Справа № 487/5181/23
Провадження № 2/487/2021/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.08.2023 суддя Заводського районного суду м. Миколаєва Лагода А.А. в м. Миколаєві, розглянувши позовну заяву з додатками ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Дельта Банк», третя особа: Перша Миколаївська державна нотаріальна контора, про зняття арешту з майна та скасування заборони на його відчуження, -

ВСТАНОВИВ:

15.08.2023 позивач звернулась до суду із вищезазначеним позовом, який мотивує тим, що є наймачем квартири АДРЕСА_1 на підставі рішення Виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 26.07.2013 №689 та в 2020 їй стало відомо про обтяження арештом та забороною відчуження вказаного майна. За інформацією з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 10.02.2020 слідує, що арешт нерухомого майна зареєстровано 19.09.2006 за №3752955 Першою Миколаївською державною нотаріальною конторою на підставі ухвали Заводського районного суду м. Миколаєва б/н від 13.09.2006 (суддя Разумовська О.Г., арешт №84). Звернення до Першої Миколаївської державної нотаріальної контори та Заводського районного суду м. Миколаєва з метою отримати ухвалу вказаного суду бажаного результату не дало, які звернення до банку («АТ Кредит банк» не отримала відповідь). Вказані обставини стали підставою для звернення до суду з вимогою: «Звільнити з-під арешту у вигляді заборони відчуження майно у вигляді квартири АДРЕСА_1 , наймачем якої є ОСОБА_1 відповідно до Рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради №689 від 26.07.2013 року, накладений ухвалою б/н від 13.09.2006 року Заводського районного суду м. Миколаєва.».

Відповідно до п. 42 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01.03.2013 № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» передбачено, що виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна. Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Виходячи з вимог ч. 1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Таким чином спір, що виник між сторонами має предметом зокрема нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_2 та має виключну підсудність, тобто повинен розглядатись за місцем знаходження нерухомого майна, що розташована на території Центрального району м. Миколаєва.

Відповідно до ч. 9 ст. 187 ЦПК України, якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 ЦПК України.

Згідно п. 1 ч. 1. ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншого суду якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Усі справи, що підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, розглядаються судом за встановленими правилами підсудності, а їх порушення є ознакою незаконності рішення. Згідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, закріпленого у п. 1 ст. 6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Відповідно до ч. 3 ст. 31 ЦПК України, передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Згідно ст. 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Враховуючи, що поданий позов територіально не підсудний Заводському районному суду м. Миколаєва, а підсудний Центральному районному суду м. Миколаєва, суд вважає за необхідне дану цивільну справу передати за підсудністю.

Керуючись ст.ст. 30, 31, 187, 258-261 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Дельта Банк», третя особа: Перша Миколаївська державна нотаріальна контора, про зняття арешту з майна та скасування заборони на його відчуження (54000, м. Миколаїв, вул. Декабристів, 41/12).

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя А.А. Лагода