ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6289/23 Справа № 243/746/23 Суддя у 1-й інстанції - Фалін І.Ю. Суддя у 2-й інстанції - Агєєв О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2023 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Агєєва О.В.,

суддів Кішкіної І.В., Корчистої О.І.,

за участю секретаря судового засідання Шумило І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу №243/746/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про стягнення суми недоотриманої пенсії в порядку спадкування за законом, з апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 17 травня 2023 року, ухвалене у складі судді Фаліна І.Ю., -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою про стягнення недоотриманої пенсії в порядку спадкування, в обґрунтування якої зазначив, що є спадкоємцем після смерті свого батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

13 липня 2021 року позивач звернувся до Шостої запорізької державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини та 16 вересня 2021 року державним нотаріусом Зайцевою І.Г. позивачу було видане свідоцтво про право на спадщину за законом, з права на одержання суми недоотриманої пенсії в розмірі 100091,51 грн. в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецької області за період з 01.11.2017 по 31.07.2019, яка належить спадкодавцю, але не була ним отримана за життя. 20 вересня 2021 року позивач звернувся до Костянтинівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецької області із заявою про виплату недоотриманої пенсії та надав всі необхідні документи до неї, для отримання спадщини. Тільки в листопаді та грудні 2022 року відповідачем було виплачено позивачу кошти у виді недоотриманої пенсії за життя його батька в розмірі 532,18 грн., тобто в сумі меншій ніж вказано в свідоцтві про право на спадщину за законом. 12 грудня 2022 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецької області з проханням надати роз`яснення стосовно проведеної виплати, та наприкінці січня 2023 року отримав лист від відповідача в якому зазначено, що сума недоориманої пенсії ОСОБА_2 розрахована з урахуванням ч.1 ст.46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. Таким чином суми, що увійшли до складу спадщини померлого ОСОБА_2 за період з 19.09.2018 по 31.07.2019 обліковані Головним управлінням та включені до переліку отримувачів станом на 01 січня 2022 року. Відповідно до означеного Порядку позивачу проведено виплату коштів на погашення заборгованості в листопада 2022 року в розмірі 530,00 грн. та в грудні 2022 року в розмірі 2,18 грн. в межах бюджетних призначень. Позивач з вказаними доводами відповідача не погоджується та вважає, що Головне управління Пенсійного фонду України в Донецької області незаконно перешкоджає в реалізації його прав як спадкоємця на отримання всього належного йому спадкового майна - недоотриману пенсію в розмірі 100091,51 грн.

У зв`язку з наведеним просив суд стягнути з відповідача на свою користь недоотриману ОСОБА_2 пенсію, за період з 01.11.2017 по 31.07.2019, яка належить спадкодавцю, але не була отримана ним за життя, в розмірі 99559,33 грн. та судовий збір у розмірі 995,60 грн.

Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 17 травня 2023 року позовні вимоги задоволено стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 , недоотриману пенсію ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 99559 гривень 33 копійок, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 . Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погодившись з зазначеним судовим рішенням, Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області подало апеляційну скаргу, в якій просило рішення суду скасувати ухваливши рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначив, що з 01.12.2018 виплата пенсії ОСОБА_2 припинена відповідно до вимог статті 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 №1706-VII. За даними ІКІС ПФУ: Підсистеми «Звернення» ОСОБА_2 звернувся із заявою від 28.05.2019 року №1830 про поновлення виплати пенсії. Виплату пенсії ОСОБА_2 поновлено та починаючи з серпня 2019 року виплата пенсії проводилася шляхом нарахування місячного розміру та включення до сформованої відомості на виплату пенсій з подальшим зарахуванням на поточний рахунок, відкритий в банківській установі АТ «Ощадбанк». Пенсійна справа знята з обліку з 01.04.2021 року у зв`язку зі смертю пенсіонера 14.03.2021 року. За даними ІКІС ПФУ: Підсистеми «Звернення» зареєстровано звернення ОСОБА_1 до Головного управління із заявою від 20.09.2021 року №4552 щодо виплати недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 . За результатом розгляду наданих документів проведено нарахування суми недоотриманої пенсії в розмірі 100091,51 грн за період за період з 19.07.2018 по 31.10.2018 та з 01.12.2018 по 31.07.2019 року з урахуванням вимог ст. 46 Закону №1058. Відповідно до Порядку 1165 пенсійні виплати за минулий період, у тому числі нараховані на виконання рішень суду, що набрали законної сили, проводяться отримувачам за окремою програмою, передбаченою в бюджеті Пенсійного фонду України на відповідну мету, за рахунок коштів Державного бюджету України на відповідний рік.

Зазначені суми пенсії за минулий період ОСОБА_2 обліковані Головним управлінням та включені до переліку отримувачів станом на 1 січня 2022 року. Протягом 2022 року відповідно до Порядку № 1165 проведено виплату коштів на погашення заборгованості в межах бюджетних призначень в листопаді 2022 року - в розмірі 530,00 грн та в грудні 2022 року в розмірі 2,18 грн. Залишок пенсійних виплат за минулий період станом на 01.01.2023 складає 99559,33грн. Кошти Державного бюджету України включаються до бюджету Пенсійного фонду України в обсягах, визначених Законом України про Державний бюджет України на відповідний рік. Бюджет Пенсійного фонду України на 2023 рік на сьогодні не затверджено. Таким чином, подальша виплата означених коштів буде проводитись після прийняття бюджету Пенсійного фонду України на 2023 рік за умови виділення коштів та в межах затверджених бюджетних призначень для здійснення відповідних виплат відповідно до означеного Порядку

Відзив на апеляційну скаргу надано не було.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку.

Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи, які не з`явились в судове засідання, оскільки, відповідно до частини 2 ст.372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підстав повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає вказаним вимогам закону.

З матеріалів справи вбачається, що згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Комунарським районним у м.Запоріжжі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у м.Донецьк.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 18 вересня 2019 року Приморським районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , про що складено відповідний актовий запис №875.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.09.2021 року, спадкова справа №366/2021, зареєстровано в реєстрі за №3-279, спадкоємцем ОСОБА_2 є його син ОСОБА_1 . Спадщина складається з права на одержання суми недоотриманої пенсії у розмірі 100091,51 грн. в Головному управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, за період з 01.11.2017 року по 31.07.2019 року, яка належить спадкодавцю. але не була отримана ним за життя, що стверджується листом Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 21.07.2021 року , №0500-1805-8/39702.

20.09.2021 року позивачем до пенсійного фонду було подано заяву про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера.

Згідно виписки по картковому рахунку позивача йому було перераховано в листопаді 2022 року - 530,00 грн та в грудні 2022 року 2,18 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем утримується належне позивачеві спадкове майно у виді суми недоотриманої пенсійної виплати в розмірі 99559,33 гривень, нарахованої пенсіонеру ОСОБА_2 і не виплаченій йому за життя, право власності на яку в порядку спадкування за законом перейшло до позивача та посвідчено свідоцтвом про право на спадщину за законом від 16.09.2021.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком та зазначає наступне.

Відповідно до положень ст.ст.1216, 1217, 1218, ч.ч.1, 2 ст.1220 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи.

Згідно положень ст.1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Зазначена стаття регулює питання спадкування сум соціальних виплат, право на одержання яких виникло у спадкодавця за життя, але не було ним реалізоване. За своєю правовою природою право на одержання заробітної плати, пенсії та інших подібних виплат є суворо особистим, оскільки виникає у чітко визначеної особи і має на меті саме її матеріальне забезпечення. Тому зі смертю одержувача цих коштів правовідносини щодо їх сплати, безумовно, припиняються. Таким чином, у даній статті визначається подальша доля тільки тих платежів, право на які виникло за життя спадкодавця.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам визначаються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»(надалі - Закон).

Статтею 52 Закону передбачено, що сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другійстатті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.

Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну.

У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Зміст частини 3 ст.52 Закону також узгоджується зі змістом ст.1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Крім того, зміст вищевказаних норм узгоджується із положеннями Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в частині 1 ст.91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Положення ч.ч.2, 3 ст.52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера.

Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми частини 1ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 06 липня 2020 року по справі № 750/8819/19, від 23 вересня 2020 року по справі № 428/6685/19, від 23 лютого 2022 року по справі № 428/10113/20.

Прийнявши спадщину в установленому законом порядку, спадкоємець набув право на все майно, яке належало спадкодавцеві на час смерті, а тому відповідно до статті 1227 ЦК України він має право на її отримання.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 13 квітня 2022 року у справі № 220/30/21, від 23 лютого 2022 року у справі № 428/10113/20.

Крім того, вбачається, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.09.2021 року, спадкова справа №366/2021, зареєстровано в реєстрі за №3-279, спадкоємцем ОСОБА_2 є його син ОСОБА_1 . Спадщина складається з права на одержання суми недоотриманої пенсії у розмірі 100091,51 грн. в Головному управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, за період з 01.11.2017 року по 31.07.2019 року, яка належить спадкодавцю. але не була отримана ним за життя, що стверджується листом Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 21.07.2021 року , №0500-1805-8/39702. Дане свідоцтво є чинним правовстановлюючим документом, відповідачем не оспорено, даних про визнання його недійсним повністю чи частково немає.

Відповідач фактично не заперечує наявність заборгованості, однак зазначає що її виплата буде проведена пізніше, за умови виділення бюджетних коштів. Однак ним не враховано, що спадкоємець має право на спадкове майно з моменту відкриття спадщини, та його право не залежить від виділення коштів на відповідні виплати. Таким чином, відповідачем було порушено право позивача на спадкове майно.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність правових висновків суду, зводяться до переоцінки доказів та на законність оскаржуваного судового рішення не впливають.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року; SERYVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909|04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд вважає, що підстав для скасування рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 17 травня 2023 року немає.

Відповідно до частин 1, 13 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З огляду на висновок про залишення апеляційної скарги без задоволення, підстав для перерозподілу судових витрат немає.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області залишити без задоволення.

Рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 17 травня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Судді: