ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 серпня 2023 року м.Суми

Справа №574/501/23

Номер провадження 22-ц/816/1158/23

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Філонової Ю. О. , Собини О. І.

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Буринська міська рада Сумської області,

розглянув у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Сопової Вікторії Сергіївни

на ухвалу Буринського районного суду Сумської області від 15 червня 2023 року про повернення позовної заяви, у складі судді Гук Т.Р., постановлену у м. Буринь,

в с т а н о в и в :

У травні 2023 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Буринської міської ради Сумської області про встановлення факту родинних відносин.

Ухвалою Буринського районного суду Сумської області позовну заяву ОСОБА_1 повернуто позивачу на підставі ч.3 ст. 185 ЦПК України, оскільки позивачем у встановлений судом строк не усунуто невідповідність позовної заяви вимогам ст. 175, 177 ЦПК України, визначених в ухвалі суду про залишення позовної заяви без руху від 29 травня 2023 року.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Сопова В.С., посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу про повернення позовної заяви та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви, оскільки позивач зазначив про наявність оригіналів доказів, копії яких додано до заяви, вказавши, що вони знаходяться у представника за довіреністю ОСОБА_2 , а також чітко зазначив та підтвердив, що ним не подано інших позовних заяв з тих самих підстав, що зазначені у поданій ним позовній заяві. Вважає, що позивачем були долучені до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, а додаткові письмові докази на підтвердження юридичного факту, який він просив встановити, він не мав можливості долучити до матеріалів позовної заяви в порядку усунення недоліків, через відмову у задоволенні заяви про продовження процесуального строку для усунення вказаних судом недоліків. Зазначає, що повернувши позовну заяву, суд обмежив позивача у доступі до правосуддя.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

За пунктом 6 частини 1 статті 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо повернення заяви позивачеві (заявникові).

Згідно з ч. 2 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37 40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи те, що в апеляційному порядку оскаржується ухвала про повернення позовної заяви позивачеві, розгляд апеляційної скарги здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, зазначеним вимогам закону ухвала суду не відповідає.

Постановляючи ухвалу про повернення позовної заяви, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 у встановлений судом строк не усунув невідповідність позовної заяви вимогам ст. 175, 177 ЦПК України, встановлену в ухвалі суду про залишення позовної заяви без руху від 29 травня 2023 року.

Проте, колегія суддів апеляційного суду з таким висновком суду першої інстанції погодитись не може.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Буринського районного суду Сумської області від 29 травня 2023 року позовна заява ОСОБА_1 до Буринської міської ради Сумської області про встановлення факту родинних відносин залишена без руху.

Підставою для залишення позовної заяви без руху суд вказав наступне:

1. Не наведено в позовній заяві жодних доказів, які б свідчили про те, що ОСОБА_3 є його матір`ю. Доказів на підтвердження вказаних обставин до позовної заяви також не додано.

2. Також, в позовній заяві не зазначено щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів всіх письмових доказів, копії яких додано до заяви.

3. Позовна заява не містить підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Позивачу був наданий строк 5 днів з дня отримання копії даної ухвали для усунення зазначених в ній недоліків (а.с.9).

Ухвалою суду від 09 червня 2023 року у задоволенні заяви позивача про продовження процесуального строку на усунення недоліків позовної заяви відмовлено.

Для виконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху в частині подачі доказів, які обґрунтовують його позовні вимоги, позивач звернувся до Буринської міської ради і 15 червня 2023 року отримав довідки, видані виконкомом Буринської міської ради від 15 червня 2023 року за вих. № 137 та 138, де зазначено, що ОСОБА_1 у період з 1942 року по 1966 роки проживав разом із своєю матір`ю ОСОБА_3 в с. Нечаївка та вели спільно господарство, а після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , він поховав свою матір.

Проте, такі додатково отримані письмові докази, позивач не зміг надати суду в порядку усунення недоліків ухвали суду від 29 травня 2023 року, оскільки ухвалою суду від 15 червня 2023 року його позовну заяву було повернуто.

Відповідно частин 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За правилами, встановленими ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Фактично суд першої інстанції в ухвалі про залишення без руху позовної заяви вимагав усунути недоліки, які стосуються розгляду справи по суті, оскільки вказав, що у позовній заяві відсутні жодні докази, які б свідчили про те, що ОСОБА_3 є матір`ю ОСОБА_1 .

Але, підставою звернення позивача до суду із позовом про встановлення факту родинних відносин, й стало те, що в нього відсутні документи па підтвердження зміни прізвища його матері з ОСОБА_4 на ОСОБА_5 , що є перешкодою в оформленні спадщини, на підтвердження чого позивачем були долучені до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, а саме:

- копія свідоцтва про смерть ОСОБА_3 ;

- копія довідки Туринської міської ради від 25.08.2021 року № 2059;

- копія заповіту спадкодавця від 26.10.1991 року;

- копія заповіту спадкодавця від 28.01.2002 року;

- копія свідоцтва про народження позивача;

- копія рішення Туринського рай.суду Сумської області від 15.01.2021 у цивільній справі № 574/31/20;

- копія витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі;

- копія сертифікату на право на земельну частку (пай);

- лист нотаріуса від 27.03.2023 року № 49/01-16 про необхідність підтвердження факту родинних відносин.

Крім того, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для залишення без руху та повернення позовної заяви, оскільки позивач зазначив про наявність оригіналів доказів, копії яких додано до заяви, вказавши, що вони знаходяться у представника за довіреністю ОСОБА_2 , а також чітко зазначив та підтвердив, що ним не подано інших позовних заяв з тих самих підстав, що зазначені у поданій ним позовній заяві.

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви ОСОБА_1 у зв`язку з невідповідністю вимогам ст.ст. 175, 177 ЦПК України.

Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги - є порушенням права на справедливий судовий захист.

Зокрема, у рішенні від 04 грудня 1995 року у справі «Беллет проти Франції» Європейський суд з прав людини зазначив, що ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі Конвенція) містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

У рішенні від 13 січня 2000 року у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» та у рішенні від 28 жовтня 1998 року у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнано порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції.

Отже, виходячи з норм Конституції України, а також з норм міжнародного права, повернення позову з формальних підстав унеможливило доступ позивача до правосуддя для повного захисту своїх прав та інтересів шляхом судового розгляду справи.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є обґрунтованими, суд першої інстанції безпідставно повернув позовну заяву ОСОБА_1 .

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Ураховуючи викладене, колегія суддів апеляційного суду дійшла до висновку, що оскаржувана ухвала відповідно до положень п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до Буринського районного суду Сумської області.

Керуючись ст. ст. 367-369, п. 6 ч. 1 ст. 374, п. 4 ч.1 ст. 379, ст. ст. 381- 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Сопової Вікторії Сергіївни задовольнити.

Скасувати ухвалу Буринського районного суду Сумської області від 15 червня 2023 року про повернення позовної заяви, а справу направити для продовження розгляду до Буринського районного суду Сумської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - В. І. Криворотенко

Судді: Ю. О. Філонова

О. І. Собина