КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/3997/23
Провадження № 2/552/4450/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.08.2023 року Київський районний суд м.Полтави в складі:

Головуючого судді - Турченко Т.В.,

При секретарі - Цимбалюк І.О.,

За участю адвоката - Бибик В.А.,

розглянувши у відкритому попередньому судовому засіданні в місті Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно, за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання права власності на частку у майні подружжя,-

В С Т А Н О В И В:

До суду звернулися ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з позовом до ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно. В позовній заяві вказували на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер їх батько ОСОБА_4 . 22.05.2012 року Другою полтавською державною нотаріальною конторою було відкрито спадкову справу №259/2012. Згідно Постанови державного нотаріуса Другої полтавської державної контори Шестун Н.Г. № 298/02-31 від 23.05.2023р. зазначено, що в спадковій справі знаходяться: заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_4 про прийняття спадщини, а також заява ОСОБА_3 про відмову від спадщини після смерті чоловіка ОСОБА_4 на користь його дітей ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Заповіти від імені ОСОБА_4 не посвідчувались. Свідоцтва про право на спадщину не видавались. Згідно рішення Київського районного суду м. Полтави від 13.03.2013р. за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до територіальної громади в особі Полтавської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування судом встановлено обставини, а саме, що спірний будинок по АДРЕСА_1 було збудовано ОСОБА_4 за час перебування в зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_3 . Тому суд приходить до висновку, що в силу норм ст.22 КпШС України спірне домоволодіння по АДРЕСА_1 є спільною власністю подружжя ОСОБА_4 і ОСОБА_3 . За таких обставин, враховуючи, що будинок по АДРЕСА_1 є спільною власністю подружжя ОСОБА_4 і ОСОБА_3 , а частки співвласників є рівними, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 має право на частину спірного домоволодіння, як частку в спільній сумісній власності подружжя. Тому суд приходить до висновку, що до складу спадкового майна після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 входить лише частина домоволодіння по АДРЕСА_1 . Таким чином, суд вважає, що кожен із позивачів ОСОБА_5 та ОСОБА_2 мають право на спадкування по частині домоволодіння. Таким чином, оскільки позивачі звернулись із позовом до неналежного відповідача та неправильно визначили розмір часток спадкоємців, судом було відмовлено в задоволенні позову.Згідно Постанови державного нотаріуса Другої полтавської державної нотаріальної контори Шестун Н.Г. № 298/02-31 від 23.05.2023р. позивачам по справі було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на частку в житловому будинку по АДРЕСА_1 . Оскільки спадкоємцями не подано документів, що посвідчують право власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 то позивачам було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Не проведення державної реєстрації вказаного права в органах БТІ є об`єктивною причиною щодо неможливості оформлення спадкових прав спадкодавцем у нотаріуса. В зв`язку з чим просили суд визнати за ними право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4 по частині за кожним, на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 у складі: житлового будинку загальною площею 82,8 кв.м., житловою площею 61,0 кв.м., сарай літ. «Б1», погріб літ. «Г1», гараж літ «Д1», навіс літ. «Е1», погріб вхідний літ. «Є1», сарай літ «Ж», літній душ літ «З1», вбиральня літ «И1», ворота з хвірткою №1, огорожа №2, колодязь №3, огорожа №4.

17.07.2023 року судом відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження з проведенням підготовчого судового засідання.

08.08.2023 року до суду надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання права власності на частку у майні подружжя, в якій вона просила суд, визнати за нею як частку в майні подружжя, право власності на частину житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 у складі: житлового будинку загальною площею 82,8 кв.м., житловою площею 61,0 кв.м., сарай літ. «Б1», погріб літ. «Г1», гараж літ «Д1», навіс літ. «Е1», погріб вхідний літ. «Є1», сарай літ «Ж», літній душ літ «З1», вбиральня літ «И1», ворота з хвірткою №1, огорожа №2, колодязь №3, огорожа №4.

В судовому засіданні представник позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 адвокат Бибик В.А. первісні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити, а також вимоги зустрічної позовної заяви ОСОБА_3 визнав в повному обсязі, щодо їх задоволення не заперечував.

Відповідач за первісним позовом ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, попередньо надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Первісні позовні вимоги визнає в повному обсязі. А також просить задовольнити зустрічні позовні вимоги в повному обсязі.

Враховуючи згоду адвоката Бибика В.А., наявність у справі достатніх доказів, суд приходить до висновку про розгляд справи за відсутності осіб, що не з`явилися.

Відповідно до вимог частини 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Враховуючи, що сторонами по справі було визнано, як первісні позовні вимоги, такі і зустрічні позовні вимоги, суд приходить до висновку про винесення рішення по справі в підготовчому судовому засіданні.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 , виданого Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції. Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно. Спадкування відбувалось за законом.

22.05.2012 року Другою полтавською державною нотаріальною конторою було відкрито спадкову справу №259/2012., що підтверджується Витягом із спадкового реєстру.

Згідно Постанови державного нотаріуса Другої полтавської державної контори Шестун Н.Г. № 298/02-31 від 23.05.2023р. зазначено, що в спадковій справі знаходяться: заява ОСОБА_1 про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_4 ; заява ОСОБА_2 про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_4 та заява ОСОБА_3 про відмову від спадщини після смерті чоловіка ОСОБА_4 на користь його дітей ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Заповіти від імені ОСОБА_4 не посвідчувались.

Свідоцтва про право на спадщину не видавались.

Згідно ч.4 ст. 79 ЦПК України, обставини встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи у якій беруть участь ті самі особи щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно рішення Київського районного суду м. Полтави від 13.03.2013 року за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до територіальної громади в особі Полтавської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування судом встановлено обставини, а саме, що спірний будинок по АДРЕСА_1 було збудовано ОСОБА_4 за час перебування в зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_3 . Тому суд приходить до висновку, що в силу норм ст.22 КпШС України спірне домоволодіння по АДРЕСА_1 є спільною власністю подружжя ОСОБА_4 і ОСОБА_3 . За таких обставин, враховуючи, що будинок по АДРЕСА_1 є спільною власністю подружжя ОСОБА_4 і ОСОБА_3 , а частки співвласників є рівними, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 має право на частину спірного домоволодіння як частку в спільній сумісній власності подружжя. Тому суд приходить до висновку, що до складу спадкового майна після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 входить лише частина домоволодіння по АДРЕСА_1 . Таким чином суд вважає, що кожен із позивачів ОСОБА_5 та ОСОБА_2 мають право на спадкування по частині домоволодіння. Оскільки позивачі звернулись із позовом до неналежного відповідача та неправильно визначили розмір часток спадкоємців тому судом було відмовлено в задоволенні позову.

Згідно Постанови державного нотаріуса Другої полтавської державної нотаріальної контори Шестун Н.Г. № 298/02-31 від 23.05.2023 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на частку в житловому будинку по АДРЕСА_1 .

Враховуючи, що нотаріус не може видати свідоцтва про право на спадщину на частину будинку, позивачі змушені звертатись до суду для його захисту.

Слід зазначити, що порядок оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна, на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію, наведено в ДБН А.3.1-3-94 "Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів" та в листі Державного комітету України з будівництва та архітектури від 23 березня 1999 року № 12/5-126.

Виходячи зі змісту наведених нормативних актів, громадяни, які збудували житлові будинки до 5 серпня 1992 року, могли за умови прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями отримати правовстановлюючі документи на будинок, навіть якщо його споруджено самовільно (самочинно) на земельній ділянці, яка перебуває в їх законному користуванні або у приватній власності. За наявності відповідних доказів судами може визнаватися право власності в порядку спадкування на спірні будівлі, збудовані до 5 серпня 1992 року, на які спадкодавцем не було отримано правовстановлюючі документи.

Відповідно до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР реєстрацію будинків із обслуговуючими будівлями і спорудами та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР провадили бюро технічної інвентаризації виконкомів місцевих рад депутатів трудящих. Об`єктами реєстрації були будинки та домоволодіння з окремим порядковим номером на вулиці, провулку, площі. Реєстрації підлягали всі будинки і домоволодіння в межах міст і селищ міського типу Української РСР, що належали місцевим радам депутатів трудящих, державним, кооперативним і громадським установам, підприємствам і організаціям, а також ті будинки і домоволодіння, які належали громадянам на праві особистої власності. Інструкція втратила чинність згідно із наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року № 56.

На виконання постанови КМУ від 27 лютого 1995 року № 150 "Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України" були прийняті Правила державної реєстрації об`єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, затверджені наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року № 56, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 19 січня 1996 року за № 31/1056. Правила встановлювали порядок державної реєстрації об`єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб. До об`єктів нерухомого майна, що підлягали державній реєстрації, відносяться: жилі будинки (домоволодіння), розташовані на земельній ділянці під окремим порядковим номером на вулиці, площі, провулку; нежилі будинки, дачі, садові будинки, гаражі, будівлі виробничого, господарського, соціально-побутового та іншого призначення, розташовані на окремих земельних ділянках; вбудовані в жилі будинки нежилі приміщення (як частини цього будинку); квартири в багатоквартирних будинках.

Відповідно до п. 4.1 зазначених Правил оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна проводилось із видачею свідоцтва про право власності: фізичним особам на новозбудовані, перебудовані або реконструйовані об`єкти нерухомого майна; власникам спільних будівель, які на законних підставах здійснили перебудову, прибудову, внаслідок чого змінились належні їм частки; членам житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу, товариства або об`єднання, які повністю внесли свої пайові внески та в інших випадках. Державні органи приватизації видавали свідоцтва наймачам квартир у державному житловому фонді, які приватизували їх відповідно до Закону України від 19 червня 1992 року № 2482-XII "Про приватизацію державного житлового фонду". Правила втратили чинність на підставі наказу Держархітектури від 9 червня 1998 року № 121.

Згідно Свідоцтва на забудову садиби в сільських населених пунктах Української РСР, зареєстрованого в сільській раді 16.10.1971 року спадкодавець ОСОБА_4 набув право власності на спірний житловий будинок. Згідно п. 7 вказане Свідоцтво є документом, що посвідчує право особистої власності на будівлі.

Однак не проведення державної реєстрації вказаного права в органах БТІ є об`єктивною причиною щодо неможливості оформлення спадкових прав спадкодавцем у нотаріуса.

Відповідно до ст..1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ч.3 ст.1296 ЦКУ відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

А тому на підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно підлягають задоволенню в повному обсязі.

Крім того, суд приходить до висновку, що зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання права власності на частку у майні подружжя також підлягають виходячи з вищевикладеного.

Керуючись ст. ст. ст.4,5,10-13,19,76-81,89,95,247,263-265 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4 по частині за кожним, на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 у складі: житлового будинку загальною площею 82,8 кв.м., житловою площею 61,0 кв.м., сарай літ. «Б1», погріб літ. «Г1», гараж літ «Д1», навіс літ. «Е1», погріб вхідний літ. «Є1», сарай літ «Ж», літній душ літ «З1», вбиральня літ «И1», ворота з хвірткою №1, огорожа №2, колодязь №3, огорожа №4.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання права власності на частку у майні подружжя задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 як частку в майні подружжя, право власності на частину житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 у складі: житлового будинку загальною площею 82,8 кв.м., житловою площею 61,0 кв.м., сарай літ. «Б1», погріб літ. «Г1», гараж літ «Д1», навіс літ. «Е1», погріб вхідний літ. «Є1», сарай літ «Ж», літній душ літ «З1», вбиральня літ «И1», ворота з хвірткою №1, огорожа №2, колодязь №3, огорожа №4.

Рішення суду може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець с.Пишненки, Зіньківського району, Полтавської області, РНОКПП - НОМЕР_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 .

Позивач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженець с.Пишненки, Зіньківського району, Полтавської області, РНОКПП - НОМЕР_3 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_3 .

Відповідач - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженка: с.Шилівка, Зіньківського району, Полтавської області, РНОКПП - НОМЕР_3 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення виготовлено 16.08.2023 року.

Головуючий Т.В.Турченко