Номер провадження: 22-ц/813/6374/23
Справа № 511/2622/22
Головуючий у першій інстанції Гринчак С. І.
Доповідач Назарова М. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.08.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Назарової М.В.

суддів: Кострицького В.В., Коновалової В.А.

за участю секретаря судового засідання Трофименка О.О.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: Роздільнянська міська рада Одеської області

третя особа: приватний нотаріус Роздільнянського районного нотаріального округу Одеської області Іванова Альвіна Йосипівна

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в м. Одеса в порядку спрощеного провадження

на апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 27 квітня 2023 року, ухвалене Роздільнянським районним судом Одеської області у складі судді

Гринчак С.І., в приміщенні того ж суду,

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Роздільнянської міської ради Одеської області, третя особа: приватний нотаріус Роздільнянського районного нотаріального округу Одеської області Іванова Альвіна Йосипівна про визначення додаткового строку прийняття спадщини,

в с т а н о в и в:

12 грудня 2022 року позивачка ОСОБА_1 (далі позивачка) звернулася до суду із вказаним позовом, який під час розгляду справи, а саме - 13 лютого 2023 року уточнила, та який мотивувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати - ОСОБА_2 . Спадкоємицею майна померлої є лише позивачка, інші спадкоємці виявили бажання не приймати спадщину. У зв`язку з тим, що мати позивачки не склала заповіт, спадкування здійснюється за законом.

Після смерті матері позивачки залишилася спадщина, яка складається з: земельної ділянки площею 4,86 гектарів на території Понятівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області, кадастровий номер :01:001:0210, земельної ділянки площею 4,86 гектарів на території Понятівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області, кадастровий номер :01:001:0211, житлового будинку, який розташований за адресою:

АДРЕСА_1 .

Факт родинних відносин між позивачкою та померлою підтверджується свідоцтвом про народження. Після реєстрації шлюбу позивачка змінила прізвище на « ОСОБА_3 »

Зазначає, що на час відкриття спадщини вона не проживала разом із своєю матір`ю.

31 січня 2022 року позивачці виповнилося 45 років, на той момент документом, який посвідчував її особу та підтверджував громадянство, був паспорт громадянина України зразка 1994 року. З метою необхідності дотримання вимог закону в частині своєчасного вклеювання фотокартки у паспорт та недопущення наслідків недійсності паспорту, 16 лютого 2022 року позивачка звернулася до Державної міграційної служби України Головного управління ДМС в Одеській області Роздільнянського району для оформлення паспорта громадянина України.

Щоб не пропустити строк для прийняття спадщини та маючи намір її прийняти, 20 квітня 2022 року позивачка звернулася до приватного нотаріуса з метою прийняття спадщини, однак їй було відмовлено у прийнятті заяви у зв`язку з відсутністю у неї на момент звернення до нотаріуса паспорта громадянина України, що посвідчує особу та підтверджує громадянство. Крім того, нотаріусом було роз`яснено, що у зв`язку з введенням в Україні воєнного стану, постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року за № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» призупинено перебіг строку на прийняття спадщини на час його дії. Після роз`яснення такого змісту положень законодавства, позивачка мала впевненість, що коли згодом отримає паспорт, зможе звернутися із заявою про прийняття спадщини і нею не буде пропущено строк на прийняття спадщини, оскільки його перебіг зупинено.

Зазначає, що паспорт у формі ID-картки був виготовлений 18 квітня 2022 року, однак позивачка отримала його лише 21 травня 2022 року, тобто після звернення до нотаріуса вперше. Наголошує, що отримання нею паспорту після закінчення строку для прийняття спадщини, встановленого ст. 1270 ЦК України, сталося по причині введення воєнного стану та виниклих при цьому труднощів з оформлення документів.

Крім того, зазначає, що в Україні продовжували діяти карантинні обмеження, а з 24 лютого 2022 року запроваджено правовий режим воєнного стану.

Через втрату рідної та близької людини матері, у неї був тяжкий стан здоров`я, сталися значні душевні хвилювання після смерті матері, виникли несприятливі сімейні обставини, скрутне матеріальне становище.

Наведені обставини створювали для позивачки істотні труднощі для повторного звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

Маючи намір прийняти спадщину, після смерті ОСОБА_2 , позивачка звернулася повторно із заявою від 20 жовтня 2022 року до приватного нотаріуса Роздільнянського нотаріального округу Одеської області Іванової А.Й., проте у прийнятті заяви, листом від 01 листопада 2022 року їй було відмовлено у зв`язку з пропуском встановленого законодавством строку на прийняття спадщини, при цьому роз`яснено, що питання визначення додаткового строку на подання заяви про прийняття спадщини може бути вирішено судом.

З посиланням на перелічені вище обставини, зокрема роз`яснення та консультації нотаріуса, надані позивачці 20 квітня 2022 року під час першого звернення до нотаріуса, юридична необізнаність позивачки, усвідомлення безпорадності щодо втрати матері, важкий стан здоров`я, несприятливі сімейні обставини, продовження дії карантину та введення в державі воєнного стану, спричинило для позивачки моральне пригнічення і призвело до панічних настроїв, внаслідок чого вона не змогла зорієнтуватися в тому, щоб своєчасно прийняти спадщину.

На підстави викладеного, просила визначити додатковий строк для подання нею до нотаріальних органів заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , терміном в три місяці з часу набрання рішенням суду законної сили.

Від відповідача Роздільнянської міської ради Одеської області надійшов відзив на уточнену позовну заяву про невизнання позову, який обґрунтований тим, що Роздільнянська міська рада Одеської області є неналежним відповідачем у справі, оскільки відповідачами у цій справі мають бути спадкоємці першої черги за законом відповідно до ст. 1261 ЦК України та/або особи, зазначені в ст. 1241 ЦК України. Орган місцевого самоврядування може бути відповідачем у даній категорії справи лише у разі відсутності інших спадкоємців, у той час, як позивачка зазначила в позовній заяві, що інші спадкоємці виявили бажання не приймати спадщину після померлої ОСОБА_2 . Крім того, позивачка не реалізувала право на звернення із заявою до нотаріуса про прийняття спадщини у строк до 29 серпня 2022 року, тобто під час дії Постанови Кабінету Міністрів України № 164 від 28 лютого 2022 року «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» (зі змінами від 29 червня 2022 року), якою передбачено, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці. Міська рада акцентувала увагу на тому, що з часу отримання ОСОБА_1 документу, що посвідчує особу та до закінчення встановлено законодавством строк для прийняття спадщини минуло 3 місяці та 8 днів, тоді як позивачка звернулася із відповідною заявою до нотаріуса лише 20 жовтня 2022 року, тобто з дня відкриття спадщини минуло 11 місяців та 22 дні. Також відповідач посилався на те, що територія органу місцевого самоврядування, в межах якого проживає позивачка, з моменту введення воєнного стану не вносилася до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окуповані. Зважаючи на викладене, відповідач вважав, що позивачка пропустила строк для прийняття спадщини без поважних причин. Юридичну необізнаність позивачки, відповідач вважав необґрунтованою, оскільки ОСОБА_1 була обізнана зі строками, регламентованими ст. 1270 ЦК України, які визначають час на звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

Позивачка надала відповідь на відзив у якому просила залишити без уваги доводи відповідача, наведені ним у відзиві на позов.

На уточнену позовну заяву позивачки, третя особа приватний нотаріус Роздільнянського районного нотаріального округу Одеської області Іванова А.Й. подала пояснення, у яких просила заявлені позовні вимоги у частині визнання роз`яснення нотаріуса та юридичної необізнаності позивача з питань строків спадкування поважною причиною несвоєчасної подачі ОСОБА_1 заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , та визначення додаткового строку прийняття спадщини залишити без задоволення. Позиція нотаріуса аргументована тим, що зазначені обставини, якими позивачка мотивує позовні вимоги, є такими, що не відповідають дійсності.

Позивачка надала відповідь на пояснення третьої особи приватного нотаріуса Роздільнянського районного нотаріального округу Одеської області Іванової А.Й., у яких зазначила, що аргументи нотаріуса є помилковими та містять протиріччя.

Рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 27 квітня 2023 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 27 квітня 2023 року та ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги, посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права.

Доводами апеляційної скарги є те, що cуд упереджено і формально розглянув справу та не прийняв до уваги доводи позивачки, викладені нею в уточненій позовній заяві та у відповіді на відзив відповідача та відповіді на пояснення нотаріуса. На думку скаржниці, суд безпідставно врахував письмові пояснення, надані нотаріусом, оскільки вперше із заявою до нотаріуса позивачка звернулася 20 квітня 2022 року, тобто до закінчення 6 місячного строку на прийняття спадщини, який спливав 29 квітня 2022 року, відтак на той момент нотаріусу не було відомо про зміни, які внесені 24 червня 2022 року до пункту 3 Постанови КМУ № 164 від 28 лютого 2022 року щодо зупинення перебігу строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці. Вказане, на думку позивачки, спростовує твердження нотаріуса щодо належного роз`яснення їй вимог законодавства, унаслідок чого у тому числі, вона пропустила строк на прийняття спадщини. Крім того, вважає, що суд першої інстанції не врахував фатальний збіг обставин, який стався з нею після смерті її матері, повторним зверненням до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, а саме: ускладнення стану позивачки здоров`я, яке сталося унаслідок перенесеного нею захворювання на коронавірус COVID-19, отримання паспорту громадянина України із запізненням не з її вини, виниклі несприятливі сімейні обставини, значні душевні хвилювання та розлад психічного стану після втрати матері, наявний карантин на території України, обумовлений коронавірусом COVID-19, профілактичні та протиепідемічні заходи на період дії карантину та страх знову захворіти, введений у державі правовий режим воєнного стану та форс-мажорні обставини, консультація та роз`яснення нотаріуса при її зверненні 20 квітня 2022 року із заявою про прийняття спадщини. Сукупність перелічених обставин, на переконання позивачки, свідчить про те, що у неї виникли об`єктивні та істотні труднощі для своєчасної подачі заяви про прийняття спадщини.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

В судове засідання сторони, третя особа, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, не явилися, від позивачки надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, підтримує апеляційну скаргу. Вказане відповідно до вимог частини другої статті 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам оскаржуване судове рішення відповідає.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що 02 листопада 2021 року Роздільнянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Роздільнянському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) складено відповідний актовий запис про смерть № 672 та видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 (а.с. 7).

Після смерті ОСОБА_2 залишилось спадкове майно, а саме:

- житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом про державну реєстрацію Комунального підприємства спільної власності територіальних громад Роздільнянського району «Бюро технічної інвентаризації» № 33387487 від 05.03.2012, реєстраційний номер 25967926 (а.с. 31);

- земельна ділянка площею 4,86 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Понятівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області, кадастровий номер :01:001:0211, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯА №277314, виданого 28.02.2005 (а.с. 32);

- земельна ділянка площею 4,86 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Понятівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області, кадастровий номер :01:001:0210, що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданого 30.05.2011 року державним нотаріусом Роздільнянської районної державної нотаріальної контори Одеської області Ворсуляк А.М., зареєстровано в реєстрі за № 712. (а.с. 34).

Позивачка є донькою померлої ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 та свідоцтво про одруження позивачки серії НОМЕР_3 , відповідно до якого та змінила прізвище на « ОСОБА_3 » 8 (а.с. 8, 9).

З письмових пояснень приватного нотаріуса Роздільнянського районного нотаріального округу Одеської області Іванової А.Й. убачається, що позивачка

ОСОБА_1 двічі зверталася до нотаріуса з питань подачі заяви про прийняття спадщини після смерті, звернувшись уперше, позивачка повідомила про відсутність у неї паспорта, який знаходиться на обміні, у зв`язку з чим нотаріусом було роз`яснено, що подача заяви нотаріусу передбачає обов`язково встановлення особи, яка звертається із відповідною заявою та запропонувала звернутися із заявою після отримання паспорта. Оскільки позивачка не була впевнена в отриманні паспорту до спливу шести місяців, нотаріусом їй було як роз`яснено положення Постанову Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 164 про зупинення на час дії воєнного стану перебігу вказаного строку для прийняття спадщини, але не більше ніж на 4 місяці, однак також було роз`яснено про вищу силу Цивільного кодексу, яким встановлено такі строки, та порекомендовано звернутися до нотаріуса відразу після отримання паспорту. Проте, за такого позивачка удруге звернулася до нотаріуса лише 20 жовтня 2022 року, тобто після спливу і строку, визначеного Постановою КМУ № 164. Тому зазначена позивачкою підстава для визнання поважними причин у вигляді роз`яснень нотаріуса та юридичної необізнаності з питань строків спадкування не відповідає дійсності (а.с. 75,76).

З листа Роздільнянського відділу Головного управління державної міграційної служби України в Одеській області убачається, що 16 лютого 2022 року позивачка

ОСОБА_1 звернулася до зазначеного органу для оформлення паспорта громадянина України та була документована паспортом України у вигляді ІД-картки № НОМЕР_4 від 18 квітня 2022 року, орган видачі 5141, який їй було видано 21 травня 2022 року (а.с. 53).

Як вбачається з листа приватного нотаріуса Роздільнянського районного нотаріального округу Іванової А.Й. № 333/01-16 від 01 листопада 2022 року, позивачка 20 жовтня 2022 року зверталася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті матері, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв`язку з пропуском строку для подання заяви про прийняття спадщини та рекомендовано або подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини за місцем відкриття спадщини за письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, або звернутися до суду з позовом про визначення додаткового строку (а.с. 26).

Як вбачається з Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 71023123 від 26 грудня 2022 року спадкова справа після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , відсутня (а.с. 35).

Відтак, з огляду на дію указаних вище положень закону, строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 закінчився 29 квітня 2022 року.

Відповідно до результату аналізу № від 29 листопада 2021 року молекулярно-генетичного дослідження проби на наявність РНК вірусу SARS-CoV-2, у ОСОБА_5 позитивний результат. Дата направлення, взяття матеріалу, отримання матеріалу 29 листопада 2021 року (а.с. 73).

Згідно листків непрацездатності № 1426605-1 та № 1588983-1, ОСОБА_1 з 29 листопада 2021 року по 03 грудня 2021 року та з 04 грудня 2021 року по 07 грудня 2021 року перебувала на лікарняному в зв`язку з тимчасовою непрацездатністю (а.с. 74).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив із того, що позивачкою не наведено жодних поважних причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини та не надано доказів, які свідчать про наявність у неї об`єктивних, непереборних, істотних труднощів для подачі такої заяви в межах шестимісячного строку. Своє рішення місцевий суд мотивував тим, що позивачкою не надано жодного доказу щодо неможливості подання заяви до нотаріуса саме через карантинні обмеження. Суд відхилив посилання позивачки на важкий стан здоров`я, душевні хвилювання, несприятливі сімейні обставини, скрутне матеріальне становище, що також заважали їй вчасно звернутися до нотаріуса з відповідною заявою, як такі, що не мають ніякого обґрунтування та не підтверджені відповідними письмовими доказами. З посиланням на правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 20 січня 2021 року у справі № 752/11156/18-ц, суд зазначив, що перебування у депресії у зв`язку зі смертю близької людини, не є об`єктивними та непереборними труднощами, з якими закон пов`язує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини, оскільки глибокі душевні страждання у зв`язку зі смертю близької чи знайомої людини відчуває переважна більшість людей. Законодавець, встановлюючи строк для прийняття спадщини тривалістю шість місяців для усіх спадкоємців, очевидно враховував, що морально-психологічну сторону прийняття спадщини для спадкоємців.

З такими висновками місцевого суду, погоджується і колегія суддів, а помилкові доводи апеляційної скарги позивачки правильних висновків суду не спростовують.

Відповідно до загальних положень про спадкування, викладених у статтях 1220, 1222, 1270 ЦК України, право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, початком перебігу якого є час її відкриття.

Згідно з частиною першою статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Отже, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк на прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до цієї норми поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Звернувшись до суду з позовом при визначення додаткового строку для прийняття спадщини, позивач зобов`язаний повідомити суду поважні причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами, які перешкодили йому звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у встановлений законом строк, а також надати докази на підтвердження своїх доводів та вимог.

Частина третя статті 1272 ЦК України може застосовуватись, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини, суд повинен враховувати, що такі причини визначаються у кожному конкретному випадку, з огляду на обставини кожної справи.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Суд не може визнати поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Рішення обґрунтовуєтьси лише тими доказами, які одержані у визначеному законом порядку та досліджені в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовані вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд повинен мотивувати свої дії та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Якщо у спадкоємця не було перешкод для подання заяви, він не скористався правом на прийняття спадщини, то немає правових підстав для визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 17 червня 2020 року у справі N 520/10377/17, провадження N 61-48230св18, від 11 серпня 2021 року у справі N 720/1079/19, провадження N 61-14663св20, від 22 січня 2020 року у справі N 592/18695/18, провадження N 61-13558св19.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погоджується суд апеляційної інстанції, обгрунтовано виходив із того, що наведені позивачкою аргументи у якості перешкод для звернення до нотаріуса не можуть бути підставою для поновлення строку для подання заяви про прийняття спадщини.

У справі, що переглядається суд установив, що мати позивачки померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , відтак останнім днем строку прийняття спадщини для позивачки як спадкоємиці першої черги після смерті своєї матері та яка не проживала разом із нею станом на час смерті ОСОБА_2 , було 29 квітня 2022 року.

16 лютого 2022 року позивачка звернулася до відділу державної міграційної служби з метою оформлення паспорту громадянина України як особа, яка досягла віку 45 років (позивачка ІНФОРМАЦІЯ_3 ), та була документована паспортом України від 18 квітня 2022 року, який їй виданий 21 травня 2022 року.

24 лютого 2022 року на підставі Указу Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні запроваджено правовий режим воєнного стану.

З матеріалів справи убачається, що паспорт громадянина України ОСОБА_1 отримала 21 травня 2022 року, тобто майже за 3 місяці до завершення граничного строку на звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, а тому ця обставина, не може слугувати підставою для задоволення позовних вимог, оскільки у заявниці було достатньо часу для реалізації права на вступ у спадщину після отримання паспорту громадянина України.

Ускладнення стану здоров`я позивачки, обумовленого унаслідок захворювання на коронавірус, апеляційний суд також відхиляє, оскільки, як свідчать матеріали справи, захворювання позивачки мали короткотривалий характер, а саме з 29 листопада 2021 року по 03 грудня 2021 року та з 04 грудня 2021 року по 07 грудня 2021 року.

Доказів того, що унаслідок захворювання на коронавірус позивачка перебувала на лікування у інші періоди часу, матеріали справи не містять та усупереч ст. 12,81 ЦПК України скаржницею не надано. Як і не доведено позивачкою про те, що унаслідок смерті матері вона мала розлад психічного стану.

Самі по собі посилання позивачки на несприятливі сімейні обставини, душевні хвилювання, продовження дії карантину, профілактичні та протиепідемічні заходи, які проводилися на період дії карантину, також не є об`єктивними, непереборними, істотними труднощами, які б перешкоджали позивачці у встановлений законом строк звернутися із заявою про прийняття спадщини, зокрема, шляхом надсилання засобами поштового зв`язку.

Позивачкою не доведено ту обставину, що запровадження в Україні воєнного стану перешкоджало їй у реалізації права на прийняття спадщину. Саме ж по собі моральне пригнічення і панічні настрої у період воєнного стану не вказує на поважність пропуску зазначеного строку. Доказів конкретних перешкод, пов`язаних із введенням в Україні воєнного стану, та яким саме чином і які обмеження заважали їй звернутися до нотаріуса як до, так і після отримання нею паспорта громадянина України, а також способу такого звернення як-то особисто або засобами поштового зв`язку суду першої та апеляційної інстанції не надано, та не зазначено про таке.

Помилкове посилання заявниці на застосуванні до виниклих правовідносин вимог п. 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану», в редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин, якою визначено, що на час воєнного стану перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється, не заслуговує на увагу, оскільки обов`язковою в цьому випадку для застосування судами у відповідності до вимог частини четвертої статті 263 ЦПК України є постанова Верховного Суд від 25 січня 2023 року у справі № 676/47/21, якою вказаний пункт визнано таким, що суперечить статтям 1270, 1272 ЦК України, а тому не підлягає застосуванню.

Отже, для правильного вирішення справи, не має значення, в якій редакції діяла вказана постанова, на що позивається позивачка, оскільки правила щодо строку на прийняття спадщини (початок перебігу, наслідки спливу) регулюються Цивільним кодексом України, який прийнятий Верховною Радою України і є основним актом цивільного законодавства України;

2) строк на прийняття спадщини по своїй сутності є присічним (статті 1270, 1272 ЦК), оскільки його сплив призводить до того, що спадкоємець вважається таким, який не прийняв спадщину. Тобто сплив строку «присікає» право на прийняття спадщини. Проте в законі, вочевидь з урахуванням сутності права на прийняття спадщини як майнового, передбачена можливість: за згодою самих спадкоємців, що прийняли спадщину, подати заяву про прийняття спадщини (частина друга статті 1272 ЦК України); для спадкоємця звернутися з позовною вимогою та за наявності поважної причини суд визначає додатковий строк на прийняття спадщини (частина третя статті 1272 ЦК України);

3) законодавець як у статті 1270 ЦК України, так і в інших нормах ЦК України, не передбачає допустимості існування такої конструкції як «зупинення перебігу строку на прийняття спадщини» та можливості в постанові Кабінету Міністрів України визначати інші правила щодо строку на прийняття спадщини;

Тому застосуванню до спірних правовідносин для прийняття спадщини підлягає саме 6-місячний строк, встановлений Цивільним кодексом України, який сплив 29 квітня 2022 року, і після спливу якого лише 20 жовтня 2022 року ОСОБА_1 звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, не надавши поважних причин пропуску такого строку, які б були об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для неї як спадкоємиці на вчинення цих дій.

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

Ураховуючи наведене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанцій про відсутність підстав для задоволення заявлених ОСОБА_1 позовних вимог.

Із урахуванням того, що інші доводи апеляційної скарги є ідентичними підставам позову, яким судом першої інстанції надана належна оцінка, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності повторно відповідати на ті самі аргументи заявниці. При цьому судом вірно враховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразова відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії»). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанції просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення («Серявін та інші проти України», № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Суд першої інстанції дав належну оцінку аргументам позивачки, та дійшов обґрунтованого висновку про те, що вказані підстави не є поважними причинами пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Оскільки, оскаржуване рішення ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для його скасування, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 367, 374, 375 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 27 квітня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Дата складення повного тексту постанови 15 серпня 2023 року.

Головуючий М.В. Назарова

Судді: В.В. Кострицький

В.В. Коновалова