Справа № 369/545/23
Провадження № 2/367/3684/2023
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
10 серпня 2023 Ірпінський міський суд Київської області в складі:
головуючого судді Мерзлого Л.В.,
за участі секретаря судових засідань Валюх В.І.,
розглянувши у судовому засіданні в м. Ірпінь цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест-Кредо» до Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва про звільнення з під арешту нерухомого майна,-
У зв`язку з невиконанням своїх зобов`язань за кредитним договором ВАТ «КРЕДИТПРОМБАНК» звернувся до Печерського районного суду м. Києва з позовом про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 як поручителя.
18 лютого 2010 року Печерським районним судом м. Києва ухвалено рішення у справі №2-524-1/10, яким було задоволено позовні вимоги ПАТ «КРЕДИТПРОМБАНК» до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про стягнення солідарно суми заборгованості за кредитним договором №49.28/8/07-In від 04 травня 2007 року у розмірі 74 750 (сімдесят чотири тисячі сімсот п`ятдесят) доларів США 88 центів, що за офіційним курсом іноземної валюти Національного Банку України станом на 26.06 2009 року становить 570 237 (п`ятсот сімдесят тисяч двісті тридцять сім) гривень 09 копійок. 26 листопада 2010 ПАТ "КРЕДИТПРОМБАНК» було отримано виконавчий лист №2-524-1/10. На підставі вище наведеного виконавчого листа ВАТ «КРЕДИТПРОМБАНК» звернувся до Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва із заявою про відкриття виконавчого провадження. 17 грудня 2010 року було відкрито виконавче провадження ВП № НОМЕР_1. В рамках зазначеного виконавчого провадження 18.01.2011 було вчинено акт опису арешту іпотечного майна.
26.06.2013 року між ПАТ «КРЕДИТПРОМБАНК» та ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко Д.Г., зареєстрованого в реєстрі за № 1441, відповідно до якого право вимоги по кредитному договору № 49.28/8/07-In від 04.05.2007 року з усіма змінами та доповненнями та іпотечним договором від 4 травня 2007 року №49.8/8/I162/07, укладеним між ПАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перейшло до ПАТ «Дельта Банк» 21 грудня 2015 року Святошинським районним відділом державної виконавчої служби м. Києва було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.
ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» звернулось до Печерського районного суду м. Києва про заміну сторони виконавчого провадження про стягнення заборгованості за кредитним договором у солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «КРЕДИТПРОМБАНК» у справі № 2-524-1/10.
22 липня 2016 року ухвалою Печерського районного суду м. Києва заяву ПУБЛІЧНОГО АКІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ДЕЛЬТА БАНК» про заміну сторони виконавчого провадження задоволено. 06 лютого 2020 року між ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «ДЕЛЬТА БАНК» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ ІНВЕСТ-КРЕДО» було укладено Договір про відступлення права вимоги № 2154/К, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Антиповою І.В. за реєстровим № 33, відповідно до якого ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» відступає, а ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ ІНВЕСТ-КРЕДО» набуває право вимоги до позичальників, заставодавців (іпотекодавців) та поручителів, зазначених у Додатку № 1 до цього Договору, сплати грошових коштів, процентів у розмірах вказаних у Додатку № 2 до цього Договору, зокрема, право вимоги за кредитним договором №49.28/8/07-In від 04 травня 2007 року, за договором поруки №49.28/8-П1/07-In від 04 травня 2007 року, та за іпотечним договором від 4 травня 2007 року №49.8/8/I162/07.
Відповідно до умов Договору № 2154/К про відступлення права вимоги від 06.02.2020, ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ ІНВЕСТ-КРЕДО» сплатило ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» ціну, визначну у п. 4 цього Договору.
На думку Позивача, вище зазначені обтяження на предмет іпотеки накладені Святошинським районним відділом державної виконавчої служби м. Києва в інтересах стягувача за виконавчим листом у справі №2-524-1/10, правонаступником якого є ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо» порушує право ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо» як Іпотекодержателя.
Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.
Ухвалою суду від 05.04.2023 справу прийнято до провадження судді Мерзлого Л.В. та призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою суду від 26.06.2023 по справі закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.
В судове засідання представник позивача не з`явився, до суду від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги просить задовольнити.
В судове засідання відповідач - представник Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва не з`явився, про місце, час та дату судового розгляду справи повідомлені належним чином, що стверджується розписками про отримання судових повісток, своїм правом на подання відзиву не скористались, а тому суд вважає за можливе розглянути справу без їх участі та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
У зв`язку з чим, суд, згідно вимогам частини 4 статті 223 та статей 280, 281 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи.
За даних обставин, суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено частиною 8 статті 178, статтею 181 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно пункту 3 вказаної частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Судом встановлено, що 04 травня 2007 року між ОСОБА_1 та ВАТ «КРЕДИТПРОМБАНК» було укладено кредитний договір №49.28/8/07-In, а також додаткові угоди до нього.
У зв?язку з невиконанням своїх зобов?язань за кредитним договором ВАТ «КРЕДИТПРОМБАНК» звернувся до Печерського районного суду м. Києва з позовом про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 як поручителя.
18 лютого 2010 року Печерським районним судом м. Києва ухвалено рішення у справі №2-524-1/10, яким було задоволено позовні вимоги ПАТ «КРЕДИТПРОМБАНК» до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про стягнення солідарно суми заборгованості за кредитним договором №49.28/8/07-In від 04 травня 2007 року в розмірі 74 750 (сімдесят чотири тисячі сімсот п?ятдесят) доларів США 88 центів, що за офіційним курсом іноземної валюти Національного Банку України станом на 26.06 2009 року становить 570 237 (п?ятсот сімдесят тисяч двісті тридцять сім) гривень 09 копійок. 26 листопада 2010 ПАТ "КРЕДИТПРОМБАНК» було отримано виконавчий лист №2-524-1/10.
На підставі вище наведеного виконавчого листа, ВАТ «КРЕДИТПРОМБАНК» звернувся до Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва з заявою про відкриття виконавчого провадження. 17 грудня 2010 року було відкрито виконавче провадження ВП НОМЕР_1. В рамках зазначеного виконавчого провадження 18.01.2011 було вчинено акт опису арешту іпотечного майна.
26.06.2013 року між ПАТ «КРЕДИТПРОМБАНК» та ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко Д.Г., зареєстрований в реєстрі за № 1441, відповідно до якого право вимоги по кредитному договору № 49.28/8/07-In від 04.05.2007 року з усіма змінами та доповненнями та іпотечним договором від 4 травня 2007 року №49.8/8/І162/07, укладеним між ПАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_1 , ОСОБА_3 перейшло до ПАТ «Дельта Банк».
21 грудня 2015 року Святошинським районним відділом державної виконавчої служби м. Києва було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу. ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» звернулось до Печерського районного суду м. Києва про заміну сторони виконавчого провадження про стягнення заборгованості за кредитним договором у солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «КРЕДИТПРОМБАНК» у справі №2-524-1/10.
22 липня 2016 року ухвалою Печерського районного суду м. Києва заяву ПУБЛІЧНОГО АКІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ДЕЛЬТА БАНК» про заміну сторони виконавчого провадження задоволено. 06 лютого 2020 року між ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «ДЕЛЬТА БАНК» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ ІНВЕСТ-КРЕДО» було укладено Договір про відступлення права вимоги № 2154/К, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Антиповою І.В. за реєстровим № 33, відповідно до якого ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» відступає, а ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ ІНВЕСТ-КРЕДО» набуває право вимоги до позичальників, заставодавців (іпотекодавців) та поручителів, зазначених у Додатку № 1 до цього Договору, сплати грошових коштів, процентів у розмірах, вказаних у Додатку № 2 до цього Договору, зокрема, право вимоги за кредитним договором № 49.28/8/07-In від 04 травня 2007 року, за договором поруки №49.28/8-11/07-In від 04 травня 2007 року, та за іпотечним договором від 4 травня 2007 року №49.8/8/1162/07. Відповідно до умов Договору № 2154/К про відступлення права вимоги від 06.02.2020 р. ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ ІНВЕСТ-КРЕДО» сплатило ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» ціну, визначну у п. 4 цього Договору, що підтверджується платіжним дорученням № 4 від 04 лютого 2020.
Іпотека, за визначенням, наведеним у ст. 1 Закону України "Про іпотеку" - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.
Згідно з ч. 6 та 7 ст. 3 зазначеного Закону: у разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки; пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.
Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.
Верховний Суд у Постанові від 10.04.2018 року по справі № 910/4772/17 у подібних правовідносинах висловив наступну думку: «оскільки накладення арешту на майно має наслідком заборону відчуження арештованого майна, то ним порушується право іпотекодержателя в разі невиконання боржником забезпеченого заставою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки. Зі змісту наведених приписів Закону України "Про іпотеку" випливає, що в разі коли належним чином зареєстрована іпотека виникла раніше за накладення арешту для задоволення вимог стягувачів, відмінних від іпотекодержателя, суд має звільнити з-під арешту іпотечне майно. При цьому відсутні підстави для відмови у звільненні з-під арешту зазначеного майна у зв`язку з відсутністю реального порушення боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання на момент пред`явлення відповідної вимоги; факт порушення основного зобов`язання, яке забезпечене іпотекою, виступає лише умовою реалізації гарантованих іпотекою прав іпотекодержателя і не пов`язується з його існуванням, а, отже, й порушенням шляхом арешту та заборони відчуження предмета іпотеки».
Відповідно до ст. 33 ЗУ "Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.
Так, згідно п.п. 4.2., 4.3 Іпотечного договору № від 4 травня року №49.8/8/I162/07року: Іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на майно у випадку порушення Іпотекодавцем умов Кредитного договору, або умов цього договору.
Звернення стягнення на майно здійснюється Іпотекодержателем шляхом позасудового врегулювання, згідно з яким Іпотекодержатель набуває право від свого імені продати майно у порядку, визначеному Законом України «Про іпотеку».
Іпотекодержатель нерухомого майна, право якого зареєстроване в установленому законом порядку, має право на звернення з позовом про скасування заборони на нерухоме майно, якщо вважає, що такими діями порушені його права, що узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 338/1118/16-ц.
Оскільки накладення арешту на майно має наслідком заборону відчуження арештованого майна, то ним порушується право іпотекодержателя в разі невиконання боржником забезпеченого заставою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки.
Згідно з ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Цивільний процесуальний кодекс України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес.
Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.
Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.
Приписами ч. 4 ст. 59 цього Закону, встановлено виключний перелік підстав для зняття виконавцем арешту з майна.
Як встановлено судом, у зв`язку з тим, що набуття права власності на майно поза межами виконавчого провадження не входить до виключного переліку підстав для зняття арешту з майна, Позивач змушений був звернутись за захистом свого майнового права до суду, що також передбачено ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження».
Судова практика, що склалася з позовів про звільнення майна з-під арешту встановлює те, що позивач має довести наявність юридичних фактів, з якими закон пов`язує право власності на арештоване майно чи право володіння ним на підставі закону чи договору з власником; факт порушення його права.
Відповідно до статей 76, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Враховуючи, що вимоги позивача є обґрунтованими, докази на підтвердження вимог позивача є достатніми та належними, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі.
На підставі ст.ст. 15, 16 ЦК України, положень Закону України «Про виконавче провадження», Закону України «Про іпотеку», ст.ст. 4, 12, 81, 247, 263-268 ЦПК України суд,-
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест-Кредо» до Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва про звільнення з під арешту нерухомого майна, - задовольнити.
Копію заочного рішення суду направити сторонам для відома.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.
Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на протязі 30 днів. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Л.В. Мерзлий