряд з цим, з наведеної накладної № 1844 вбачається, що в ній відсутній підпис відправника та відсутні данні кур`єра.

У графі «Послуги оплачуються:» вказано, що оплата за вказаною накладною здійснюється відправником в безготівковій формі. Фінансових документів про оплату послуг відправки в безготівковій формі матеріали справи не містять.

Натомість, ОСОБА_1 до матеріалів апеляційної скарги долучено копію товарного чеку від 27.04.2021 № 126 за оплату готівкою поштового відправлення № 1844 до Приморського районного суду м. Одеси по справі № 2-6083/11, що не узгоджується зі способом оплати зазначеним в самій накладній, а також з датою самого відправлення.

Вирішуючи питання про поновлення строку на подання скарги суд має виходити з дати подання такої скарги, яка має визначальний характер.

Такі відомості мають бути об`єктивними, достатніми, зрозумілими та такими, що виключають неоднозначне розуміння.

При цьому, зазначені обставини взагалі унеможливлюють дійти висновку щодо дати подачі скарги саме - 19.01.2021.

Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

За нормами ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Обираючи стандарт доказування, який має використовуватися, слід віддати перевагу стандарту «поза розумним сумнівом» перед стандартом «баланс ймовірностей».

Це означає, що в достовірності факту не повинно залишитися розумних сумнівів.

Це не означає, що у його достовірності взагалі немає сумнівів, але означає, що всі альтернативні можливості пояснення наданих доказів є надмірно малоймовірними.

Такий підхід узгоджується із судовою практикою Європейського суду з прав людини. Так, у параграфі 55 рішення Європейського суду з прав людини від 15 лютого 2012 року у справі «Гриненко проти України» зазначається, що при оцінці доказів Європейський суд зазвичай застосовує стандарт доведення «поза всяким розумним сумнівом». Однак доведення повинно будуватися на сукупності досить надійних, чітких і послідовних припущень або аналогічних неспростовних презумпцій фактів.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, про неможливість поновлення строку.

Щодо інших доводів апеляційної скарги, то за доводами ОСОБА_1 до служби кур`єрської доставки ТОВ «Двадцять п`ять годин» скарга подана 19.01.2021, але зазначене відправлення було отримано судом 04.03.2021, тобто через 44 календарних дні.

При цьому, ОСОБА_1 не наведено будь яких доводів, що нею вчинялись будь -які дії щодо з`ясування обставин довготривалої доставки скарги, що перевищують розумні строки для доставки поштового відправлення.

Аналогічні висновки, щодо доставки документів до суду кур`єром ТОВ «Двадцять п`ять годин» викладені в судових рішеннях Верховного Суду від 29 липня 2021 року у справі № 522/9601/19 та від 10 лютого 2022 року у справі 420/14069/20.

З огляду на викладене та те, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, ухвала підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 05 квітня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складений 16.08.2023

Головуючий:

Судді: