ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 541/259/20 Номер провадження 22-ц/814/3602/23Головуючий у 1-й інстанції Городівський О.А. Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2023 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Обідіна С.Б.,

суддів: Бутенко С.Б., Прядкіної О.В.,

розглянула в судовому засіданні у м. Полтаві, в порядку письмового провадження, апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Грищенка Євгенія Сергійовича на рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 25 квітня 2023 року по справі за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Євроінс Україна" до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу,

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2020 року ПАТ «Страхова компанія «Євроінс України» звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 з вимогою про відшкодування шкоди в порядку регресу.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що між ОСОБА_1 та товариством 6 червня 2019 року укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів.

11 липня 2019 року за участю забезпеченого транспортного засобу ВАЗ 2108 д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та транспортного засобу Volkswagen Passat CC д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 на а/д Р-42 Лубни-Миргород-Опішня сталася ДТП, в ході якої транспорті засоби отримали механічні пошкодження.

Згідно відомостей Національної поліції на момент дорожньої пригоди водій ОСОБА_3 перебував в стані алкогольного сп`яніння.

Постановою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 24 жовтня 2019 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, у зв`язку з чим товариством були здійснені страхові випадати ОСОБА_2 в розмірі 85000 грн.

У зв`язку з вищенаведеним, позивач просив стягнути з ОСОБА_1 в порядку регресу 85000 грн. та розподілити судові витрати по справі.

Рішенням Миргородського міськрайонного суд Полтавської області від 25 квітня 2023 року позовні вимоги ПАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» завдану шкоду в сумі 85000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» судові витрати у розмірі 2102 грн.

Не погодившись з даним судовим рішенням, представника відповідача ОСОБА_1 - адвокат Грищенко Є.С. оскаржив його в апеляційному порядку, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, не відповідність висновків суду обставинам справи, просив скасувати рішення районного суду та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Зокрема, вказував на недоведеність в ході судового розгляду факту перебування водія ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння, що в розумінні ст. 38 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виключає підстави для задоволення регресного позову.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За приписами ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 11 липня 2019 року на а/д Р-42 Лубни-Миргород-Опішня сталася ДТП за участю транспортного засобу ВАЗ 2108 днз НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та транспортного засобу Volkswagen Passat CC днз НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 .

Під час фіксації наслідків ДТП, працівниками поліції було встановлено факт перебування водія ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим останньому проведено медичний огляд .

Постановою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 24 жовтня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП.

За наслідками скоєної дорожньою-транспортної пригоди, водій ОСОБА_1 в передбаченому законом порядку пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі з виявленням у нього стану алкогольного сп`яніння, що стало підставою для складання працівниками поліції протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП.

За наслідками судового розгляду протоколу про адімнправопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_1 , Миргородським міськрайонним судом Полтавської області винесено постанову від 18.07.2019 року про закриття провадження по справі з підстав передачі матеріалів прокурору внаслідок встановлення судом ознак кримінального правопорушення за ст. 286 КК України, де стан алкогольного сп`яніння є обтяжуючою обставиною при призначені покарання.

В подальшому, Миргородським міськрайонним судом за наслідками повторного направлення протоколу про адміністративне правопорушення за фактом керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння було винесено постанову від 11.02.2020 року про закриття провадження по справі у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Цивільна відповідальність транспортного засобу ВАЗ 2108 днз НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 на час виникнення страхового випадку забезпечена полісом № АО / 1127581 від 06.06.2019 року.

Інший учасник ДТП, водій транспортного засобу Volkswagen Passat CC, днз НОМЕР_2 , ОСОБА_2 повідомив позивача про факт ДТП з подальшим проханням виплатити узгоджену суму страхового відшкодування у розмірі 85000 грн.

Сума узгодженого страхового відшкодування була виплачена ОСОБА_2 згідно платіжного доручення № 6610 від 27.11.2019 року.

В січні 2020 р. ПАТ «Страхова компанія «Євроінс України» звернулась до ОСОБА_1 з претензією про відшкодування шкоди у розмірі виплаченої узгодженої страхової виплати на суму 85000 грн.

Претензія відповідачем задоволена не була.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що у страховика в силу положень ст. 1191 ЦК України виникла право зворотної вимоги (регресу) до винної особами у розмірі виплаченого відшкодування з підстав, встановлених ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» , оскільки матеріалами справи доводиться факт перебування ОСОБА_1 як водія, шо спричинив дорожньо-транспорту пригоду, в стані алкогольного сп`яніння.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції як з таким, що ґрунтується на матеріалах справи та вимогах закону.

Підстави та порядок відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, та шкоди, завданої внаслідок взаємодії цих джерел, визначені нормами статей 1187, 1188 ЦК України.

Згідно статті 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди.

За змістом ч.1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Згідно до положень Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов:

- до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду:

а) якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції ( ст. 38, п.38.1, п.п. 38.1.1. ).

Вказані норми є спеціальними та регулюють спірні правовідносини щодо наявності підстав у страховика пред`явити регресний позов до водія , якщо останній керував забезпеченим транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Заперечуючи підстави пред`явленого страховою компанією регресного позову, відповідач наполягав на тому, що матеріали справи не містять належних доказів щодо перебування його як водія в стані алкогольного сп`яніння, оскільки в передбаченому законом порядку він не був визнаний винним в скоєнні правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП з підстав відсутності судового рішення, яке б набрало законної сили.

Відхиляючи вказані заперечення, суд першої інстанції обґрунтовано зауважив, що зібраними по справі доказами доводиться факт перебування водія ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння.

При цьому, суд встановив, шо сторонами визнається факт виявлення у водія ОСОБА_1 алкогольного сп`яніння за наслідками проведеного йому огляду в медичному закладі.

Крім того, місцевим судом зроблено правильний висновок про те, що провадження за ч.1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_1 було закрито не з нереабілітуючих підстав, а лише внаслідок закінчення строків притягнення до відповідальності.

Будь-яких інших доказів, які б доводили факт відсутності вини водія ОСОБА_1 в скоєнні адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП матеріали справи не містять.

Таким чином, визначившись з характером спірних правовідносин та вірно застосувавши норми матеріального права, зокрема ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позовні вимоги страхової компанії.

Доводи апеляційної скарги вищевказаних висновків не спростовують та не містять посилань на обставини, які б свідчили про наявність підстав для скасування судового рішення.

Твердження апелянта про недоведеність факту перебування водія ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння спростовуються зібраними по справі доказами, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку.

При цьому, заперечуючи надані позивачем докази на доведення такого факту, відповідачем всупереч ст.ст. 12, 82 ЦПК України не було надано суду жодних належних доказів на спростування обставин про перебування водія в стані алкогольного сп`яніння.

Те, що останній не був притягнутий до відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, а провадження по справі було закрито з підстав закінчення строків, визначених ст. 38 КУпАП - не є свідченням перебування водія в тверезому стані, оскільки така підстава закриття провадження є не реабілітуюча, яка б спростовувала факт наявності вини особи в порушенні закону.

Крім того, вказаний факт доводиться і іншими письмовими доказами по справі - результатом медичного освідування водія ОСОБА_1 із встановленими показниками проміле алкоголю, протоколом про адміністративне правопорушення, постановою про закриття провадження по справі з передачею матеріалів прокурору.

Вищевказані документи в розумінні положень ст.ст. 77, 78 ЦПК України є належними письмовими доказами, які містять інформацію щодо предмета доказування, а саме про перебування водія ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння, яким суд першої інстанції дав правильну оцінку та прийняв до уваги при вирішенні спору.

Оскільки закриття провадження у справі за закінченням строків накладення адміністративного стягнення свідчить як про подію правопорушення, так і про вину у вчиненні правопорушення відповідача, який пройшов медичне обстеження на стан алкогольного сп`яніння, результати якого підтвердили його наявність, сама по собі відсутність судового рішення, що набрало законної сили, про визнання водія ОСОБА_1 винним в скоєнні правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП не спростовує факт перебування такого водія в стані алкогольного сп`яніння, що є правовою підставою для покладення на останнього відповідальності згідно до п.п. «а» п.п. 38.1.1 п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

За вказаних обставин, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду, який при вирішенні спору не допустив порушень матеріального або процесуального закону.

Керуючись ст. ст. 367, 374 ч. 1 п. 1, 375, 381, 384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Грищенка Євгенія Сергійовича залишити без задоволення.

Рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 25 квітня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з часу її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 18 серпня 2023 року.

Судді: О.І. Обідіна С.Б. Бутенко О.В. Прядкіна