Справа №949/1490/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 серпня 2023 року Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:

головуючого - судді: Оборонової І.В.,

за участю секретаря: Волкодав А.А.,

заявника: ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дубровиця справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Дубровицька міська рада про встановлення факту, що має юридичне значення,

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, у якій просить встановити факт його постійного проживання разом із матір`ю ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 на час відкриття спадщини в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Свою заяву обгрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_2 , яка на день смерті проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . До дня смерті матері, заявник постійно з нею прожива в одному будинку та вів спільне господарство. За життя, 17 серпня 2001 року матір`ю було складено заповіт, яким вона все належне їй рухоме та нерухоме майно, а також житловий будинок з надвірними будівлями та сертифікат на земельну частку (пай) серії РВ №007562 заповіла заявнику. Після смерті матері відкрилась спадщина на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 та на дві земельні ділянки, які призначені для ведення особистого селянського господарства, та які розташовані на території колишньої Бережницької сільської ради Сарненського району Рівненської області. В подальшому заявник продовжував проживати у вказаному будинку разом із своїм батьком ОСОБА_3 до дня його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_2 , який також потребував допомоги, оскільки за станом здоров`я йому було важко самому господарювати. Нещодавно, під час огляду документів у будинку батьків, заявник виявив складений матір`ю на його ім`я заповіт, про існування якого він раніше і не здогадувався. Для отримання свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, заявник звернувся до приватного нотаріуса. Проте, нотаріусом у видачі свідоцтва на вищевказане спадкове майно було відмовлено, оскільки заявник не проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та не подав заяву до нотаріуса у шестимісячний строк для прийняття спадщини, а тому пропустив строк для прийняття спадщини. З цих підстав заяву просить задоволити.

В судовому засіданні заявник заяву підтримав та просив її задоволити, оскільки він дійсно постійно проживав разом із матір`ю без реєстрації у її будинку.

Від представника заінтересованої особи до суду надійшла заява про розгляд справи без їх участі, проти задоволення заяви не заперечують.

В судовому засіданні свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 пояснили, що ОСОБА_2 до дня смерті проживала в будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Разом із нею з моменту свого народження та до дня її смерті у вказаному будинку проживав її син ОСОБА_1 , який вів з нею спільне господарство та доглядав за нею до дня її смерті. Після того, як мати померла, він продовжив проживати у вказаному будинку разом з батьком, але в 2016 році помер і батько заявника, проте останній продовжив проживати за цією ж адресою без реєстрації.

Заслухавши заявника та свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заяву слід задоволити з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 08 травня 2014 року (а.с.5).

Згідно заповіту, посвідченого 17 серпня 2001 року секретарем Бережницької сільської ради Дубровицького району Рівненської області Луковець Г.Є та зареєстрованого в реєстрі за №56, ОСОБА_2 на випадок своєї смерті зробила розпорядження, яким все належне їй рухоме та нерухоме майно, а також житловий будинок з надвірними будівлями та сертифікат на земельну частку (пай) серії РВ №007562 заповіла заявнику (а.с.4).

Як вбачається із копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 09 червня 1981 року, заявник ОСОБА_1 є сином ОСОБА_2 (а.с.18).

За життя ОСОБА_2 належали дві земельні ділянки, які призначені для ведення особистого селянського господарства, та які розташовані на території Бережницької сільської ради Сарненського району Рівненської області, що підтверджується копіями державних актів на право власності на земельні ділянки (а.с.7,8).

З копії технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , власником вказаного будинку значиться " ОСОБА_2 " (а.с.9-11).

Окрім того, згідно виписки з погосподарської книги, виданої виконавчим комітетом Бережницької сільської ради за №665 від 21 червня 2016 року, житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , обліковується за ОСОБА_2 (а.с.15).

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько заявника - ОСОБА_3 , про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 23 травня 2016 року (а.с.6).

Згідно довідки №545/01 від 26 червня 2023 року, виданої виконавчим комітетом Дубровицької міської ради, ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на момент смерті була зареєстрована та проживала за адресою: за адресою: АДРЕСА_1 . До дня її смерті, разом із нею проживав її чоловік ОСОБА_3 , а також проживав без реєстрації її син ОСОБА_1 , який вів з нею спільне господарство (а.с.12).

Для юридичного оформлення права на спадкове майно, заявник звернувся до приватного нотаріуса. Проте, як вбачається із повідомлення приватного нотаріуса Войцехович О.О. від 14 липня 2023 року у видачі свідоцтва на право на спадщину йому було відмовлено, оскільки він не проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та не подав заяву до нотаріальної контори у шестимісячний строк для прийняття спадщини, а тому є таким, що пропустив строк для прийняття спадщини.

У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо, зокрема, згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Згідно з пунктами 2, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01 січня 2004 року тощо.

Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Частиною третьою статті 1268 ЦК визначено, що спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Отже, для підтвердження прийняття спадщини має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Згідно з частиною першою статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Разом з тим незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України).

Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

Таким чином, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку.

Крім того, щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори.

За змістом ст. 1268 ЦК України причини постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини вказана норма закону не передбачає.

Місцем проживання фізичної особи згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК України є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться.

При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом, як встановлення факту, що має юридичне значення.

Згідно з підпунктами 4, 10 пункту 4 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем.

Надані заявником докази відповідно до вимог ст. 76, 78-80 ЦПК України є допустимими, достовірним та достатніми. Оцінюючи їх у сукупності, суд приходить до висновку про доведеність заяви.

Встановлення цього факту для заявника має юридичне значення, оскільки є передумовою реалізації ним права на отримання свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно після смерті його матері ОСОБА_2 .

Таким чином, суд вважає доведеним факт проживання ОСОБА_1 , разом із його матір`ю ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 на час відкриття спадщини, за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі вищевикладеного та керуючись статтями ст.ст. 12, 13, 81, 89, 133, 141, 259, 263-265, 280 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Дубровицька міська рада про встановлення факту, що має юридичне значення - задоволити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом із його матір`ю ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 на час відкриття спадщини в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення може бути подана через Дубровицький районний суд Рівненської області в Рівненський апеляційний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Повний текст рішення суду складено о 14-30 год. 21 серпня 2021 року.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст.265 ЦПК України:

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає по АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , паспорт серії НОМЕР_5 , виданий 11 грудня 1997 Дубровицьким РВ УМВС України в Рівненській області.

Заінтересована особа: Дубровицька міська рада, вул. Воробинська, 16, м.Дубровиця Рівненська область, .

Суддя: підпис.

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду

Суддя Дубровицького

районного суду Оборонова І.В.