Справа № 643/57/22
13 грудня 2023 року м.Харків
Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Демченко С. В.,
секретар судового засідання Кошова О. В.,
учасники справи:
позивач - Акціонерне товариство «Сенс Банк»,
відповідач ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки,
В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 18 листопада 2005 року АТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір № 825/2-40/1/5-191. 09 березня 2010 року Загальними зборами Акціонерів прийняте рішення про зміну типу акціонерного товариства на публічне акціонерне товариство та зміну найменування Банку на ПАТ «Укрсоцбанк», а з 10 серпня 2018 року ПАТ «Укрсоцбанк» змінило найменування на АТ «Укрсоцбанк». За умовами укладеного між АТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 кредитного договору, Банк зобов`язався надати відповідачці кредит у сумі 20 000 доларів США, а відповідачка зобов`язалась у порядку та на умовах, що визначені договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі у сумі, строки та на умовах, що передбачені договором та додатком № 1 до нього Графіком погашення кредиту. Зазначив, що з метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором від 18 листопада 2005 року між кредитором та іпотекодавцем, яким є ОСОБА_1 , укладений іпотечний договір № 825/4-40/9/5-262, відповідно до умов якого ОСОБА_1 в забезпечення виконання кредитного договору передала кредитору в іпотеку нерухоме майно, а саме - квартиру, трикімнатну, загальною площею 65,8 кв. м, житловою площею 40,5 кв. м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Ринкова вартість предмету іпотеки становить 824 300 грн.
На підставі рішення № 5/2019 від 15 жовтня 2019 року АТ «Укрсоцбанк» було припинено шляхом приєднання до АТ «Альфа-Банк», де в п.п. 1.2 зазначено, що правонаступником всього майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк» з 15 жовтня 2019 року є АТ «Альфа-Банк».
Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 13 січня 2022 року справу за позовною заявою Акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки передано на розгляд до Київського районного суду м. Харкова.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07 лютого 2022 року вищевказану цивільну справу передано в провадження суді Київського районного суду м. Харкова Садовського К. С.
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 09 лютого 2022 року цивільну справу прийнято до провадження, розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні. Відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву.
За наслідками повторного автоматизованого розподілу між суддями цивільної справи № 643/57/22, провадження №2/953/1405/23, який здійснено 12 квітня 2023 року відповідно до рішення Вищої ради правосуддя №325/0/15-23 від 11 квітня 2023 року "Про звільнення ОСОБА_2 з посади судді Київського районного суду м. Харкова у відставку", цивільну справу 12 квітня 2023 року передано в провадження судді Київського районного суду м. Харкова Демченко С. В.
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 30 травня 2023 року цивільну справу прийнято до провадження та ухвалено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні.
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 16 жовтня 2023 року було замінене найменування позивача Акціонерне товариство «Альфа банк» на Акціонерне товариство «Сенс банк» та за наслідками підготовчого судового засідання справу було призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.
Представник АТ «Сенс Банк» у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, а також просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
Відповідачка у судове засідання повторно не з`явилась, про дату, час і місце судових засідань була повідомлена своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомила, правом надання відзиву на позовну заяву не скористалась, заяв про відкладення розгляду справи не подавала.
Оскільки сторони у судове засідання не з`явились, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось.
Відповідно до ухвали суду від 09 лютого 2022 року, враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідачка належним чином повідомлена про місце і час судового засідання, суд розглядає справу за відсутності відповідачки та згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Суд, дослідивши надані сторонами докази, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.
Суд встановив, що 18 листопада 2005 року між АТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 укладений договір кредиту № 825/2-40/1/5-191.
Відповідно до п. 1.1. договору кредитор надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 20 000 доларів США, зі сплатою 12, 75 % річних.
Як вбачається з умов кредитного договору, положеннями п.п. 1.1. встановлений графік погашення кредиту.
Згідно з п. 1.2. договору кредит надається позичальнику на наступні цілі: придбання нерухомого майна трикімнатної квартири у будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до п. 1.3. договору, в якості забезпечення позичальником виконання своїх зобов`язань щодо погашення кредиту, сплати процентів, можливих штрафних санкцій, а також інших витрат на здійснення забезпеченої іпотекою вимоги, кредитор укладає: в день укладення цього договору з позичальником іпотечний договір, за умовами якого позичальник передає кредитору в іпотеку нерухоме майно трикімнатну квартиру у будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , заставною вартістю 212 100 грн. Іпотечний договір підлягає нотаріальному посвідченню, обтяження майна іпотекою реєстрації в Державному реєстрі іпотек у встановленому порядку, а на відчуження нерухомого майна нотаріусом накладається заборона.
Положеннями п. 2.1. ст. 2 договору встановлено, що надання кредиту здійснюється шляхом видачі позичальнику готівкових грошей.
Відповідно до п. 2.2. ст. 2 договору моментом (днем) надання кредиту вважається день видачі позичальнику готівкових грошей в сумі кредиту.
Пунктом 2.3. ст. 2 договору моментом (днем) повернення кредиту вважаться день зарахування на відповідні рахунки кредитора: суми кредиту, нарахованих процентів та можливих штрафних санкцій, визначених цим договором, якщо інше не випливає з умов цього договору.
Згідно з п. 2.4. ст. 2 договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється у валюті кредиту в останній робочий день місяця без урахування останнього робочого та послідуючих днів місяця, проценти нараховуються з розрахунку факт/360.
Вимогами п. 2.4.1. ст. 2 договору встановлено, що сплата процентів здійснюється у валюті кредиту на рахунок № НОМЕР_1 в Ленінському відділенні Харківської обласної філії АКБ «Укрсоцбанк» не пізніше десятого числа місяця наступного за тим, в якому нараховані проценти. У випадку, якщо десяте число місяця є неробочим днем, то позичальник зобов`язаний сплатити суму нарахованих процентів, згідно з п. 2.4. договору у попередній робочий день.
Положеннями п. 3.3.3. ст. 3 договору встановлено, що одночасно з укладенням цього договору укласти договір, визначений п. 1.3 цього договору, на узгоджених із кредитором умовах.
Згідно з п. 3.3.4. ст. 3 договору, протягом трьох робочих днів від дати укладення іпотечного договору, зазначеного в п. 1.3.1 цього договору, оформити договір страхування предмета іпотеки на його повну вартість від ризиків випадкового знищення, випадкового пошкодження або псування на користь кредитора як вигодонабувача та надати кредитору оригінальний примірник цього договору або його нотаріально засвідчену копію, а також протягом робочих днів після внесення змін та/або доповнень до вищезазначеного договору страхування надавати кредитору оригінальний примірник або нотаріально засвідчені копії цих змін та/або доповнень.
Відповідно до п.3.3.11. договору протягом двох робочих днів з моменту виконання заходів, на які був виданий кредит згідно з п. 1.2 цього договору, повідомляти про це кредитора з наданням усіх первинних документів, а також надати можливість ознайомитися та перевірити їх достовірність на місці знаходження відповідного майна.
Положеннями п. 4.1. ст. 4 договору у разі порушення позичальником умов цільового використання кредиту, визначеного п. 1.2 цього договору, позичальник зобов`язаний сплатити кредитору штраф у розмірі 25 % від суми коштів, використаних не за цільовим призначенням.
Вимогами п. 7.3. ст. 7 договору встановлено, що цей договір набирає чинності з дати його укладення та діє до остаточного виконання сторонами прийнятих на себе зобов`язань, з урахуванням положень п. 7.5 цього договору.
18 листопада 2005 року між АТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 укладений іпотечний договір № 825/4-40/9/5-262, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Зубарєвим І. Ю.
Положеннями п. 1.11. ст. 1 договору сторони погоджуються, що одночасно з нотаріальним посвідченням цього договору нотаріус накладає, згідно з чинним законодавством України, заборону відчуження предмета іпотеки.
Пунктом 2.4.4 договору встановлено, що у разі невиконання Іпотекодавцем хоча б одного із своїх обов`язків, встановлених згідно з п.п.2.1.1.-2.1.10 (2.1.11) цього Договору, вимагати дострокового виконання Іпотекодавцем Основного зобов`язання, а у разі його невиконання задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на Предмет іпотеки.
Згідно з п. 3.1. ст. 3 договору у разі порушення іпотекодавцем умов, визначених п.п. 2.1.1. 2.1.10 (2.1.11) цього договору, іпотекодержатель має право достроково звернути стягнення на предмет іпотеки в порядку, визначеному п. 2.4.4. цього договору.
Вимогами п. 3.2. ст. 3 договору встановлено, що у разі порушення іпотекодавцем умов п.п. 2.1.1. 2.1.10. (2.1.11) цього договору, іпотекодавець зобов`язаний сплатити іпотекодержателю штраф у розмірі 10 (десять) відсотків від вартості предмета іпотеки, визначеної в п. 1.2 цього Договору, за кожний випадок.
Положеннями п. 4.1. ст. 4 договору встановлено, що у разі невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем основного зобов`язання, іпотекодержатель має право задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.
Відповідно до п. 4.2. ст. 4 договору у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених цим договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання звернути стягнення на предмет іпотеки.
Згідно з п. 4.3. ст. 4 договору іпотекодавець в будь-який час до моменту реалізації предмета іпотеки має право припинити звернення на нього стягнення шляхом повного виконання забезпечених іпотекою зобов`язань.
Вимогами п. 4.4. ст. 4 договору встановлено, що після прийняття рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, з метою забезпечення його неналежного господарського використання згідно з його цільовим призначенням, а також отримання доходів, предмет іпотеки передається іпотекодержателю, або третій особі за погодженням між іпотекодавцем та іпотекодержателем, в управління на період до його реалізації у порядку, встановленому цим договором. Управління предметом іпотеки відповідно до цього пункту може здійснюватися, зокрема шляхом його передачі в найом (оренду), лізинг, інше платне користування тощо.
Положеннями п. 4.5. ст. 4 договору встановлено, що іпотекодержатель за своїм вибором звертає стягнення на предмет іпотеки в один із наступних способів: на підставі рішення суду; на підставі виконавчого напису нотаріуса; шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов`язань в порядку, встановленому ст. 37 Закону України «Про іпотеку»; шляхом продажу предмета іпотеки іпотекодержателем від свого імені будь-якій особі-покупцеві на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку»; шляхом організації іпотекодержателем продажу предмета іпотеки через укладення договору купівлі-продажу предмета іпотеки між іпотекодавцем та відповідним покупцем в порядку, встановленому статтею 6 Закону України «Про іпотечне кредитування», операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати».
Вимогами п. 4.6. ст. 4 договору встановлено, що у разі звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду, реалізація предмета іпотеки здійснюється у спосіб, зазначений у відповідному рішенні суду, а саме: шляхом продажу предмета іпотеки іпотекодержателем від свого імені будь-якій особі-покупцеві на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку»; шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження.
Положеннями п. 4.7. ст. 4 договору передбачено, що у разі звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса реалізація предмета іпотеки здійснюється шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження.
Згідно з п. 5.1. ст. 5 договору встановлено, що усі спори та розбіжності, що виникають між сторонами за цим договором підлягають врегулюванню шляхом взаємних консультацій та переговорів.
Пунктом п. 5.2. ст. 5 договору передбачено, що у разі, якщо сторони не зможуть дійти згоди зі спірних питань шляхом переговорів, то такий спір підлягає передачі на розгляд суду, згідно з чинним законодавством України.
Відповідно до п. 6.3. ст. 6 договору цей договір набирає чинності з моменту його нотаріального посвідчення і діє до припинення основного зобов`язання. Дія цього договору також припиняється з інших підстав, передбачених чинним законодавством України, зокрема, Законом України «Про іпотеку».
09 жовтня 2014 року у зв`язку з переходом кредитора на програмне обслуговування ІБС «FlexCube» між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 укладений договір про внесення змін № 2 до договору кредиту № 825/2-40/1/5-191 від 18 листопада 2005 року.
09 жовтня 2014 року ОСОБА_1 підписала заяву, відповідно до якої підтвердила, що з умовами договору про внесення змін № 2 до договору кредиту № 825/2-40/1/5-191 від 18 листопада 2005 року ознайомилася, ніяких заперечень, а також непорозумінь його положень немає.
До матеріалів справи долучені Тарифи, які є додатком № 1 до договору про внесення змін № 2 до договору кредиту № 825/2-40/1/5-191 від 18 листопада 2005 року, в яких містяться відомості про найменування тарифу (комісії), розмір тарифу у відсотках або в гривнях, ПДВ 20 %, строк/термін та умови сплати.
Крім того, до матеріалів справи долучена заява на погашення кредитної заборгованості (у тому числі достроково) та пам`ятка позичальника, в якій зазначені реквізити для погашення суми кредиту та сплати процентів за договором кредиту у валюті кредиту, які підписані ОСОБА_1 власноручно.
09 жовтня 2014 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 укладений договір про внесення змін № 3 до договору кредиту № 825/2-40/1/5-191 від 18 листопада 2005 року.
Відповідно до п. 2. вказаного договору станом на дату укладення цього договору про внесення змін заборгованість за кредитом складає 8456, 02 доларів США.
Згідно з п. 3. договору сторони прийшли до взаємної згоди внести наступні зміни до умов кредитування, які викладені в договорі кредиту (з урахуванням усіх змін та доповнень до нього). Зокрема п. 3.1. передбачено, що з дати укладення цього договору про внесення змін встановити проценту ставку за користування кредитом в розмірі 12, 75 % річних.
Положеннями п. 3.2. договору встановлено, що погашення залишку заборгованості позичальника за кредитом в сумі, зазначеній в п. 2 цього договору про внесення змін здійснюватиметься позичальником згідно з графіком, який є додатком 1 до цього договору про внесення змін, в наступному порядку: до 10 числа (включно) кожного місяця, починаючи з жовтня 2014 року та з кінцевим терміном повернення заборгованості за кредитом до 10 листопада 2020 року (включно), на умовах, визначених Договором кредиту з урахуванням положень цього Договору про внесення змін.
Пунктом 3.3. договору встановлено, що детальний розпис сукупної вартості кредиту, значення реальної процентної ставки та абсолютне подорожчання кредиту наведено в додатку 2 до цього договору про внесення змін та є його невід`ємною частиною.
Зі змісту п. 4. договору слідує, що інші умови договору кредиту залишаються незмінними і діють в частині, що не суперечить даному договору про внесення змін, при цьому сторони підтверджують за ними свої зобов`язання.
Згідно з п. 6. цей договір про внесення змін набирає чинності з моменту підписання його сторонами та є невід`ємною складовою частиною договору кредиту.
09 жовтня 2014 року ОСОБА_1 підписала заяву, відповідно до якої підтвердила, що з умовами договору про внесення змін № 3 до договору кредиту № 825/2-40/1/5-191 від 18 листопада 2005 року ознайомилася, ніяких заперечень, а також непорозумінь його положень немає.
До матеріалів справи долучений Графік погашення кредиту, що є додатком № 1 до договору про внесення змін № 3 до договору кредиту № 825/2-40/1/5-191 від 18 листопада 2005 року.
Зі змісту долученого до матеріалів справи детального розпису сукупної вартості кредиту, значення реальної процентної ставки та абсолютне значення подорожчання кредиту, який є додатком № 3 до договору про внесення змін № 3 до договору кредиту № 825/2-40/1/5-191 від 18 листопада 2005 року слідує, що станом на 11 вересня 2014 року розмір наданого ОСОБА_1 кредиту становить 8435,02 доларів США, терміном дії 74 місяців, зі сплатою процентів у розмір 12, 75 %. Дата повернення кредиту 18 листопада 2020 року.
06 листопада 2021 року представник АТ «Альфа-Банк» направив на поштову адресу ОСОБА_1 вимогу про усунення порушень, в якій повідомлялося про необхідність у 30-ти денний строк сплатити заборгованість по кредиту, відсотках за користування кредитом та нараховану неустойку. Зазначено, що у разі невиконання цієї вимоги, Банк розпочне звернення стягнення на предмет іпотеки (квартиру, трикімнатну, загальною площею 65,8 кв.м., житловою площею 40,5 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до Закону України «Про іпотеку», шляхом подачі до суду позову про звернення стягнення на предмет іпотеки чи вчинення виконавчого напису нотаріуса.
З матеріалів справи вбачається, що внаслідок реорганізації шляхом приєднання АТ «Укрсоцбанк» правонаступником усього майна, майнових прав та обов`язків є АТ «Альфа-Банк». Правонаступництво щодо майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк» виникає у АТ «Альфа-Банк» з дати затвердження Передавального акту загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» та рішенням єдиного акціонера АТ «Укрсоцбанк», а саме з 15 жовтня 2019 року.
30 листопада 2022 року були внесені зміни до відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме - змінено найменування банку з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на Акціонерне товариство «Сенс Банк».
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Положеннями ст. 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Статтею 15 ЦК України визначено право кожної особи та захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес і саме воно є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені статтею 16 ЦК України.
Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення.
Статтею 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків.
Згідно з ч. 1 ст. 509, ст. 526 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України встановлено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Положеннями ч. 1 ст. 598 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Так, за змістом ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Положеннями ч. 1 ст. 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Положеннями ч. 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
З досліджених у судовому засіданні письмових доказів, суд встановив, що Банк у повному обсязі виконав свої зобов`язання за кредитним договором № 825/2-40/1/5-191 від 18 листопада 2005 року та надав відповідачці кредит, проте заборгованість за кредитним договором віповідачкою не погашена, основне зобов`язання не виконано.
Положеннями ч. 1 ст. 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися заставою (іпотекою).
Відповідно до статті 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).
За змістом ч. 1 ст. 575 ЦК України та статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека як різновид застави, предметом якої є нерухоме майно, - це вид забезпечення виконання зобов`язання, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, передбаченому цим Законом.
Статтею 3 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до статті 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.
Іпотека як майновий спосіб забезпечення виконання зобов`язання є особливим (додатковим) забезпечувальним зобов`язанням, що має на меті стимулювати боржника до виконання основного зобов`язання та запобігти негативним наслідкам порушення боржником своїх зобов`язань або зменшити їх.
Забезпечувальне зобов`язання (взаємні права й обов`язки) виникає між іпотекекодержателем (кредитором за основним зобов`язанням) та іпотекодавцем (боржником за основним зобов`язанням).
Виконання забезпечувального зобов`язання, що виникає з іпотеки, полягає в реалізації іпотекодержателем (кредитором) права одержати задоволення за рахунок переданого боржником в іпотеку майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника. Сутність цього права полягає в тому, що воно дозволяє задовольнити вимоги кредитора навіть у разі невиконання боржником свого зобов`язання в силу компенсаційності цього права за рахунок іпотечного майна та встановленого законом механізму здійснення кредитором свого переважного права, незалежно від переходу права власності на це майно від іпотекодавця до іншої особи (в тому числі й у випадку недоведення до цієї особи інформації про обтяження майна).
Відповідно до статті 589 ЦК України, частини першої статті 33 Закону України «Про іпотеку» в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, установлених статтею 12 цього Закону.
Загальне правило про звернення стягнення на предмет застави (іпотеки) закріплене в статті 590 ЦК України й передбачає можливість такого звернення на підставі рішення суду в примусовому порядку, якщо інше не встановлено договором або законом.
Правове регулювання звернення стягнення на іпотечне майно передбачено Законом України «Про іпотеку», згідно з частиною третьою статті 33 якого звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.
Отже, чинним законодавством передбачено право іпотекодержателя задовольнити забезпечені іпотекою вимоги за рахунок предмета іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання.
Відповідно до ст. 33 Закон України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.
Положеннями ст.12 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку.
За змістом статті 36 ЗУ «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, який підлягає нотаріальному посвідченню і може бути укладений в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.
Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.
Способами задоволення вимог іпотекодержателя під час звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду (стаття 39 Закону) є: 1) реалізація предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів (стаття 41-47 Закону); 2) продаж предмета іпотеки іпотекодержателем будь-якій особі-покупцеві (стаття 38 Закону).
За ст. 41 ЗУ «Про іпотеку» реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на електронних аукціонах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження", з дотриманням вимог цього Закону.
Сторони, укладаючи 18 листопада 2005 року іпотечний договір № 825/4-40/9/5-262, погодили умовами звернення стягнення на предмет іпотеки та його реалізацію в статті 4 Договору іпотеки.
Згідно з пунктом 4.1. вказаного договору - у разі невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем основного зобов`язання, іпотекодержатель має право вдовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.
Пунктом 4.2. іпотечного договору визначено право іпотекодержателя вимагати довгострокового виконання основних зобов`язань іпотекодавцем, у разі порушення обов`язків, встановлених договором, а в разі його не виконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.
Відповідно до підпункту 4.5. іпотечного договору іпотекодержатель за своїм вибором звертає стягнення на предмет іпотеки в один із наступних способів: на підставі рішення суду; або на підставі виконавчого напису нотаріуса; або шляхом передачі Іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов`язань в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку»; або шляхом продажу предмета іпотеки Іпотекодержателем від свого імені будь-якій собі-покупцеві на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку»; шляхом організації іпотекодержателем продажу предмета іпотеки через укладення договору купівлі-продажу предмета іпотеки між іпотекодавцем та відповідним покупцем в порядку, встановленому статтею 6 Закону України «Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати».
У разі звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду, реалізація предмета іпотеки здійснюється у спосіб, зазначений у відповідному рішення суду, а саме: шляхом продажу предмета іпотеки Іпотекодержателем від свого імені будь-якій особі-покупцеві на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку»; або шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження. Пунктом 4.7. іпотечного договору визначено, що у разі звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса, реалізація предмета іпотеки здійснюється шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження.
З огляду на те, що відповідачка правом на подання відзивну на позовну заяву не скористалася, жодних доказів, які б свідчили про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку не подала, у зв`язку з чим суд вважає позовні вимоги обґрунтованими.
Відповідно до частини першої статті 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації (у разі необхідності); спосіб реалізації предмета іпотеки; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки.
Враховуючи те, що відповідач (позичальник) порушив умови кредитного договору і не усунув їх у встановлений строк, то у Банка виникло право звернути стягнення на предмет іпотеки відповідно до договору іпотеки.
З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим та існують правові підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів.
Крім того, задовольняючи позовні вимоги АТ «Сенс Банк» суд вважає необхідним також зазначити таке.
Згідно з Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-IX (із подальшими змінами) на території України діє воєнний стан у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України.
Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні»» від 16 листопада 2022 року № 2738-IX Верховна Рада України затвердила Указ Президента України від 07 листопада 2022 року № 757/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким продовжено строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб.
Відповідно до ЗУ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15 березня 2022 року №2120-IX у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Верховна Рада України постановила розділ VI «Прикінцеві положення» ЗУ «Про іпотеку» доповнити пунктом 5-2 такого змісту: «5-2. у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування щодо нерухомого майна (нерухомості), що належить фізичним особам та перебуває в іпотеці за споживчими кредитами, зупиняється дія статті 37 (у частині реалізації права іпотекодержателя на набуття права власності на предмет іпотеки), статті 38 (у частині реалізації права іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки), статті 40 (у частині виселення мешканців із житлових будинків та приміщень, переданих в іпотеку, щодо яких є судове рішення про звернення стягнення на такі об`єкти), статей 41, 47 (у частині реалізації предмета іпотеки на електронних торгах) цього Закону».
Враховуючи, що на момент ухвалення судом рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки воєнний стан в Україні триває, виконання рішення суду зупиняється на період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування.
Отже, суд дійшов висновку, що зазначені норми права не втратили свою чинність, оскільки не були виключені з тексту зазначеного Закону України «Про іпотеку», а спеціальним законом лише запроваджене зупинення виконання цих правил на певний період, та надалі у разі припинення запровадження воєнного стану дія згаданих правил відновить свою дію без окремого рішення та закону.
Аналогічну правову позицію висловлено Верховним Судом у постанові від 22 червня 2022 року № 296/7213/15.
Відповідно до вимог ч.1 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 5514,18 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 78, 80, 81, 141, 263-265 ЦПК України, суд
Позовні вимоги Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» витрати по сплаті судового збору в розмірі 5514 (п`ять тисяч п`ятсот чотирнадцять) гривень 18 копійок.
Зупинити виконання рішення суду у частині звернення стягнення на предмет іпотеки на період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня складення рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , місце проживання (перебування): АДРЕСА_1 .
Повний текст рішення складений 22 грудня 2023 року.
Суддя С.В. Демченко