Справа № 368/553/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Про затвердження мирової угоди

"15" вересня 2023 р. м. Кагарлик Київської області

Кагарлицький районний суд Київської області в складі:

Головуючий: суддя Закаблук О.В.

При секретарі судових засідань: Токовенко Н.О.

- розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, - ОСОБА_3 , - про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування, суд, -

В С Т А Н О В И В :

10.05.2023 року на адресу Кагарлицького районного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, - ОСОБА_3 , - про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування, в прохальній частині якої позивачка просила суд винести рішення, на підставі якого:

1. Прийняти позовну заяву до розгляду.

2. Визнеати за ОСОБА_1 , право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 .

Вищевказані позовні вимоги позивач ОСОБА_1 в мотивувальній частині позовної заяви обгрунтовувала наступними обставинами та нормами права:

- ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , про що виконавчим комітетом Яблунівської сільської ради Кагарлицького району Київської області було внесено актовий запис про смерть №04 та видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 від 19 вересня 2013 року.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на належне їй майно.

До спадщини ОСОБА_4 увійшли:

- земельна ділянка площею 4,6900 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером :03:007:0007, розташована на території Яблунівської сільської ради Кагарлицького району Київської області;

- житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 51,80 кв. м.

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), що передбачено ст.1216 Цивільного кодексу України.

Згідно зі ст.1217 Цивільного кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1223 Цивільного кодексу України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 Цивільного кодексу України).

Згідно зч. 1, 3 ст.1296 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Заповітом, посвідченим Яблунівською сільською радою Кагарлицького району Київської області 02 лютого 1999 року та зареєстрованим в реєстрі за №16 померла ОСОБА_4 все своє майно заповіла ОСОБА_1 (далі - Позивач), ОСОБА_2 (далі - Відповідач), а також ОСОБА_3 в рівних частках.

Згідно зі ст.1297 Цивільного кодексу України право власності на спадкове майно надувається шляхом отримання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Згідно з листом Ржищівської міської нотаріальної контори від 11 грудня 2015 року №35/02-14, із заявами про прийняття спадщини ОСОБА_4 звернулися Позивач та Відповідач.

11 грудня 2015 року між Позивачем, Відповідачем та ОСОБА_3 було укладено договір про поділ спадщини (далі - Договір), посвідчений державним нотаріусом Ржищівської міської державної нотаріальної контори Отькало С.В., яким спадкоємці визначили майно, яке буде успадковане кожним із них.

Згідно з п. 1 Договору, до Позивача в порядку спадкування перейде гА частка житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , до Відповідача перейде 3/4 вищевказаного житлового будинку, а також 1/4 у праві на земельну ділянку площею 4,6900 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером :03:007:0007, розташованої на території Яблунівської сільської ради Кагарлицького району Київської області, до ОСОБА_3 перейде у праві на згадану вище земельну ділянку.

Згідно з п. 3 Договору, цей Договір є підставою для видачі кожному із спадкоємців свідоцтва про право на спадщину та визнання судом в порядку спадкування права власності на вищезазначене майно або його частки.

Разом з тим, вищевказаним листом Ржищівської міської нотаріальної контори від 11 грудня 2015 року №35/02-14 було роз`яснено, що первинна реєстрація права власності померлої ОСОБА_4 на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 не була проведена за її життя, а тому у спадкоємців відсутні документи, необхідні для видачі свідоцтва про право на спадщину. Враховуючи викладене, нотаріусом було повідомлено про необхідність звернутися до суду з питанням про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування.

Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності надувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до статті 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

У випадку, коли нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що застосовується, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Передумовою для подачі позову до суду про визнання за Позивачем права власності на спадкове майно, є відсутність іншого, крім судового, шляху для визнання його права.

Відповідно до роз`яснення Міністерства юстиції України від 21 лютого 2005 року №19-32/319, в разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку.

Зазначене підтверджує ту обставину, що потенційний спадкоємець не має змоги оформити свої спадкові права в позасудовому порядку.

Разом з тим, відсутність правовстановлювальних документів на спірне нерухоме майно не є підставою для відмови у задоволенні позову (аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 10 жовтня 2018 в рамках справи № 557/1209/16-ц).

Відповідно до статей 386, 395, 396 ЦК України, положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право) (постанова Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 06.06.2018 по справі №597/1070/15-ц).

Таким, чином, за наявності перешкод у оформленні спадкових прав через нотаріальну контору, спадкоємець може звернутися з позовом про визнання права власності до суду.

Факт того, що спадкодавець за життя не оформив свого права на спадкове майно, не має правового значення для вирішення питання щодо наявності права на це майно у його спадкоємців, оскільки відповідно до частини третьої статті 1296 UK України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 31.08.2020 року по справі № 350/1850/17).

Наведене свідчить, що відсутність первинної реєстрації на спірне нерухоме майно за спадкодавцем не є перешкодою для визнання права власності на це майно через суд в порядку спадкування.

Крім того, Позивач вважає, що за ним може бути визнано право власності не на частку у будинку, як це було визначено Договором про поділ спадкового майна, а на увесь житловий будинок у АДРЕСА_1 , що підлягає вирішенню судом.

Частиною другою статті 16 Цивільного кодексу України встановлено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до ч. 1 ст. ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом сво`іх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Враховуючи вищевказане та керуючись ст. ст. 328, 1258, 1261, 1296, 1297 Цивільного Кодексу України, ст. ст. 4, 174, 175 Цивільного процесуального кодексу У країни, - позивач просив суд винести рішення, на підставі якого задовольнити позовні вимоги, які містяться в прохальній частині позовної заяви.

10.05.2023 року автоматизованою системою документообігу суду на підставі п. 15.4) Перехідних Положень ЦПК України для розгляду даної справи по суті був визначений суддя Кагарлицького районного суду Закаблук О.В., присвоєно справа № 368/553/23, провадження № 2/368/351/23.

14.06.2023 року Кагарлицьким районним судом на підставі ст.ст. 175, 177, 185, 187, 258, 260 ЦПК України винесено ухвалу про відкриття провадження та призначено справу до підготовчого судового засідання на 15 год. 00 хв. 10.07.2023 року.

10.07.2023 року проведення підготовчого судового засідання відкладено на 10 год. 00 хв. 15.09.2023 року в зв`язку з неявкою сторін.

15.09.2023 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшла Мирова угода сторін наступного змісту:

- Ми, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а також третя особа ОСОБА_3 , сторони у справі №368/1264/22, з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок уклали Мирову угоду та звертаємось до суду із заявою про затвердження мирової угоди.

На підставі викладеного, керуючись ст. 207 ЦПК України, -

ПРОСИМО СУД:

Постановити ухвалу про затвердження Мирової угоди та закриття провадження у справі у зв`язку з укладенням сторонами Мирової угоди.

Наслідки закриття провадження у справі у зв`язку з укладенням Мирової угоди, передбачені ст. 207, 208, 256 ЦПК України, нам роз`яснені та зрозумілі.

МИРОВА УГОДА

у справі № 368/553/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про визнання майна спільною сумісною власністю, визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування

П`ятнадцяте вересня дві тисячі двадцять третього року в місті Кагарлик Київської області ми, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а також третя особа ОСОБА_3 , сторони у справі №368/553/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про визнання майна спільною сумісною власністю, визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування, з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок уклали дану мирову угоду на наступних умовах:

1. Сторони цієї мирової угоди визнають, що до складу спадщини померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 входило наступне майно:

- житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

2. Сторони, які діють свідомо, добровільно, за взаємною згодою і попередньою домовленістю, розуміючи значення своїх дій та їх правові наслідки, домовились поділити майно, що є предметом позову та вказано у п. 1 даної Мирової угоди, наступним чином:

2.1. визнати за ОСОБА_1 право особистої власності на:

- житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

3. Підписанням цієї Мирової угоди ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , засвідчують, що вони не мають та не будуть мати в майбутньому будь-яких претензій до ОСОБА_1 щодо майна, що є предметом позову та вказано у п. 1 даної Мирової угоди.

4. Мирова угода підлягає затвердженню судом і набуває чинності з моменту набрання законної сили ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області про її затвердження.

5. Дана Мирова угода та ухвала суду про визнання Мирової угоди є підставою для реєстрації (оформлення) ОСОБА_1 права власності на нерухоме майно відповідно до чинного законодавства України.

6. Мирова угода укладена у чотирьох примірниках по одному для кожної зі Сторін угоди та один для суду з метою приєднання до матеріалів цивільної справи. Кожний примірник має однакову юридичну силу.

7. Сторони стверджують, що дана угода укладена в добровільному порядку, без тиску та обману, не внаслідок збігу тяжких обставин, умови угоди сторонами зрозумілі. Текст угоди прочитаний особисто кожною Стороною, доповнень та зауважень немає.

8. Сторони цієї Мирової угоди дійшли згоди про те, що понесені ними судові витрати залишаються за Сторонами, що їх понесли та не підлягають розподілу судом.

9. Зміст ст.ст. 207, 208, 256 ЦПК України про наслідки укладення мирової угоди та закриття провадження у справі Сторонам роз`ясненні і зрозумілий.

Підписи сторін:

(підпис) ОСОБА_1

(підпис) ОСОБА_2

(підпис) ОСОБА_3 .

В підготовче судове засідання, яке відбулося 15.09.2023 року, позивач ОСОБА_1 , - не з`явився, проте, - в матеріалах справи міститься його письмова заява, в якій він просить суд слухати справу в частині затвердження мирової угоди без його участі, та просить затвердити мирову угоду сторін від 15.09.2023 року.

В підготовче судове засідання, яке відбулося 15.09.2023 року, відповідачка ОСОБА_2 , - не з`явилася, проте, - в матеріалах справи міститься її письмова заява, в якій вона просить суд слухати справу в частині затвердження мирової угоди без її участі, та просить затвердити мирову угоду сторін від 15.09.2023 року.

В підготовче судове засідання, яке відбулося 15.09.2023 року, третя особа, - ОСОБА_1 - не з`явився, проте, - в матеріалах справи міститься його письмова заява, в якій він просить суд слухати справу в частині затвердження мирової угоди без його участі, та просить затвердити мирову угоду сторін від 15.09.2023 року.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України розглянути справу без участі осіб, які беруть участь у справі та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів, та в підготовчому судовому засіданні не призначаючи справу до судового розгляду, - задоволити клопотання сторін про затвердження мирової угоди, та, відповідно, - закриття провадження у справі, - шляхом винесення судового рішення у виді ухвали, окремого процесуального документу, з постановленням в нарадчій кімнаті, - про закриття провадженя, обґрунтовуючи своє рішення наступним.

Норми процесуального права, використані судом при вирішенні питання про затвердження мирової угоди.

Згідно ст. 207 ЦПК України:

- мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб.

- сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу.

- до ухвалення судового рішення у зв`язку з укладенням сторонами мирової угоди суд роз`яснює сторонам наслідки такого рішення, перевіряє, чи не обмежені представники сторін вчинити відповідні дії.

- укладена сторонами мирова угода затверджується ухвалою суду, в резолютивній частині якої зазначаються умови угоди. Затверджуючи мирову угоду, суд цією ж ухвалою одночасно закриває провадження у справі.

Суд не вбачає застосування правових наслідків положення ч. 5 ст. 207 ЦПК України, - відмови у затвердженні мирової угоди і родовження судового розгляду, так як вважає, що в даному випадку:

- умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб, є невиконуваними;

- сторони брали участь у справі особисто, бажання на укладення мирової угоди було обопільне, відповідно, сторони не обмеженні у здійсненні своїх процесуальних прав, які надані їм діючим ЦПК України.

Згідно ст. 208 ЦПК України:

- виконання мирової угоди здійснюється особами, які її уклали, в порядку і в строки, передбачені цією угодою.

- ухвала про затвердження мирової угоди є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України «Про виконавче провадження».

- у разі невиконання затвердженої судом мирової угоди ухвала суду про затвердження мирової угоди може бути подана для її примусового виконання в порядку, передбаченому законодавством для виконання судових рішень.

Отже, слід зазначити, що сторонам по справі роз`яснено можливість укладення мирової угоди і суд сприяв примиренню сторін.

Дана письмова мирова угода укладена сторонами поза судом, та подана до суду 15.09.2023 року, та приєднана до матеріалів справи.

Суд вважає, що дана мирова угода укладена з урахуванням загальних правил вчинення правочинів у письмовій формі.

Суд перевірив, чи не суперечить мирова угода закону, а також, чи не порушує вони прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб.

Відповідно, затвердження судом мирової угоди як форма вирішення спору є спрощеною процесуальною процедурою, в якій не передбачено обов`язку доказування та оцінки доказів.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого судового засідання суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Згідно ч. 4 ст. 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому судовому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 ЦПК України.

Враховуючи вищевикладене, керуючись п. 2 ч. 2 ст. 200, ч. 4 ст. 200, ст.ст. 207, 208, п. 1 ч. 1 ст. 258, 259 261, 263, 268, 272 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Затвердити та визнати мирову угоду від 15.09.2023 року в справі № 368/553/23, провадження № 2/368/351/23, за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, - ОСОБА_3 , - про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування, на наступних умовах:

- Позивач ОСОБА_1 та відповідачка ОСОБА_2 , а також третя особа ОСОБА_3 , - сторони у справі №368/553/23, - за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про визнання майна спільною сумісною власністю, визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування, з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок уклали дану мирову угоду на наступних умовах:

1. Сторони цієї мирової угоди визнають, що до складу спадщини померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 входило наступне майно:

- житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

2. Сторони, які діють свідомо, добровільно, за взаємною згодою і попередньою домовленістю, розуміючи значення своїх дій та їх правові наслідки, домовились поділити майно, що є предметом позову та вказано у п. 1 даної Мирової угоди, наступним чином:

2.1. визнати за ОСОБА_1 право особистої власності на:

- житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

3. Підписанням цієї Мирової угоди ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , засвідчують, що вони не мають та не будуть мати в майбутньому будь-яких претензій до ОСОБА_1 щодо майна, що є предметом позову та вказано у п. 1 даної Мирової угоди.

4. Мирова угода підлягає затвердженню судом і набуває чинності з моменту набрання законної сили ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області про її затвердження.

5. Дана Мирова угода та ухвала суду про визнання Мирової угоди є підставою для реєстрації (оформлення) ОСОБА_1 права власності на нерухоме майно відповідно до чинного законодавства України.

6. Мирова угода укладена у чотирьох примірниках по одному для кожної зі Сторін угоди та один для суду з метою приєднання до матеріалів цивільної справи. Кожний примірник має однакову юридичну силу.

7. Сторони стверджують, що дана угода укладена в добровільному порядку, без тиску та обману, не внаслідок збігу тяжких обставин, умови угоди сторонами зрозумілі. Текст угоди прочитаний особисто кожною Стороною, доповнень та зауважень немає.

8. Сторони цієї Мирової угоди дійшли згоди про те, що понесені ними судові витрати залишаються за Сторонами, що їх понесли та не підлягають розподілу судом.

9. Зміст ст.ст. 207, 208, 256 ЦПК України про наслідки укладення мирової угоди та закриття провадження у справі Сторонам роз`ясненні і зрозумілий.

Провадження в справі № 368/553/23, провадження № 2/368/351/23, за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, - ОСОБА_3 , - про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування, - закрити на підставі ч. 4 ст. 207 ЦПК України.

Ухвала може бути оскаржена на підставі п.п. 11, 15 ч. 1 ст. 353 ЦПК України.

На підставі ч. 1 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 354 ЦПК України учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне сокарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Згідно ст. 355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Згідно п. 15.5 Перехідних Положень ЦПК України від 03 жовтня 2017 року, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Кагарлицький районний суд Київської області протягом п`ятнадцяти днів з моменту проголошення, а особами, які не були присутні при проголошенні ухвали, - протягом п`ятнадцяти днів з моменту отримання ухвали.

Суддя: О.В. Закаблук