Справа №: 343/1793/23
Провадження №: 2-о/0343/78/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 серпня 2023 року м. Долина

Долинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

судді Монташевич С. М.,

з участю: секретаря судового засідання Шикор Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження в приміщенні Долинського районного суду Івано-Франківської області цивільну справу № 343/1793/23 за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Долинська міська рада Івано-Франківської області, про встановлення факту належності заповіту,

за участю: представника заявниці - адвоката Кобилинець Т.В.,

представника заінтересованої особи - Федор М.М.,

В С Т А Н О В И В:

Стислий виклад позицій заявника та заінтересованої особи:

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, в якій просить встановити факт, що заповіт від 18.02.2021, складений ОСОБА_2 , зареєстрований в реєстрі за № 28 старостою Тяпчанського старостинського округу Долинської міської територіальної громади Т.Ярич, належить ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Свої вимоги мотивує тим, що її, ОСОБА_1 , дівоче прізвище до одруження було ОСОБА_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_2 , яка на випадок своєї смерті склала заповіт №28, який був посвідчений 18 лютого 2021 року старостою Тяпчанського старостинського округу Долинської міської територіальної громади Т.Ярич, згідно з яким все своє майно, з чого б воно не складалося і де б воно не знаходилося, а також все те, що буде їй належати на день смерті на праві приватної власності і на що вона матиме право за законом, заповіла їй, ОСОБА_1 . При цьому прізвище заповідача було помилково записано як " ОСОБА_3 ", хоча її прізвище згідно зі свідоцтвом про смерть є " ОСОБА_3 ".

Вона має намір звернутися із заявою про прийняття спадщини, проте дані розбіжності у написанні прізвища спадкодавця становлять для неї перешкоди в оформленні спадщини за заповітом.

Встановити факт належності заповіту в іншому порядку, ніж у судовому, вона не має змоги.

Представник заявниці - адвокат Кобилинець Т.В. у судовому засіданні вимоги ОСОБА_1 про встановлення факту належності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , заповіту, посвідченого старостою Тяпчанського старостинського округу Долинської міської територіальної громади Т.Ярич, 18.02.2021 за № 28 від імені ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на ОСОБА_1 , підтримала з вищенаведених підстав, просила їх задовольнити.

Представник заінтересованої особи - Долинської міської ради Івано-Франківської області - Федор М.М. в судовому засіданні вказала, що заперечень проти задоволення заяви немає, оскільки встановлено, що вийшла технічна помилка, яка позбавляє заявницю можливості звернутись до нотаріуса за оформленням спадкових прав на підставі вищевказаного заповіту, що можна встановити тільки в судовому порядку.

Заяви та клопотання заявника та заінтересованої особи, процесуальні дії у справі:

ухвалою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 27 липня 2023 року відкрито провадження у справі, одночасно задоволено клопотання заявниці про виклик свідка.

Фактичні обставини, встановлені судом:

як встановлено з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_2 , про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 , видане 07.10.2021 (а.с. 6).

На випадок своєї смерті вона зробила таке розпорядження: все своє майно, з чого б воно не складалося, і де б воно не знаходилося, а також все те, що буде належати їй на день смерті на праві приватної власності і на що вона за законом матиме право, заповіла заявниці, ОСОБА_1 (а.с.7).

Однак, із вказаного заповіту вбачається про те, що він складений від імені ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки с. Тяпче Долинського району (теперішнього Калуського) Івано-Франківської області, хоча її прізвище згідно зі свідоцтвом про смерть є " ОСОБА_3 ".

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина. ОСОБА_1 має намір оформити спадшину на майно, яке належить ОСОБА_2 , однак наявні розбіжності у написанні прізвища спадкодавця, а саме у свідоцтві про її смерть прізвище останньої вказано як « ОСОБА_3 », а у заповіті « ОСОБА_3 ».

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні дала показання, що вона прцює старостою Тяпчанського старостинського округу та посвідчувала заповіт від імені ОСОБА_2 . Однак при його посвідченні нею було допущено помилку та вказано прізвища заповідача як ОСОБА_3 . Перед явкою до суду вона перевірила наявні у сільській раді документи і виявила, що прізвище заповідачки за паспортом, копія якого наявна у них та дані якого вказані в заповіті, є ОСОБА_2 . Однак і в погосподарських книгах, і в селі завжди знали її як ОСОБА_3 , тому була допущена технічна помика. Підтвердила, що наявні у справі заповіт та свідоцтво про смерть належать одній і тій же особі - ОСОБА_2 , яка проживала в АДРЕСА_1 .

Встановлення факту належності заповіту дасть змогу заявниці оформити спадщину та не тягне за собою спору про право.

Оцінка суду:

суд, заслухавши представників сторін, показання свідка, дослідивши письмову заяву, оцінивши докази в їх сукупності, долучені на обґрунтування заяви, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, вважає, що заява підлягає до задоволення, виходячи з такого.

Відповідно до змісту ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно із ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як визначено в ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно із п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Пунктом 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Заявниками у справі про встановлення факту можуть бути, зокрема, спадкоємці померлої особи, котрі мають право на спадщину, проте не мають відповідних документів або у цих документах була допущена помилка, яку не можна виправити позасудовим шляхом.

Згідно із роз`ясненнями, викладеними в абз. 2 п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України за № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.

Як вбачається з роз`яснень, які містяться в п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", при розгляді справи про встановлення, відповідно до п. 6 ст. 273 ЦПК, факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

На підставі п. 6 ст. 273 ЦПК суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, заповіту.

Як вбачається з роз`яснень, викладених у п. 1 вищеназваної Постанови Пленуму Верховного Суду України, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо:

- згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян;

- чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення;

- заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення;

- встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до ст. 318 ЦПК України, у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, повинно бути зазначено, зокрема, який факт заявник просить встановити та з якою метою. Мета встановлення факту - це ті наслідки, настання яких бажав би заявник.

Для ОСОБА_1 встановлення факту належності заповіту породжує юридичні наслідки, вона зможе претендувати на спадкове майно та оформити спадщину, яка відкрилася після смерті ОСОБА_2 . Однак, у зв`язку з розбіжністю у написанні прізвища заповідача у свідоцтві про її смерть та у заповіті, скаденому на користь заявниці, остання позбавлена можливості довести, що на її користь складено заповіт саме ОСОБА_2 , а не ОСОБА_2 .

В ході судового розгляду на основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, суд дійшов висновку, що факт, який має юридичне значення, а саме те, що заповіт, складений ОСОБА_2 , паспорт НОМЕР_2 , виданий Долинським РВ УМВС в Івано-Франківській області 15 лютого 2000 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , народилася в селі Тяпче Долинського району Івано-Франківської області ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , котра на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: все своє майно, з чого б воно не складалося, і де б воно не знаходилося, а також все те, що буде належати їй на день смерті на праві приватної власності і на що вона за законом матиме право, заповідає ОСОБА_1 , належить ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Таким чином, факт належності ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , заповіту №28, посвідченого 18 лютого 2021 року старостою Тяпчанського старостинського округу Долинської міської територіальної громади Т.Ярич, складеного ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , знайшов своє підтвердження.

Встановлення даного факту не пов`язується з наступним вирішенням підвідомчого суду спору про право та чинним законодавством не передбачено порядок іншого (позасудового) їх встановлення. Його встановлення необхідне заявниці для оформлення спадкових прав після смерті ОСОБА_2 .

З огляду на викладене, виходячи з інтересів особи щодо захисту її спадкових прав, зважаючи на те, що заявниця немає іншої можливості, крім в судовому порядку, встановити факт належності заповіту, на основі з`ясованих обставин справи суд вважає, що дана заява підлягає задоволенню, оскільки вимоги її законні, обґрунтовані та доказово підтверджені письмовими доказами, показаннями свідка, які в свою чергу є послідовними та логічними, а тому не викликають сумніву в їх правдивості.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення по справі в порядку окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

На підставі викладеного, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, ст. 15, 16 ЦК України, ст. 2, 4, 13, 229, 293, 294, 315, 318 ЦПК України, керуючись ст. 258, 259, 263-265, 268, 273, 319 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Долинська міська рада Івано-Франківської області, про встановлення факту належності заповіту задовольнити.

Встановити факт, що заповіт ОСОБА_2 , посвідчений старостою Тяпчанського старостинського округу Долинської міської територіальної громади Т.Ярич 18 лютого 2021 року, зареєстрований в реєстрі № 28, складений на користь ОСОБА_1 , належить ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Заявниця: ОСОБА_1 , жителька АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Заінтересована особа: Долинська міська рада Івано-Франківської області, місцезнаходження: м. Долина, просп. Незалежності, 5 Калуського району Івано-Франківської області, .

Суддя Долинського районного суду С. М. Монташевич