РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.08.2023

Справа № 761/18048/22

Провадження № 2/522/5220/22

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Ярема Х.С.

при секретарі судового засідання - Кніш Д.А.

представник позивача - ОСОБА_1

розглянув у загальному позовному провадженні справу

за позовом ОСОБА_2

до ОСОБА_3

про стягнення заборгованості.

ВСТАНОВИВ:

1.26.10.2022 до суду за підсудністю з надійшов позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 .

2.Позивач просив суд:

-стягнути з ОСОБА_3 борг за борговою розпискою від 04.02.2022 у розмірі 483 829,58 доларів США, який складається з 470 000 доларів США (основний борг) та 13 829,58 доларів США (6% річних за користування коштами);

-стягнути судові витрати.

3.11.11.2022 відкрито загальне позовне провадження.

4.15.03.2023 закрито підготовче провадження.

5.За даними Державної міграційної служби України місце проживання гр. ОСОБА_3 не встановлено. Відповідач повідомлявся про розгляд справи в порядку ч. 11 ст. 128 ЦПК України через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Відзив на позов не подавався.

6. ОСОБА_2 звернення до суду з позовом обгрунтовує тим, що 04.02.2021 між ним та ОСОБА_3 було складено боргову розписку, за якою ОСОБА_3 взяв в борг у ОСОБА_2 470 000 доларів США. За користування позикою встановлено плату 6% річних. У встановлений строк борг не повернув.

Між ОСОБА_2 до ОСОБА_3 було складено дві боргові розписки. Першої розписки від 04.02.2021 про передачу основної суми 470 000 доларів США ОСОБА_2 не представив. Другою розпискою від 04.02.2022 ОСОБА_3 підтвердив, що брав 04.02.2021 у ОСОБА_2 470 000 доларів США. В цій же розписці зазначено, що між ними досягнуто згоди про списання відсотків за користування коштами за попередній період з 04.02.2021 по 04.02.2022 та встановлення 6% річних за користування коштами. Строк повернення позики не пізніше 01.07.2022 з виплатою відсотків.

Представник позивача пояснив, що ОСОБА_3 є вітчимом ОСОБА_2 . Позивач особисто на окуповану територію АРК, де проживає ОСОБА_3 , він не їздив, а гроші передав для ОСОБА_3 через іншу особу, а той в свою чергу передав йому розписку.

Судом встановлені наступні фактичні обставини справи.

7.За змістом письмової розписки від 04.02.2022 в м. Ялта гр. ОСОБА_3 (адреса проживання зазначена як АДРЕСА_1 ):

- 04.02.2021 ОСОБА_3 отримав від ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) за договором позики 470 000 доларів США зі сплатою 6 % річних від отриманої суми.

- між ними досягнуто домовленості, щодо списання 6% річних від суми позики, які ОСОБА_3 повинен був сплатити на користь ОСОБА_2 за користування сумою позики за період з 04.02.2021 по 04.02.2022.

- ОСОБА_3 підтверджує, що станом на 04.02.2022 сума його боргу складає 470 000 доларів США, які він зобов`язується повернути ОСОБА_2 з сплатою 6% річних від отриманої суми за користування позикою за першою вимогою, але не пізніше 01.07.2022.

8.За розрахунком ОСОБА_2 станом на 02.08.2022 заборгованість ОСОБА_3 (виходячи з офіційного курсу НБУ гривні до долара США 1 долар США = 36,5686 грн.) складає 483 829,58 доларів США (470 000 + 13 829,58 (6%)).

Висновки суду.

9.Спір між сторонами виник щодо стягнення коштів за розпискою від 04.02.2022. Підставою позову є не виконання зобов`язань щодо повернення позики.

10.У зв`язку з цим, суд повинен з`ясувати реальність позики та правову природу розписки, як боргової розписки.

11.Як вбачається зі змісту розписки, позивач позичив відповідачу значну суму коштів 470 000 доларів США. Крім того, розписка складена в Автономній Республіці Крим в 2022 році, тобто в період, коли ця територія є тимчасово окупованою територією України.

12.Відтак на фізичну особу як заявника грошових вимог на підставі боргової розписки покладається обов`язок підвищеного стандарту доказування в разі виникнення вмотивованих сумнівів щодо обґрунтованості вимог такого кредитора. Під час розгляду заяви кредитора з відповідними грошовими вимогами до боржника суду потрібно враховувати достатність (повноту і всебічність) поданих доказів як взаємозв`язок їх сукупності, що дозволяє суду зробити достовірний висновок про існування заборгованості за борговою розпискою.

У разі вмотивованих сумнівів інших кредиторів щодо реальності (дійсності) такої заборгованості обґрунтування грошових вимог до боржника самим лише договором позики та/або борговою розпискою у справі про неплатоспроможність фізичної особи може бути недостатнім.

При цьому визначена приписами ст. 204 ЦК України презумпція правомірності укладеного між сторонами правочину не спростовує відповідного обов`язку заявника-кредитора, вимоги якого підтверджені борговою розпискою, надати сукупність усіх необхідних доказів на обґрунтування своїх вимог.

Отже, не досліджуючи дійсність відповідного правочину, що виходить за межі предмета розгляду заяви кредитора з грошовими вимогами до боржника, суд у справі про неплатоспроможність фізичної особи, вирішуючи питання про належне документальне підтвердження кредиторських вимог за борговою розпискою, може надати правову оцінку реальності (дійсності) таких зобов`язань на підставі інших доказів, що підтверджують/спростовують фінансову спроможність цього кредитора щодо надання відповідної позики боржнику(постанова ВС у справі № 902/221/22).

13.Досліджуючи правову природу розписки від 04.02.2022 судом встановлено таке.

14.Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

15.Розписка не є формою договору, а може лише підтверджувати укладення договору позики. По своїй суті розписка позичальника є тільки замінником письмової форми договору позики, оскільки вона підписується тільки позичальником.

16.За своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання у борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи договори позики чи боргові розписки, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа і, зважаючи на встановлені результати, робити відповідні правові висновки (постанова ВС від 16.01.2019 у справі № 464/3790/16-ц).

17.При цьому, факт отримання коштів в борг підтверджує не будь-яка розписка, а саме розписка про отримання коштів, зі змісту якої можна встановити, що відбулася передача певної суми коштів від позикодавця до позичальника з обов`язком повернення (постанова ВС від 26.04.2022 у справі № 753/1349/20).

18.Згідно з копією письмової розписки від 04.02.2022 (оригінал якої перевірено в судовому засіданні) в м. Ялта гр. ОСОБА_3 (адреса проживання зазначена як АДРЕСА_1 ):

- 04.02.2021 отримав від ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) за договором позики 470 000 доларів США зі сплатою 6 % річних від отриманої суми.

- між ними досягнуто домовленості, що списання 6% річних від суми позики, які ОСОБА_3 повинен був сплатити на користь ОСОБА_2 за користування сумою позики за період з 04.02.2021 по 04.02.2022.

- ОСОБА_3 підтверджує, що станом на 04.02.2022 сума його боргу складає 470 000 доларів США, які він зобов`язується повернути ОСОБА_2 з сплатою 6% річних від отриманої суми за користування позикою за першою вимогою, але не пізніше 01.07.2022.

19.Отже, зі змісту наведеної розписки стає зрозуміло, що зобов`язання щодо передачі 470 000 доларів США в дійсності оформлялись двома різними розписками (04.02.2021 та 04.02.2022). Підтвердив це й представник позивача.

20.Першої розписки від 04.02.2021 про передачу основної суми 470 000 доларів США ОСОБА_2 не представив.

21.Другою розпискою (яка є предметом цієї справи) лише підтверджується зміст первинного зобов`язання про отримання 470 000 доларів США та підтвердження, що сума боргу станом на 04.02.2022 складає 470 000 доларів США.

22.Тобто, відсутній первинний борговий документ (04.02.2021) про передачу ОСОБА_2 . 04.02.2021 ОСОБА_3 470 000 доларів США. Дійсна правова природа цієї розписки судом не з`ясована з огляду на відсутність цієї розписки.

23.

24.Крім того, з огляду на суму позики позивачем як кредитором не доведено його реальну фінансову платоспроможність щодо наявності у нього 470 000 доларів США.

25.В контексті цього суд бере до уваги й те, що письмова розписка складена на тимчасово окупованій території України в м. Ялта АР Крим, де ніби то проживає ОСОБА_3 . В свою чергу, ОСОБА_2 проживає в Дніпропетровській області.

26.Суд з`ясовував порядок передачі та отримання коштів. Представник позивача пояснив, що ОСОБА_2 не їздив в АРК, а передав гроші для ОСОБА_3 через іншу особу, а він написав та передав розписку через інших осіб.

27.Тобто, для передачі 04.02.2021 коштів слід було перетнути адміністративний кордон України з тимчасово окупованою територією АР Крим.

28.Станом на дату укладення розписки від 04.02.2021 діяв Закон України «Про створення вільної економічної зони «Крим» та про особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України».

29.Згідно з ст. 1 цього Закону територія вільної економічної зони «Крим» запроваджується у межах двох адміністративно-територіальних одиниць України: Автономної Республіки Крим та міста Севастополя. Адміністративний кордон між територією ВЕЗ "Крим" та іншою територією України збігається із суходільним адміністративним кордоном між Автономною Республікою Крим та Херсонською областю.

30.Згідно з п. 7.1 ст.7 цього Закону на фізичних осіб, які перетинають адміністративний кордон ВЕЗ «Крим» поширюється дія розділу XII Митного кодексу України з урахуванням положень статті 9 цього Закону щодо переміщення валютних цінностей.

31.Так, згідно з п. 9.2 ст.9 цього Закону фізичні особи мають право ввезти на територію ВЕЗ «Крим» або вивезти з неї на іншу територію України готівкові кошти або банківські метали на суму, встановлену Національним банком України згідно з Декретом Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» та відповідно до вимог Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму».

32.Згідно з ст. 8 Закону України «Про валюту і валютні операції» (станом на дату укладення розписки) транскордонне переміщення фізичними особами валютних цінностей у сумі, що дорівнює або перевищує еквівалент 10 тисяч євро за офіційним курсом валют, встановленим Національним банком України на день переміщення через митний кордон України, підлягає письмовому декларуванню митним органам, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Транскордонне переміщення валютних цінностей шляхом поштових відправлень здійснюється лише шляхом поштових відправлень з оголошеною вартістю. Порядок транскордонного переміщення валютних цінностей суб`єктами валютних операцій і уповноваженими установами визначається Національним банком України з урахуванням норм частини першої цієї статті.

33.Отже, 470 000 доларів США повинні були перевозились через митний кордон України з обов`язковим письмовим декларування цих коштів. Однак доказів декларування переміщення валюти позивачем не надано. Відтак суд має не безпідставні сумніви в реальності правовідносин позики коштів між позивачем та відповідачем.

34.Як зазначалось, дослідження боргової розписки, передбачає виявлення судом справжньої правової природи укладеного договору, незалежно від найменування документа і, вже зважаючи на встановлені результати, суд має робити відповідні правові висновки.

35.В даному випадку, враховуючи особливості, які пов`язані з місцем укладення боргової розписки (тимчасово окупована територія України), сумою позики (470 000 доларів США), суд має пересвідчитися як в наявності розписки боржника, яка засвідчує отримання боржником від кредитора певної грошової суми, так і в наявній фінансовій можливості взагалі передачі кредитором суми боржнику. Також відсутність доказів належного митного декларування переміщення через митний кордом 470 000 доларів США, є обставиною, яка спростовує твердження позивача про передачу коштів відповідачу, не зважаючи на наявність боргової розписки в позивача.

36.Послідовність цих подій дає підстави для сумнівів у реальності спору про стягнення боргу за борговою розпискою від 04.02.2022.

37.За таких обставин, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_2 є не обгрунтованими, що є підставою для відмови в позові.

38.Зважаючи на відмову в задоволенні позову, судові витрати не підлягають відшкодуванню позивачу.

Керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_2 - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 28.08.2023.

Суддя Ярема Х.С.