Справа № 305/1865/23
П О С Т А Н О В А

Іменем України

07 грудня 2023 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Куштана Б.П. (доповідача),

суддів: Мацунича М.В. і Собослоя Г.Г.,

з участю секретаря Сливки С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу судді Рахівського районного суду від 28 серпня 2023 року (у складі судді Дочинець С.І.) за заявою ОСОБА_2 про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом у серпні 2023 р.

Разом із позовною заявою ним було подано заяву про забезпечення позову.

Просив вжити заходів забезпечення позову шляхом заборони відповідачу чи іншим особам до остаточного вирішення спору в судовому порядку:

-відчужувати житловий будинок загальною площею 55,67 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

-зрізати, змінювати чи пошкоджувати запірні механізми на дверних замках;

-здійснювати реєстрацію місця проживання у спірному будинку будь-яких осіб;

-знімати з реєстрації місця проживання позивача та/або членів його сім`ї, які зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 .

На обґрунтування заяви вказав, що 12 вересня 2007 р. між ОСОБА_2 та ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (надалі - Промінвестбанк) укладено Договір про іпотечний кредит № 1514, відповідно до умов якого Промінвестбанк надав позивачу кредит у розмірі 35 000 доларів США.

Промінвестбанк 17.12.2012 р. здійснив відступлення прав вимоги за кредитним договором на користь ПАТ Альфа-Банк, який у свою чергу 16.09.2019 р. здійснив відступлення права вимоги на користь ТОВ «ФК «Інвест Кредо».

Відповідно до Договору передачі прав № 932 ТОВ «ФК «Інвест Кредо» здійснив відступлення права вимоги на користь ОСОБА_1 , який 28.10.2019 р. оформив право власності на житловий будинок, що знаходиться у АДРЕСА_1 .

Приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу Закарпатської області Кузьо Г.В. провела державну реєстрацію права власності на будинок позивача, примусово звернуто стягнення шляхом перереєстрації права власності за відповідачем ОСОБА_1 .

Метою вжиття заходів забезпечення позову є уникнення ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звертається до суду.

В обґрунтування необхідності застосування таких заходів забезпечення позову позивач посилається на те, що у випадку невжиття заходів забезпечення позову відновити становище, яке існувало до порушення прав позивача та членів його сім`ї, буде неможливо або буде пов`язано зі значними труднощами при застосуванні процедури реституції.

Ухвалою судді Рахівського районного суду від 28.08.2023 р. заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову задоволено: до вирішення справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_3 , приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу Закарпатської області, про визнання протиправним і скасування рішення суб`єкта державної реєстрації прав по суті та набрання рішенням суду законної сили забезпечити позов шляхом: - заборони ОСОБА_1 відчужувати житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; - заборони ОСОБА_1 зрізати, змінювати чи пошкоджувати запірні механізми на дверних замках житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; - здійснювати реєстрацію місця проживання осіб в житловому будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; - знімати з реєстрації місця проживання позивача ОСОБА_2 та членів його родини, які зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 .

Адвокат Пітух В.І. в інтересах ОСОБА_1 просить скасувати цю ухвалу та ухвалити нову постанову, якою відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову Вирішити питання судових витрат, понесених на сплату судового збору. Доводить про порушення норм процесуального права. Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний із предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття. Тобто, одним із критеріїв обґрунтованості заяви про забезпечення позову є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який ідеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню у майбутньому рішення суду.

У письмовому відзиві на апеляційну скаргу адвокат Михальчук Н.П. в інтересах ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін. Доводи заперечення зводяться до законності та обґрунтованості оскаржуваної ухвали, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Апеляційну скаргу належить задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати, а в задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити з таких мотивів.

Суд виходив із того, що заявлені позивачем види забезпечення позову у виді накладення арешту на майно та заборони вчиняти певні дії є доцільними в рамках цієї справи та співмірними із заявленими позовними вимогами, однією з яких є витребування земельної ділянки. При цьому, зважаючи на зміст позовних вимог, необхідність обрання таких видів забезпечення позову є обґрунтованим, так як їх невжиття може істотно ускладнити чи унеможливити виконання майбутнього рішення суду в разі прийняття його на користь позивача.

Колегія суддів не може погодитися із такими висновками суду першої інстанції у зв`язку з їх невідповідністю обставинам справи та порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Під забезпеченням позову належить розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

Так, ч.1 ст. 150 ЦПК України встановлено перелік видів забезпечення позову. Зокрема, позов забезпечується забороною вчиняти певні дії (п.2 ч.1 ст.150 ЦПК України).

Відповідно до ч.3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову є сукупністю встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Із змісту позовної заяви вбачається, що ОСОБА_2 просить скасувати рішення приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Закарпатської області Кузьо Г.В. про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень, індексний номер запису про право власності: 49554864 від 06.11.2019 р. про право власності на житловий будинок загальною площею 55,67 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , за ОСОБА_1 .

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема:

-що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову;

-з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Із оскаржуваної ухвали вбачається, що суд першої інстанції не пересвідчився у наявності жодного з цих елементів і питання обґрунтованості та доцільності забезпечення позову не аналізував.

Досліджені апеляційним судом матеріали не містять жодного належного та допустимого доказу, які дали б змогу достеменно встановити, співмірність заявлених позовних вимог із тими заходами забезпечення позову, які пропонує вжити позивач. Жодних висновків із цього приводу не містить і оскаржувана ухвала.

Особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі, якщо сам позов або пов`язані з матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Суд не може без достатньої правової підстави вживати заходів забезпечення позову, оскільки це може призвести до незаконного обмеження прав особи якій на законних підставах належить майно.

Тобто, за умов забезпечення позову шляхом заборони вчиняти певні дії і не встановлення судом співмірності заявлених позовних вимог і обраних позивачем заходів забезпечення позову, існує реальна загроза обмеження прав особи щодо реалізації її права власності.

Також, при вирішенні питання про доцільність вжиття заходів забезпечення позову має бути встановлено наявність реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 травня 2021 р. у справі № 914/1570/20 (провадження № 12-90гс20) вказано, що «під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Таким чином, особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення. Отже, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами».

Позивачем у заяві про забезпечення позову не було доведено належними та допустимим доказами, що відповідачем учиняються хоч якісь дії, які можуть призвести до реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, вказаного не було встановлено і судом першої інстанції у оскаржуваній ухвалі. Суд при цьому обмежився загальними фразами.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд зобов`язаний також з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У оскаржуваній ухвалі судом такого правового аналізу проведено не було. Суд обмежився констатацією того факту, що позов необхідно забезпечити, однак, із яких конкретно підстав виходив при цьому суд, оскаржувана ухвала не містить жодного обґрунтування.

Так само судом першої інстанції не було встановлено співмірності заявлених позовних вимог із заявленими заходами вжиття забезпечення позову.

При цьому, посилання адвоката Пітуха В.І. в інтересах ОСОБА_1 на те, що в рамках цивільної справи № 305/814/20 ухвалою Рахівського районного суду від 18.06.2020 р. заяву ОСОБА_4 (дружини позивача) про забезпечення позову задоволено та до вирішення справи по суті за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача -ВАТ «Альфа-Банк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Служба у справах дітей Рахівської районної державної адміністрації, про визнання договору про відступлення права вимоги удаваним правочином та передання прав та обов`язків покупця на позивача та набуття рішенням суду законної сили, забезпечено цивільний позов шляхом: - заборони ОСОБА_1 , чи іншим особам, які діють від його імені, відчужувати житловий будинок з надвірними спорудами, який розміщений у АДРЕСА_1 ; - заборони ОСОБА_1 , чи іншим особам, які діють від його імені зрізати, змінювати чи пошкоджувати запірні механізми на дверних замках та вселяти в спірний будинок будь-яких осіб, тобто застосовано множинність арештів не береться до уваги, оскільки рішенням Рахівського районного суду від 10 травня 2022 р. указані заходи забезпечення позову було скасовано.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 р. у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Ні заява про забезпечення позову, ні оскаржувана ухвала не відповідає цим вимогам.

У контексті наведеного суд першої інстанції не встановив жодних обставин, які є обов`язковими для забезпечення позову, через що постановлена судом першої інстанції ухвала відповідно до вимог п.п.3,4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню як незаконна, а в задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.п.3,4, 381-384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити. 2.Ухвалу судді Рахівського районного суду від 28 серпня 2023 року скасувати. 3.У задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову відмовити. 4.Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 (вісімдесят) копійок у відшкодування судового збору. 5.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду. 6.Повне судове рішення складено 03 січня 2024 р.

Судді: