Справа № 523/4090/23
Провадження №2/523/2619/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" серпня 2023 р.Суворовський районний суд міста Одеси в складі

головуючого - судді Сувертак І.В.

при секретарі Мельніченко Г. О.,

розглянув в відкритому судовому засіданні в залі суду №5 в місті Одесі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом

Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» (адреса: 01032, м. Київ, вул. С. Петлюри, буд. 30) до ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості за заявою-договором про надання кредиту,

Установив

Позивач звернувся з позовом до суду про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги мотивує тим, що 11 вересня 2020 року ОСОБА_1 уклав з позивачем заяву-договір №896529-303 про надання кредиту, отримав кредит шляхом перерахування грошових коштів на його поточний рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом та зобов`язався повертати кредит щомісячно згідно графіку, передбаченого Додатком №1 до Заяви-договору. Відповідно до умов договору загальна сума кредиту складала 102 900,00 гривень, строк кредиту 48 місяців, проценти за користування кредитом 0,01% річних, комісія за обслуговування кредиту - 2,9 % щомісячно.

Кредитні кошти було надано відповідачу у спосіб, що визначений кредитним договором, однак ОСОБА_2 свої зобов`язання за умовами кредитного договору не виконував, кредитні кошти у встановлений договором строк не повернув.

У зв`язку з зазначеними порушеннями станом на 22 лютого 2023 року заборгованість перед позивачем за Заявою-договором №896529-303 від 11 вересня 2020 року становить 149 346 грн. 46 коп., у тому числі: заборгованість за тілом кредиту - 83 685 грн. 78 коп.; заборгованість за відсотками - 10 грн. 48 коп.; заборгованість по комісії - 65 650 грн. 20 коп.

Позивач просить стягнути зазначену заборгованість перед банком з ОСОБА_1 та судові витрати, а саме: судовий збір у розмірі 2 684 грн. 00 коп.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 21 березня 2023 року було відкрито спрощене провадження по справі з викликом сторін по справі та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, позивачу на подання відповіді на відзив та відповідачу на подання заперечення (а.с. 84,85).

24 квітня 2023 року до суду надійшов відзив на позовну заяву від представника відповідача адвоката Досковського В.Г., у якому зазначено, що умови Заяви-договору №896529-303 про надання кредиту від 11 вересня 2020 року, якими передбачена сплата комісії за обслуговування кредиту, є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування», у зв`язку з чим позов в частині стягнення заборгованості у вигляді комісії в розмірі 65 650 грн 20 коп. задоволенню не підлягає, а заборгованість за тілом кредиту має бути зменшена на суми здійснених відповідачем платежів, які були враховані банком як сплата комісії.

Відповідь на відзив та заперечення до суду не надходили.

Позивач надав на адресу суду клопотання про розгляд справи у його відсутність (а.с.5).

Представник відповідача адвокат Досковський В.Г. надав клопотання про розгляд справи у його відсутність.

З`ясувавши обставини справи, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Судом встановлено наступні обставини.

Судом встановлено, що 11 вересня 2020 року ОСОБА_1 підписано Заяву-договір №896529-303 про надання кредиту, відповідно до якої останній просив Акціонерне товариство «ТАСКОМБАНК» надати кредит на власні потреби в рамках кредитного продукту «Зручна готівка Максимум» на умовах Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб: загальна сума кредиту 102 900 грн. 00 коп.; сума кредиту без комісії за надання кредиту 100 000 грн 00 коп.; комісія за надання кредиту (за наявності) 2,9%, що складає 2 900 грн. 00 коп.; строк кредиту 48 міс.; процент за користування кредитом 0,01% річних; комісія за обслуговування кредиту 2,9% щомісячно (а.с. 7).

Також відповідачем підписано паспорт споживчого кредиту за продуктом «Зручна готівка Максимум» від 11 вересня 2020 року, в якому вказано реальна процентна ставка, порядок повернення кредиту, наслідки прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит (а.с, 12).

Окрім того, відповідачем підписано: Додаток № 1 до Заяви-договору №896529-303 від 11 вересня 2020 року про надання кредиту «Детальний розпис складових загальної вартості кредиту та графік платежів» (а.с. 8) та заяву-анкету на оформлення банківських продуктів, яка містить інформацію про майно та активи позичальника (а.с. 12).

Згідно умов Заяви-договору №896529-303 про надання кредиту від 11 вересня 2020 року відповідач отримав кредит у розмірі 102 900 грн. 00 коп., що також підтверджується випискою по особовому рахунку за період з 11 вересня 2020 року по 22 лютого 2022 року. Проте, позичальник допустив неналежне виконання зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим виникла заборгованість за кредитним договором.

З наданого Акціонерним товариством «ТАСКОМБАНК» розрахунку заборгованості по кредитному договору №896529-303 від 11 вересня 2020 року вбачається, що станом на 22 лютого 2023 року ОСОБА_1 має заборгованість за кредитом у розмірі 149 346 грн 46 коп., з яких заборгованість по тілу кредиту складає 83 685 грн. 78 коп., заборгованість по процентам - 10 грн. 48 коп.; заборгованість по комісії 65 650 грн. 20 коп. (а.с. 30).

Також з розрахунку заборгованості по кредитному договору №896529-303 від 11 вересня 2020 року та виписки по особовому рахунку за період з 11 вересня 2020 року по 22 лютого 2022 року вбачається, що за період з 16 листопада 2020 р. по 03 грудня 2021 р. ОСОБА_1 було сплачено банку на виконання умов кредитного договору суму в розмірі 43 097 грн 30 коп., з яких Акціонерним товариством «ТАСКОМБАНК» 10 грн 28 коп. було зараховано в рахунок погашення відсотків за користування кредитом, 19 214 грн 22 коп. в рахунок погашення основного боргу, 23 872 грн 80 коп. в рахунок сплати комісії за обслуговування кредиту.

Позивачем за вих. № 15377/70-22 від 07.09.2022 року було направлено відповідачу повідомлення-вимогу про дострокове повернення кредиту та сплату нарахованих процентів (а.с. 67).

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися вiд вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Частиною другою ст. 638 ЦК України визначено, що договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Відповідно до ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу.

Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України.

Отже, оскільки відповідач отримав від позивача кредит, він зобов`язаний його повернути та сплатити визначені договором відсотки за користування кредитом.

Що стосується сплати комісії за обслуговування кредиту суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 6 статті 3 ЦК України справедливість, добросовісність та розумність належать до загальних засад цивільного законодавства.

За змістом загальних норм права об`єктом зобов`язання не можуть бути дії, які одна із сторін вчиняє на власну користь.

Сторони не можуть у договорі визначати взаємні права й обов`язки у спосіб, який суперечить існуючому публічному порядку, порушує положення Конституції України, не відповідає передбаченим статтею 3 ЦК України загальним засадам цивільного законодавства, що обмежують свободу договору, зокрема справедливості, добросовісності, розумності (пункт 6 частини першої вказаної статті). Домовленість сторін договору про врегулювання відносин усупереч існуючим у законодавстві обмеженням не спричиняє встановлення відповідного права та/або обов`язку, як і його зміни та припинення. Тому підписання договору не означає безспірності його умов, якщо вони суперечать законодавчим обмеженням (висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 1 червня 2021 року у справі № 910/12876/19 (пункти 7.6-7.10)).

Банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг (частина третя статті 55 Закону України «Про банки та банківську діяльність).

З урахуванням принципів справедливості та добросовісності на позичальника не можна покладати обов`язок сплачувати платежі за послуги, за отриманням яких він до кредитодавця фактично не звертався. Недотримання вказаних принципів призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту. Виконання позичальником умов кредитного договору, встановлених із порушенням зазначених принципів, не приводить ці умови у відповідність до засад цивільного законодавства (висновок Великої Палати Верховного Суду у справі № 363/1834/17, викладений в постанові від 13.07.2022 р.)

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» комісії за споживчим кредитом відносяться до витрат споживача, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

Комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» (висновок Великої Палати Верховного Суду у справі № 496/3134/19, викладені в постанові від 13.07.2022 р.)

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивачем у справі не надано жодних доказів надання відповідачу за його вимогою послуг з обслуговування Кредиту в обсязі більшому, ніж встановлено ч. 1 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування».

Відповідно до ч. 2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Згідно ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

Як зазначено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 р. у справі № 496/3134/19 якщо сторона правочину вважає його нікчемним, то така сторона за загальним правилом може звернутися до суду не з вимогою про визнання нікчемного правочину недійсним, а за застосуванням наслідків виконання недійсного правочину (наприклад, з вимогою про повернення одержаного на виконання такого правочину), обґрунтовуючи свої вимоги нікчемністю правочину. Якщо ж інша сторона звернулася до суду з вимогою про виконання зобов`язання з правочину в натурі, то відповідач вправі не звертатись з вимогою про визнання нікчемного правочину недійсним (зустрічною чи окремою), а заперечувати проти позову, посилаючись на нікчемність правочину. Суд повинен розглянути такі вимоги i заперечення й вирішити спір по суті; якщо суд дійде висновку про нікчемність правочину, то суд зазначає цей висновок у мотивувальній частині судового рішення в якості обґрунтування свого висновку по суті спору, який відображається у резолютивній частині судового рішення.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За наведених підстав суд вважає, що умова укладеного між позивачем та відповідачем 11.09.2020 р. заяви-договору № 896529-303, викладена в п. 1.4. щодо сплати комісії в розмірі 2,9% щомісячно є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

З огляду на викладене позов в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості у вигляді комісії в розмірі 65 650,20 грн. задоволенню не підлягає.

Також, виходячи з нікчемності умов договору щодо сплати позичальником комісії в розмірі 2,9% щомісячно суми сплачених відповідачем на виконання умов договору сум, які були враховані позивачем в якості сплати комісії мають бути враховані в якості сплати суми основного боргу.

Виходячи з суми отриманого відповідачем кредиту в розмірі 102 900 грн. 00 коп., суму, сплачену відповідачем на виконання умов кредитного договору в розмірі 43 097 грн 30 коп., з яких Акціонерним товариством «ТАСКОМБАНК» 10 грн 28 коп. було зараховано в рахунок погашення відсотків за користування кредитом, суд вважає, що розмір невиконаного відповідачем основного зобов`язання зобов`язання за заявою-договором № 896529-303 про надання кредиту від 11.09.2020 р. складає 59 812,98 грн. (102 900 (43 097,30 - 10,28)).

Також в силу вимог ст. ст. 1048, 1050, 1054 ЦК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають нараховані та не сплачені відсотки за користування кредитом в сумі 10,48 грн.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, крім іншого як розподілити між сторонами судові витрати.

Як зазначено в ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Розмір задоволених судом вимог (59 823,46 грн.) складає 40,88% від ціни позову 146 346,46 грн. Отже, виходячи з розміру сплаченого позивачем судового збору (2684 грн.) стягненню з відповідача на користь позивача в якості відшкодування судових витрат підлягає сума в розмірі 1097,22 грн.

Керуючись ст.ст. 3, 11-13,17- 18,109,131,137, 141, 211, 223, 263-265, 268, 352,354 ЦПК України, суд,

Вирішив:

Позовні вимоги Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» (адреса: 01032, м. Київ, вул. С. Петлюри, буд. 30) до ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості за заявою-договором про надання кредиту задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» (адреса: 01032, м. Київ, вул. С. Петлюри, буд. 30, ) заборгованість за Заявою-договором №896529-303 від 11 вересня 2020 року у розмірі 59 823 грн. 46 коп., з яких 59 812 грн. 98 коп. - заборгованість по тілу кредиту, 10 грн. 48 коп. - заборгованість по відсоткам.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» (адреса: 01032, м. Київ, вул. С. Петлюри, буд. 30, ) судові витрати в розмірі 1 097 грн. 22 коп.

В іншій частині позовних вимог - відмовити у задоволенні.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Суворовський районний суд м. Одеси.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 11 серпня 2023 року.

Суддя