РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2023 року Володимир-Волинський міський суд Волинської області у складі:

головуючого - судді Лутая А.М.

за участю секретаря судового засідання Жолоб К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Володимир цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Зимнівської сільської ради про визнання права на завершення приватизації та реєстрації права власності в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ

Позивач у березні 2023 року звернувся до суду з позовом до Зимнівської сільської ради про визнання права на завершення приватизації та реєстрації права власності в порядку спадкування за законом, який обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_2 . Після його смерті відкрилась спадщина за законом на земельні ділянки для обслуговування житлового будинку площею 0,25 га, для ведення особистого підсобного господарства площею 0,60 га, та користування площею 0,15 га, які були передані в порядку приватизації згідно рішення Зимнівської сільської ради №20/6 від 01.04.1994, на які батько права власності за життя не оформив. Згідно рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 21.02.2019 року спадщину після сметрі ОСОБА_2 частково прийняв позивач.

Позивач вказує, що в даний час у нього виникла необхідність оформити право власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_2 , однак через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно, та через те, що покійний ОСОБА_2 не встиг за життя завершити приватизацію та зареєструвати право власності на вказане майно, у нотаріальній конторі йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Просить визнати за ним в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , право на завершення приватизації та реєстрації права власності на:

- земельну ділянку площею 0,15 гав користування, що розташована за адресою: Волинська область, Володимирський район, с.Зимне;

- земельну ділянку площею 0,25 гадля обслуговування житлового будинку, що розташована за адресою: Волинська область, Володимирський район, с.Зимне;

- земельну ділянку площею 0,60 гадля ведення особистого підсобного господарства, що розташована за адресою: Волинська область, Володимирський район, с.Зимне.

Ухвалою суду від 10.03.2023 вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання.

Ухвало суду від 12.06.2023 закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті.

Позивач в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву, в якій просить проводити розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання також не з`явився, однак подав суду заяву, в якій просить проводити розгляд справи за його відсутності. Не заперечує проти задоволення позовних вимог в частині права на завершення приватизації та реєстрації права власності на земельну ділянку площею 0,25 га для обслуговування житлового будинку та площею 0,60 га для ведення особистого підсобного господарства, які розташовані в с.Зимне Володимирський район, Волинська область, що були виділені безкоштовно у приватну власність ОСОБА_2 на підставі рішення №20/6 від 01.04.1994 р. В решті позовних вимог просив відмовити оскільки згідно з п.6 розділу Х Перехідні положення Земельного кодексу України передбачено, що до 01.01.2008 року громадяни, які мали у постійному користування земельні ділянки повинні були переоформити у встановленому законом порядку право власності або право оренди на них. Згідно з ч.2 ст.92 ЗК України передача земельної ділянки у постійне користування громадянам не передбачена.

Враховуючи те, що учасники справи в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з ч.2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалося.

Дослідивши і оцінивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково з таких підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення.

Як вбачається з листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», передбачено, якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акту про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 - батько позивача. Вказані обставини підтверджуються копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , актовий запис №28, та копією свідоцтва про народження позивача серії НОМЕР_2 .

Відповідно до ч. 1 ст. 1218, ч.ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України внаслідок смерті особи відкривається спадщина, до складу якої входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Часом відкриття спадщини є день смерті особи.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина, яка складається із: земельної ділянки площею 0,25 гадля обслуговування житлового будинку, що розташована за адресою: Волинська область Володимирський район, с.Зимне; земельної ділянки площею 0,60 гадля ведення особистого підсобного господарства, що розташована за адресою: Волинська область, Володимирський район, с.Зимне, які були виділені у приватну власність ОСОБА_2 відповідно до рішення Зимнівської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області №20/6 від 01.04.1994 року «Про приватизацію земельних ділянок населення, що проживає на території сільської ради».

За життя ОСОБА_2 не завершив приватизацію вказаних земельних ділянок та не зареєстрував право власності на них.

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення, що передбачено частиною 1 статті 1225 ЦК України.

Згідно з пунктом «г» частини першої статті 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Пунктом «а» частини третьої статті 152 ЗК України передбачено, що захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання права.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 350/67/15-ц (провадження № 14-652цс18), а також у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 17 квітня 2019 року у справі № 723/1061/17 (провадження №61-26091св18) викладено правовий висновок про можливість визнання в порядку спадкування права на завершення приватизації земельної ділянки, що полягає в наступному.

Так, положеннями ЗК України встановлено, що набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до статті 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія пункту 1 розділу X «Перехідні положення» Земельного Кодексу України.

Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.

Згідно статті 126 Земельного Кодексу України, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Отже, у випадку, якщо спадкодавець за життя із дотриманням вимог законодавства розпочав процедуру приватизації земельної ділянки, проте не отримав на неї право власності у зв`язку зі смертю, спадкодаємці у порядку спадкування набувають право на завершення приватизації. У разі відмови компетентного органу спадкоємцям, належним та ефективним способом захисту їх прав у судовому порядку є звернення із позовом про визнання права на завершення приватизації.

Відтак, до складу спадщини входить, у тому числі, право на завершення процедури приватизації земельної ділянки, яку спадкодавець розпочав за життя у встановленому законом порядку та не завершив у зв`язку зі смертю. Це право не залежить від наявності у спадкоємця особистого права на приватизацію землі.

Відповідно до вимог ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ч.1 ст.1222 ЦК України).

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ч.1 ст.1261 ЦК України).

Такими чином позивач є спадкоємцем за законом першої черги після смерті ОСОБА_2 .

Відповідно до ч.ч.1,3,5 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Позивач прийняв спадщину, оскільки, відповідно до довідки Зимнівської сільської ради Володимирського району Волинської області №1008 від 22.11.2018, він був зареєстрований та постійно проживав разом зі спадкодавцем ОСОБА_2 на час відкриття спадщини. Інші спадкоємці за законом першої черги відсутні.

Проте, постановою приватного нотаріуса Володимирського районного нотаріального округу Волинської області Велимчаниці А.І. від 29.11.2018 року №239/02-31, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька ОСОБА_2 на вказані земельні ділянки, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на зазначене спадкове майно, та запропоновано звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно, який, відповідно до вимог ст. 68 Закону України «Про нотаріат», при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна.

Верховний Суд України у постанові Пленуму № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» в п.23 роз`яснив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

За таких обставин суд вважає, що визнання за позивачем права на завершення приватизації та реєстрації права власності на земельні ділянки площею 0,25 гата 0,60 га в рамках даного позову є необхідним і єдиним можливим способом захисту прав позивача як спадкоємця, а тому суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 в цій частині.

Одночасно суд вважає необхідним відмовити позивачу в задоволенні його позовних вимог в частині визнання за ним права на завершення приватизації та реєстрації права власності на земельну ділянку площею 0,15 га, оскільки згідно рішення Зимнівської сільської ради від 01.04.1994 №20/6 вказана земельна ділянка була передана ОСОБА_2 не для приватизаціє, а в користування.

Керуючись ст.ст. 4, 13, 81, 265 ЦПК України, ст.ст. 328, 392, 1216-1218,1297 ЦК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Зимнівської сільської ради про визнання права на завершення приватизації та реєстрації права власності в порядку спадкування за законом задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт НОМЕР_3 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , право на завершення приватизації та реєстрації права власності на:

- земельну ділянку площею 0,25 гадля обслуговування житлового будинку, що розташована за адресою: Волинська область Володимирський район, с.Зимне;

- земельну ділянку площею 0,60 гадля ведення особистого підсобного господарства, що розташована за адресою: Волинська область, Володимирський район, с.Зимне,

які були виділені у приватну власність ОСОБА_2 відповідно до рішення Зимнівської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області №20/6 від 01.04.1994 року.

В решті позову - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий А.М.Лутай