Номер провадження: 22-ц/813/6345/23
Справа № 509/84/14-ц
Головуючий у першій інстанції Гандзій Д. М.
Доповідач Кострицький В. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.08.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючий суддя Кострицький В.В. (суддя - доповідач),

судді Лозко Ю.П., Коновалова В.А.,

за участю секретаря судового засідання Трофіменко О.О.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

скаржник Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Колечко Д.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Дмитра Миколайовича на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 25 лютого 2014 року, ухвалене у складі судді Гандзій Д.М., у приміщенні того ж суду, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог

11 січня 2014 року, позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просила суд, визнати за нею та за позивачем право власності за кожним по 1/2 частині садового будинку з господарчими будівлями та спорудами, розташованого за адресою : АДРЕСА_1 та встановити порядок виконання рішення, а саме, що вказане рішення суду, після набранням ним законної сили є підставою для реєстрації права особистої власності за нею та відповідачем по 1/2 частині за кожним, садового будинку з господарчими будівлями та спорудами, розташованого за адресою : АДРЕСА_1 , мотивуючи це виникненням спорів з відповідачем щодо володіння та користування вказаним будинком, який спільною сумісною власністю подружжя, набутого під час шлюбу.

Короткий зміст рішення суду

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 25 лютого 2014 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя задоволено. Визнано за ОСОБА_1 та за ОСОБА_2 - право власності за кожним по ? частині садового будинку з господарчими будівлями та спорудами, розташованого за адресою : АДРЕСА_1 . Встановлено порядок виконання рішення, а саме, що вказане рішення суду, після набранням ним законної сили є підставою для реєстрації права особистої власності за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по 1/2 частині за кожним, садового будинку з господарчими будівлями та спорудами, розташованого за адресою : АДРЕСА_1 .

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги ОСОБА_3 .

Не погодившись з вказаним рішенням суду, Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Колечко Д.М. звернувся до Одеського апеляційного суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просив скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення , яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги, скаржник зазначив, що на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Д.М. (далі -- приватний виконавець) перебуває виконавчий лист по справі № 1512/9128/012, виданого Київським районним судом м. Одеси, суддя Чванкін С.А. 24.10.2018 року про стягнення солідарно з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідектифікаційний номер НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль» (65000, м. Одеса, вул. Садова, 10, МФО 328351, Код , р/р НОМЕР_3 ) заборгованість за кредитним договором №014/0044/82/73744 від 25 квітня 2007 року в розмірі 890 078 (вісімсот дев?яносто тисяч сімдесят вісім) гривень 36 копійок. 08.02.2019 приватним виконавцем винесена постанова виконавчого провадження BП № 58331691 з примусового про відкриття виконання вищезазначеного виконавчого документа, яка була надіслана сторонам виконавчого провадження рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення 08.02.2019 року за вих. № 283. Цього ж дня, винесена постанова про арешт майна та коштів боржника, якою було накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, а також на грошові кошти всіх видів валют та банківських металів, що знаходяться на всіх рахунках боржника ОСОБА_2 . Відомості про арешт рухомого та нерухомого майна боржника було внесено до відповідних державних реєстрів. Того ж дня, у відповідності до частин 1, 3 статті 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», пункту 19 Порядку виплати винагород державним виконавцям та їх розміри і розмір основної винагороди приватного виконавця, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України Ne 643 від «08» вересня 2016 року, приватним виконавцем винесена постанова BII No 58331691 про стягнення з боржника основної винагороди у сумі 89 007,84 грн.. Боржником до теперішнього часу як рішення суду та постанови приватного виконавця - не виконано, гр. ОСОБА_2 жодного разу не намагався сплатити заборгованість за кредитом або вчинити інші дії спрямовані на добровільне (самостійне) виконання виконавчого документа. Для погашення заборгованості за вищезазначеним виконавчим документом, в зв?язку із відсутністю (недостатністю) у боржника грошових коштів та іншого майна, стягнення може бути звернено на садовий будинок з господарчими будівлями та спорудами, за адресою: АДРЕСА_1 , що складається в цілому з одного садового будинку під літ. «А-2», гальною площею 198,7 кв.м., піл літ «а» - підвал, під літ. «а (1)» - навіс, 1 - 6,1 - спорудження та земельну ділянку, площею 0,060 га для ведення садівництва, за адресою: АДРЕСА_1 . кадастровий номер: :01:003:0629, що належать на праві приватної власності боржнику - ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ). Постановою Одеського апеляційного суду № 1512/9128/2012 від 05.04.2021 року, апеляційну скаргу приватного виконавця задоволено, скасовано ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 06.10.2020 року по справі Ло 1512/9128/2012, та подання приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Д.М. про встановлення порядку виконання рішення Київського районного суду міста Олеси віл 17.09.2018 року по справі № 1512/9128/2012, шляхом надання дозволу на примусову реалізацію (продаж) на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження нерухомого майна боржника ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ), а саме: садового будинку з господарчими будівлями та спорудами, за адресою: АДРЕСА_1 , що складається в цілому з одного садового будинку під літ. «А-2», зальною площею 198,7 кв.м., піл літ «а» - підвал, під літ. «а (1)» - навіс, 1 - 6,1 - спорудження, в якому зареєстрована малолітня ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , без отримання попереднього дозволу органу опіки та піклування, задоволено При підготовці на реалізацію майна боржника ОСОБА_6 стало відомо про рішення Овідіопольського районного суду від 25.02.2014 року у справі № 509/84/14-ц. Однак, ознайомившись з рішенням Овідіопольського районного суду від 25.02.2014 року у справі № 509/84/14-ц (далі - «Рішення»), повний текст якого було отримано 18.10.2021 року, вважаємо, що зазначене рішення підлягає перегляду та скасуванню з наступних правових підстав: Вище вказаним судовим рішенням здійснено поділ спільного майна подружжя та визнано за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності за кожним по частині садового будинку з господарчими будівлями та спорудами, що знаходиться на території Новодолинської сільської садовий кооператив «Дорожник-63», буд. Овідіопольського району Одеської області. загальною площею 198,7 кв.м. 30-Д Відповідно до статті 352 (ч.1) Цивільного процесуального кодексу України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов?язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково. Вважаю, що вказане рішення суду є необґрунтованим та таким, що винесено із порушенням норм матеріального та процесуального права і має бути скасовано з підстав викладених нижче. 25 квітня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» правонаступником якого за всіма юридичними правами та обов?язками є Акціонерне товариство «Райффайзен Банк» та громадянином України ОСОБА_2 було укладено Кредитний договір N°014/0044/82/73744, згідно умов якого Банк надав Позичальнику кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії з лімітом: 136 374 (сто тридцять шість тисяч триста сімдесят чотири) доларів США 00 центів строком до 25.04.2017 року, а Позичальник зобов?язався належним чином використати та повернути Банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відсотки за користування кредитними коштами у розмірі - 13,75 % річних, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора, та виконати всі інші зобов?язання в порядку та строки, визначені Кредитним договором. 3 метою забезпечення виконання зобов?язань за Кредитним договором, 25 квітня 2007 року між Банком та ОСОБА_2 було укладено Договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області Куркан Н.ф. та зареєстровано в реєстрі за № 2704 (надалі по тексту «Договір іпотеки»). Предметом іпотеки згідно з п. 1.2 Договору іпотеки є нерухоме майно, а саме: Садовий будинок з господарчими будівлями та спорудами, що знаходиться на території Новодолинської сільської садовий кооператив « АДРЕСА_1 та складається в цілому з одного садового будинку, загальною площею 198,7 кв.м. розташованого на земельній ділянці належній ОСОБА_2 на праві власності розміром 600 кв.м. Цей садовий будинок з господарчими будівлями та спорудами належить Іпотекодавцеві на підставі рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 23.03.2007 року, рішення набрало законної чинності 03.04.2007 року вищевказаного реєстраційним № 18393992, номер запису 343 в книзі 3, що стверджуються витягом з інвентаризації Одеської області 03.04.2007 року за № 141 14937реєстру, виданого Овідіопольським районним бюро технічної Земельна ділянка площею 0,060 га, надану для ведення садівництва, розташована на території Новодолинської сільської садовий кооператив «Дорожник-63», буд. АДРЕСА_4 . Ця земельна ділянка належить Іпотекодавцеві на підставі Державного акту на право власності земельні ділянки серії ЯГ № 952438, виданого Овідіопольською районною державною адміністрацією Одеської області 22.01.2007 року, на підставі розпорядження Овідіопольської районної адміністрації від 07.12.2006 року за № 1617. Відповідно до приписів статті 6 Закону України «Про іпотеку» іпотекодавець зобов?язаний до укладення іпотечного договору попередити іпотекодержателя про всі відомі йому права та вимоги інших осіб на предмет іпотеки, в тому числі ті, що не зареєстровані у встановленому законом порядку. При укладені Кредитного договору та договору іпотеки, перевірявся сімейний стан ОСОБА_2 , та було встановлено, що вказана особа не перебуває у шлюбі або У фактичних шлюбних відносинах, з ніякою жінкою однією сім?єю не проживає, шлюбних контрактів не укладав тощо. А також, ОСОБА_2 зазначав, що предмет іпотеки є особистою власністю ОСОБА_2 яка отримана після розірвання шлюбу. Вищевказані факти зафіксовані в Заяві ОСОБА_2 від 23.04.2010 року, що посвідчена приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області Куркан Н. Ф. (додається). Відповідно до статті 60 (ч.1) Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Однак, судом не враховане, що вказане майно на момент розгляду позову ОСОБА_1 про поділ майна знаходилось в іпотеці Банку, фактично ОСОБА_2 не знаходився в шлюбі та не мав шлюбних відносин, майно, що передавалось ОСОБА_2 в іпотеку Банку є його особистою приватною власністю. Отже, суд дійшов передчасних та невірних висновків про наявність шлюбних відносин між ОСОБА_7 та ОСОБА_2 та підстав поділу майна як сумісно нажитого. А також судом невірно застосовані положення статті 60 СК України. Окрім того, варто зауважити, що при зверненні до суду з позовом про поліл іпотечного майна необхідно було залучати третьою особою АТ «Райффайзен Банк», який є іпотекодержателем спірного майна. Оскільки при поділі будинку потенційно міг з`явиться нова сторона зобов`язання, про яких банк повинен знати, а отже бути залученим третьою особою у судове провадження. Адже ухвалення рішення, яке стосується іпотечного майна, у будь-якому випадку стосується прав та обов?язків іпотекодержателя та, як наслідок, виливає на можливість виконання уже ухваленого на користь банку рішення про стягнення з боржника кредитної заборгованості, а також на можливість банку звернути стягнення на іпотечне майно. Так, судом в супереч чинному процесуальному законодавству АТ «Райффайзен Банк» не було залучено до участі у справі № 509/84/14-ц в суді першої інстанції, що позбавило можливості захистити свої права та законні інтереси стосовно майна, що є предметом іпотеки. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 22 квітня 2021 року у справі Ne 908/794/19 (905/1646/17) звернув увагу на те, що правочини, що укладаються учасниками цивільних відносин, повинні мати певну правову та фактичну мету, яка не має бути очевидно неправомірною та недобросовісною. Правочин не може використовуватися учасниками цивільних відносин для уникнення сплати боргу або виконання судового рішення. Зокрема, дії спрямовані на відчуження майна, особою, яка достеменно обізнана про необхідність виконання грошового зобов?язання, заниження нею вартості майна при відчуженні, а також невжиття протягом тривалого часу до відчуження майна заходів, спрямованих на належне виконання своїх зобов?язань перед кредитором, свідчать про недобросовісність цієї особи при укладенні договору відчуження майна та про зловживання своїми правами. У судовій практиці, договір, укладений з метою уникнути виконання грошового зобов?язання, кваліфіковано як фіктивний у справах за позовами осіб, на шкоду чиїм майновим інтересам відповідачами у цих справах були за твердженнями позивачів вчинені відповідні правочини (постанови Верховного Суду України від 19.10.2016 у справі № 6-1873це16, від 23.08.2017 у справі № 306/2952/14-ц, від 09.09.2017 у справі № 359/1654/15-ц). Отже, такі правочини можуть вважатись фіктивними (фраудаторний правочин). Водночас Верховний Суд наголошує на неприпустимості використання учасниками цивільних правовідносин поділу спільного майна подружжя для уникнення сплати боргу боржником або виконання судового рішення про стягнення боргу (постанова Верховного Суду від 11.11.2019 року у справі № 337/474/14-ц (провадження № 61-15813сво18). Враховуючи, той факт, що сторони при розгляді справи No 509/84/14-ц не було залучено до участі у цій справі Банку, а також той факт, що Відповідач - ОСОБА_2 безумовно визнав позовні вимоги, вбачається, що сторони здійснювали дії направлені на ухилення від виконання зобов?язань перед АТ «Райффайзен Банк». Таким чином, при ухвалені Рішення, судом допущені порушені норм матеріального права (ст. 60 СК України, норм ЗУ «Про іпотеку») та норм процесуального права, що призвело до винесення необґрунтованого та незаконного судового рішення.

Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін в режимі відеоконференції та в залі судового засідання, оцінивши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, судова колегія приходить наступного.

Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України, - суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України,- судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Д.М. (далі -- приватний виконавець) перебуває виконавчий лист по справі № 1512/9128/012, виданий Київським районним судом м. Одеси, суддя Чванкін С.А. 24.10.2018 року про стягнення солідарно з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідектифікаційний номер НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» вособі Одеської обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль» (65000, м. Одеса, вул. Садова, 10, МФО 328351, Код , р/р НОМЕР_3 ) заборгованість за кредитним договором №014/0044/82/73744 від 25 квітня 2007 року в розмірі 890 078 (вісімсот дев?яносто тисяч сімдесят вісім) гривень 36 копійок.

08.02.2019 приватним виконавцем винесена постанова виконавчого провадження BП № 58331691 про відкриття виконання виконавчого документа, яка була надіслана сторонам виконавчого провадження рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення 08.02.2019 року за вих. № 283. Цього ж дня, винесена постанова про арешт майна та коштів боржника, якою було накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, а також на грошові кошти всіх видів валют та банківських металів, що знаходяться на всіх рахунках боржника ОСОБА_2 . Відомості про арешт рухомого та нерухомого майна боржника було внесено до відповідних державних реєстрів.

Того ж дня, у відповідності до частин 1, 3 статті 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», пункту 19 Порядку виплати винагород державним виконавцям та їх розміри і розмір основної винагороди приватного виконавця, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 643 від «08» вересня 2016 року, приватним виконавцем винесена постанова ВП № 58331691 про стягнення з боржника основної винагороди у сумі 89 007,84 грн..

Боржником до теперішнього часу як рішення суду так і постанови приватного виконавця - не виконано, гр. ОСОБА_2 жодного разу не намагався сплатити заборгованість за кредитом або вчинити інші дії спрямовані на добровільне (самостійне) виконання виконавчого документа.

Для погашення заборгованості за вищезазначеним виконавчим документом, в зв?язку із відсутністю (недостатністю) у боржника грошових коштів та іншого майна, стягнення може бути звернено на садовий будинок з господарчими будівлями та спорудами, за адресою: АДРЕСА_1 , що складається в цілому з одного садового будинку під літ. «А-2», загальною площею 198,7 кв.м., піл літ «а» - підвал, під літ. «а (1)» - навіс, 1 - 6,1 - спорудження та земельну ділянку, площею 0,060 га для ведення садівництва, за адресою: АДРЕСА_1 . кадастровий номер: :01:003:0629, що належать на праві приватної власності боржнику - ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Постановою Одеського апеляційного суду № 1512/9128/2012 від 05.04.2021 року, апеляційну скаргу приватного виконавця задоволено, скасовано ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 06.10.2020 року по справі № 1512/9128/2012, та подання приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Д.М. про встановлення порядку виконання рішення Київського районного суду міста Одеси віл 17.09.2018 року по справі № 1512/9128/2012, шляхом надання дозволу на примусову реалізацію (продаж) на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження нерухомого майна боржника ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ), а саме: садового будинку з господарчими будівлями та спорудами, за адресою: АДРЕСА_1 , що складається в цілому з одного садового будинку під літ. «А-2», зальною площею 198,7 кв.м., піл літ «а» - підвал, під літ. «а (1)» - навіс, 1 - 6,1 - спорудження, в якому зареєстрована малолітня ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , без отримання попереднього дозволу органу опіки та піклування, задоволено. Зазначена

При підготовці на реалізацію майна боржника ОСОБА_8 стало відомо про рішення Овідіопольського районного суду від 25.02.2014 року у справі № 509/84/14-ц, яким здійснено поділ спільного майна подружжя та визнано за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності за кожним по частині садового будинку з господарчими будівлями та спорудами, що знаходиться на території Новодолинської сільської садовий кооператив «Дорожник-63», буд. Овідіопольського району Одеської області. загальною площею 198,7 кв.м. 30-Д.

25 квітня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» правонаступником якого за всіма юридичними правами та обов?язками є Акціонерне товариство «Райффайзен Банк» та громадянином України ОСОБА_2 було укладено Кредитний договір № 014/0044/82/73744, згідно умов якого Банк надав Позичальнику кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії з лімітом: 136 374 (сто тридцять шість тисяч триста сімдесят чотири) доларів США 00 центів строком до 25.04.2017 року, а Позичальник зобов?язався належним чином використати та повернути Банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відсотки за користування кредитними коштами у розмірі - 13,75 % річних, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора, та виконати всі інші зобов?язання в порядку та строки, визначені Кредитним договором.

3 метою забезпечення виконання зобов?язань за Кредитним договором, 25 квітня 2007 року між Банком та ОСОБА_2 було укладено Договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області Куркан Н.ф. та зареєстровано в реєстрі за № 2704 (надалі по тексту «Договір іпотеки»).

Предметом іпотеки згідно з п. 1.2 Договору іпотеки є нерухоме майно, а саме: Садовий будинок з господарчими будівлями та спорудами, що знаходиться на території Новодолинської сільської садовий кооператив « АДРЕСА_1 та складається в цілому з одного садового будинку, загальною площею 198,7 кв.м. розташованого на земельній ділянці належній ОСОБА_2 на праві власності розміром 600 кв.м. Цей садовий будинок з господарчими будівлями та спорудами належить Іпотекодавцеві на підставі рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 23.03.2007 року, рішення набрало законної чинності 03.04.2007 року вищевказаного реєстраційним № 18393992, номер запису 343 в книзі 3, що стверджуються витягом з інвентаризації Одеської області 03.04.2007 року за № 141 14937реєстру, виданого Овідіопольським районним бюро технічної інвентарізації: земельна ділянка площею 0,060 га, надану для ведення садівництва, розташована на території Новодолинської сільської садовий кооператив «Дорожник-63», буд. АДРЕСА_4 .

Ця земельна ділянка належить Іпотекодавцеві на підставі Державного акту на право власності земельні ділянки серії ЯГ № 952438, виданого Овідіопольською районною державною адміністрацією Одеської області 22.01.2007 року, на підставі розпорядження Овідіопольської районної адміністрації від 07.12.2006 року за № 1617.

Відповідно до приписів статті 6 Закону України «Про іпотеку» іпотекодавець зобов?язаний до укладення іпотечного договору попередити іпотекодержателя про всі відомі йому права та вимоги інших осіб на предмет іпотеки, в тому числі ті, що не зареєстровані у встановленому законом порядку.

При укладені Кредитного договору та договору іпотеки, перевірявся сімейний стан ОСОБА_2 , та було встановлено, що вказана особа не перебуває у шлюбі або у фактичних шлюбних відносинах, з ніякою жінкою однією сім?єю не проживає, шлюбних контрактів не укладав тощо. А також, ОСОБА_2 зазначав, що предмет іпотеки є особистою власністю ОСОБА_2 яка отримана після розірвання шлюбу.

Вищевказані факти зафіксовані в Заяві ОСОБА_2 від 23.04.2010 року, що посвідчена приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області Куркан Н. Ф., та в іпотечному договорі.

Відповідно до ч.1 статті 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Однак, судом першої інстанції не враховане, що садовий будинок з господарчими будівлями та спорудами належить Іпотекодавцеві на підставі рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 23.03.2007 року, на момент розгляду позову ОСОБА_1 про поділ майна знаходилось в іпотеці Банку, фактично ОСОБА_2 зазначив банку що не знаходився в шлюбі та не мав шлюбних відносин, майно, що передавалось ОСОБА_2 в іпотеку Банку є його особистою приватною власністю.

Отже, суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про можливість застосування положень статті 60 СК України до майна набутого відповідачем на підставі рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 23.03.2007 року .

Крім того, при зверненні до суду з позовом про поділ іпотечного майна необхідно було залучати третьою особою АТ «Райффайзен Банк», який є іпотекодержателем спірного майна. Оскільки при поділі будинку потенційно міг з`явиться нова сторона зобов`язання, про яких банк повинен знати, а отже бути залученим третьою особою у судове провадження. Адже ухвалення рішення, яке стосується іпотечного майна, у будь-якому випадку стосується прав та обов?язків іпотекодержателя та, як наслідок, виливає на можливість виконання уже ухваленого на користь банку рішення про стягнення з боржника кредитної заборгованості, а також на можливість банку звернути стягнення на іпотечне майно.

Так, судом першої інстанції помилково не було залучено АТ «Райффайзен Банк» до участі у справі № 509/84/14-ц в суді першої інстанції, що позбавило можливості захистити свої права та законні інтереси стосовно майна, що є предметом іпотеки.

Відповідно до правової позиції висловленою Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 22 квітня 2021 року у справі № 908/794/19 (905/1646/17) звернув увагу на те, що правочини, що укладаються учасниками цивільних відносин, повинні мати певну правову та фактичну мету, яка не має бути очевидно неправомірною та недобросовісною. Правочин не може використовуватися учасниками цивільних відносин для уникнення сплати боргу або виконання судового рішення. Зокрема, дії спрямовані на відчуження майна, особою, яка достеменно обізнана про необхідність виконання грошового зобов?язання, заниження нею вартості майна при відчуженні, а також невжиття протягом тривалого часу до відчуження майна заходів, спрямованих на належне виконання своїх зобов?язань перед кредитором, свідчать про недобросовісність цієї особи при укладенні договору відчуження майна та про зловживання своїми правами. У судовій практиці, договір, укладений з метою уникнути виконання грошового зобов?язання, кваліфіковано як фіктивний у справах за позовами осіб, на шкоду чиїм майновим інтересам відповідачами у цих справах були за твердженнями позивачів вчинені відповідні правочини (постанови Верховного Суду України від 19.10.2016 у справі № 6-1873це16, від 23.08.2017 у справі № 306/2952/14-ц, від 09.09.2017 у справі № 359/1654/15-ц). Отже, такі правочини можуть вважатись фіктивними (фраудаторний правочин).

Також Верховний Суд наголошує на неприпустимості використання учасниками цивільних правовідносин поділу спільного майна подружжя для уникнення сплати боргу боржником або виконання судового рішення про стягнення боргу (постанова Верховного Суду від 11.11.2019 року у справі № 337/474/14-ц (провадження № 61-15813сво18). Враховуючи, той факт, що сторони при розгляді справи № 509/84/14-ц не було залучено до участі у цій справі Банку, а також той факт, що Відповідач - ОСОБА_2 безумовно визнав позовні вимоги, вбачається, що сторони здійснювали дії направлені на ухилення від виконання зобов?язань перед АТ «Райффайзен Банк».

Таким чином, при ухвалені оскаржуваного рішення, судом першої інстанції допущені порушеннґ норм матеріального права (ст. 60 СК України, норм ЗУ «Про іпотеку») та норм процесуального права(не залучено усіх учасників справи до розгляду), що призвело до винесення поспішного судового рішення.

Судова колегія використовує правову позицію Верховного Суду у постанові від 10 травня 2023 року у якій визначено, що приватно- правовий інструментарій (зокрема, поділ майна подружжя) не повинен використовуватися учасниками цивільного обороту для уникнення чи унеможливлення сплати боргу боржником або виконання судового рішення про його стягнення.

Судова колегія не погоджується з висновками суду першої ігстації, щодо встановлених правовідносини, які не відповідають встановленим судом обставинам, невірно застосовані правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов передчасного висновку, що позивачкою доведені обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, а тому заявлені вимоги задоволенню не підлягають . Судова колегія критично відноситься до визнання позову відповідачем і вважає такє визнання зробленим з метоюуникнення чи унеможливлення сплати боргу боржником або виконання судового рішення.

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст 374-376 ЦПК України суд апеляційної інстанції задовольняє апеляційну скаргу , а судове рішення скасовує через порушення судом норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вищезазначеного колегія суддів не вбачає підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Дмитра Миколайовича задовольнити.

Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 25 лютого 2014 року скасувати.

Ухвалити нове рішення у справі, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 17 серпня 2023 року.

Головуючий суддя В.В. Кострицький

Судді Ю.П. Лозко

В.А. Коновалова