ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
провадження № 2-др/753/71/23
03 серпня 2023 року Дарницький районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді Каліушка Ф.А.
при секретарі Данько В.В.
представник заявника (відповідачів 1, 2) Балійчук Л.І.;
представника позивача ОСОБА_1 ;
відповідача 3 ОСОБА_2 ;
представника відповідача 3 - ОСОБА_2 ОСОБА_3 ;
В провадженні Дарницького районного суду м. Києва перебувала цивільна справа за позовом Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» до ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_2 про визнання недійсними договорів дарування та застосування наслідків недійсності правочинів шляхом відновлення становища, яке існувало до його порушення.
Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 01 травня 2023 року у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» до ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_2 про визнання недійсними договорів дарування та застосування наслідків недійсності правочинів шляхом відновлення становища, яке існувало до його порушення - відмовлено.

18.05.2023 представником відповідача 1 ОСОБА_4 - адвокатом Балійчук Л.І. через загальну канцелярію суду подано заяву про ухвалення додаткового судового рішення щодо розподілу судових витрат за наслідком розгляду цивільної справи за позовом Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» до ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_2 про визнання недійсними договорів дарування та застосування наслідків недійсності правочинів шляхом відновлення становища, яке існувало до його порушення, у якій вона просить стягнути з позивача на користь ОСОБА_4 понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 100 000,00 грн. До клопотання долучено докази направлення копії цієї заяви з додатками на адреси інших учасників справи.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 22.05.2023 розгляд вказаної заяви про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу понесених витрат на правову допомогу призначено у судове засідання.

В судовому засіданні, яке відбулося 03.08.2023, представник заявника ОСОБА_4 - адвокат Балійчук Л.І. заяву підтримала та прохала суд задовольнити її в повному обсязі. Окрім цього, відповідач 3 ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 заяву також підтримали та прохали суд задовольнити її в повному обсязі. Представник позивача Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» - Орєхов Артем Володимирович заперечував проти заяви та прохав відмовити в її задоволенні в повному обсязі, з підстав викладених у запереченнях.

Дослідивши матеріали справи, заяви та оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення заяви про ухвалення додаткового судового рішення щодо розподілу судових витрат за наслідком розгляду цивільної справи за позовом Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» до ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_2 про визнання недійсними договорів дарування та застосування наслідків недійсності правочинів шляхом відновлення становища, яке існувало до його порушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України);

3) розподіл судових витрат між сторонами (стаття 141 ЦПК України).

Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частин першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно частини 1 статті 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи

При поданні відзиву на позовну заяву представником відповідача 1 було наведено попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат на професійну правничу допомогу на загальну суму 60 000,00 грн. При цьому, відповідно до договору про надання правової (правничої) допомоги від 19.10.2022, укладеного між ОСОБА_4 та адвокатським об`єднанням «Дефендо Капітал» загальна вартість послуг становить 100 000,00 грн.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження надання професійної правничої допомоги представником відповідача 1 до суду подані такі докази:

- копія договору про надання правової (правничої) допомоги від 19.10.2022;

- копія ордеру на надання правничої (правової) допомоги;

- копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю;

- копія рахунку на оплату №18 від 19.10.2022 разом з квитанцією №0.0..1 від 19.10.2022 про оплату послуг на надання правової (правничої) допомоги на загальну суму 40 000,00 грн.;

- копія рахунку на оплату №22 від 27.10.2022 разом з дублікатом квитанції №P24A443841752D86571 від 02.11.2022 про оплату послуг на надання правової (правничої) допомоги на загальну суму 40 000,00 грн.;

- копія акту приймання - передачі наданої правової (правничої) допомоги від 27.01.2023 за договором від 19.10.2022;

- копія детального опису правової (правничої) допомоги від 27.01.2023 наданої адвокатським об`єднанням «Дефендо Капітал» ОСОБА_4 відповідно до договору про надання правової (правничої) допомоги від 19.10.2022.

Виходячи зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).

Відповідно до частини п`ятої статті 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного суду від 24 червня 2021 року у справі № 761/14537/15-ц та від 27 січня 2021 року у справі № 659/226/19.

Суд зауважує, що представником позивача подано заперечення на клопотання про стягнення витрат на правову допомогу у яких він прохає суд відмовити в задоволенні вказаного клопотання, оскільки АТ «Державний експортно-імпортний банк України» ініціювало до суду три судових провадження щодо визнання недійсними фраудаторних правочинів, зокрема це справи №№761/40240/21, 753/22321/21, 355/91/22, які є тотожними та містять однакову доказову базу. При цьому, у справах №№355/91/22, 761/40240/21 правова допомога відповідачам надається адвокатським об`єднанням «ДЕФЕНДО КАПІТАЛ», а уповноваженим адвокатом визначено Балійчук Л.І. Представник позивача зауважує, що адвокат Балійчук Л.І. у всіх вище вказаних справах, а також і у даній справі, надавала однотипні процесуальні документи, надавала однакові послуги та виконувала тотожні роботи, а відтак на думку останнього заявлена сума до розподілу судових витрат є надмірною та не співмірною із складністю справи.

Разом з цим, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відповідачем 1 заявлено до стягнення з позивача суму витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 100 000,00 грн.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Виходячи з аналізу викладених обставин, суд вважає, що вказана сума не обґрунтована та, у свою чергу, надаючи оцінку доказам щодо стягнення на користь відповідача 1 витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 100 000,00 грн. бере до уваги, що послуги в такому розмірі не містять обґрунтувань вказаної суми з урахуванням складності справи, витраченого часу, заявленим позивачем вимогам, співмірності вказаної суми наданим послугам, а також її доцільності належному захисту прав та інтересів відповідача 1.

Враховуючи зазначені критерії, фактично наданні послуги, суд дійшов висновку, що належний розмір правової допомоги, яка підлягає відшкодуванню відповідачу 1 за надання правової професійної допомоги, становить 30 000,00 грн., яка підлягає стягненню з позивача.

На підставі викладеного та керуючись стст. 133, 141, 270 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Ухвалити додаткове рішення у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» до ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_2 про визнання недійсними договорів дарування та застосування наслідків недійсності правочинів шляхом відновлення становища, яке існувало до його порушення.

Стягнути з Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» () на користь ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 30 000,00 грн.

Додаткове рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні під час проголошення рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.

СУДДЯ: КАЛІУШКО Ф.А.