Справа №461/4368/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 серпня 2023 року м.Львів

Галицький районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Мироненко Л.Д.

з участю секретаря судового засідання: Гаврилюк В.Т.

представника відповідача Лазорко І.І.

ГУ НП у Львівській області

розглянувши в відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Головного управління Національної поліції у Львівській області та в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

Позовні вимоги.

Позивач звернувся до Галицького районного суду м. Львова із вказаним позовом, який обгрунтовує тим, що 21.11.2022 року стосовно нього інспектором поліції було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП. Постановою Сокальського районного суду Львівської області провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КУпАП закрито відповідно до положень ст. 247 КУпАП України. Позивач зазначає, що його вина у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП доведена не була, причинно-наслідковий зв`язок між його діями та наслідками відсутній, що стало підставою для закриття провадження у справі за нормами ст. 247 КУпАП. Вказані обставини заподіяли позивачеві моральні страждання, які полягають у негативних емоціях, тривозі, стресі, переживаннях, в емоційному напруженому стані, який викликаний страхом осуду зі сторони рідних та знайомих, приниженням гідності і втратою авторитету серед односельчан. Позивач вказує, що незаконні дії правоохоронних органів змусили його втратити віру у справедливість, у верховенство права та закону в суспільстві, в гуманізм судової системи та системи правоохоронних органів. Враховуючи вищенаведене, просить стягнути з державного бюджету України моральну шкоду в розмірі 37606 грн.

Рух справи в суді.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 02 червня 2023 року відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження із викликом сторін, призначено судове засідання.

Позиція сторін по справі.

В судове засідання позивач та його представник не з`явились. Подали заяву про слухання справи без їхньої участі. Крім того, від представника позивача надійшла до суду відповідь на відзив, у якій останній вказав, що відшкодування моральної шкоди провадиться незалежно від того, чи застосувались з боку держави будь-які заходи примусу, чи було понесено особою витрати на погашення штрафу, накладеного судом. Зазначив, що відсутність наслідків у вигляді розладів здоров`я внаслідок душевних страждань, психологічних переживань не свідчить про те, що позивач не зазнав страждань та приниження, а отже і не свідчить про те, що моральної шкоди йому не завдано. Додатково зазначив, що закриття справи про адміністративне правопорушення через відсутність в діях позивача його складу свідчить про те, що останнього притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно, а відшкодування завданої шкоди здійснюється незалежно від вини. Окрім того, внаслідок неправомірних дій відповідача ГУ НП у Львівській області, позивач змушений був докладати додаткових зусиль для відновлення своїх прав, що порушило його звичний ритм життя, вплинуло на його репутацію.

Представник відповідача ГУНП в Львівській області в судовому засіданні заперечував проти задоволення вимог позивача. Подав до суду відзив на позов, який мотивував тим, що у позові не доведено наявність вини ГУ НП у Львівської області, безпосереднього причинного зв`язку між неправомірними, на думку позивача, діями та заподіяною моральною шкодою. Додатково зазначив, що протокол про адміністративне правопорушення за своєю природою та змістом не є рішенням субєкта владних повноважень та не спричиняє зміни прав чи обовязків особи.

Представник відповідача Державної казначейської служби України в судове засідання не з`явився, подав до суду відзив на позов, у якому зазначив, що факт заподіяння позивачеві моральних страждань не підтверджуються жодними доказами. Вказав, що позивач не надав суду відповідного процесуального документу, який б підтверджував факт незаконності дій відповідача. Крім того, зазначив, що державне казначейство жодних прав та інтересів позивача не порушувало, не вступало у правовідносини з ним і жодної шкоди йому не завдавало, а тому не може нести відповідальності за іншими суб`єктами шкоду.

Встановлені судом фактичні обставини справи.

Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши доводи сторін, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, 21.11.2022р. о 11.03 год. по вул.Шкільна, 1 в с.Бодячів Червоноградського району ОСОБА_1 в порушення вимог п. 2.5. Правил дорожнього руху України, керував автомобілем марки «Hyundai Tucson» д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився під відеофіксацію.

Підставою для складення протоколу про адміністративне правопорушення стала відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за заявності явних ознак такого сп`яніння, що є самостійною підставою для притягнення водіїв до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Сокальського районного суду м. Львова від 09.05.2023 року провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч.1 ст.130 КУпАП було закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Закриваючи провадження по адміністративне провадження, суд зазначив, що працівником поліції не було задокументовано, обґрунтовано та не доведено належними і допустимими доказами факту порушення водієм ОСОБА_1 таких положень Правил дорожнього руху, які б відповідно до зазначених вимог закону давали право працівникам поліції здійснити законну зупинку транспортного засобу під керуванням останнього, а всі порушення, які інкриміновані порушника, виявлені працівниками поліції уже після безпосередньої зупинки транспортного засобу.

Мотиви прийняття рішення судом

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Загальні підходи до відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади, були сформульовані Верховним Судом у постанові від 10.04.2019 у справі №464/3789/17. Зокрема, суд дійшов висновку, що відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним з ефективних засобів юридичного захисту. Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання та приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання.

Порушення прав людини чи погане поводження з нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви: протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичної або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік і стан здоров`я потерпілого.

У справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади або місцевого самоврядування, суд, оцінивши обставин справи, повинен установити, чи мали дії (рішення, бездіяльність) відповідача негативний вплив, чи досягли негативні емоції позивача рівня страждання або приниження, установити причинно-наслідковий зв`язок і визначити сумірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам.

Відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності підстав, до яких відноситься наявність шкоди; протиправна поведінка заподіювана шкоди; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вина.

За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

При відшкодуванні моральної шкоди необхідно з`ясовувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних страждань, а також в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та чим він при цьому керується.

Статтею 81 ЦПК України визначено обов`язок доказування і подання доказів, кожною із сторін, яка повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Конституція є базовим законом і його норми знаходять своє втілення і розвиток в інших законах, які встановлюють умови і порядок відшкодування.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають, істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував у своїх рішеннях, що при оцінці доказів суд керується критерієм доведення «поза розумними сумнівом». Тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими.

Відповідно до пункту 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» N 4 від 31 березня 1995 року відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати чим підтверджується факт заподіяння позивачу моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Позивачем не доведено належними та допустимими доказами те, що неправомірними діями уповноважених посадових осіб ГУ НП у Львівській області та Державної казначейської служби України позивачу була завдана моральна шкода, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діями відповідачів та їхньої вини в заподіянні моральної шкоди..

Оцінюючи фактичні обставини, суд проиходить до переконання, що позивачем не доведено порушення звичних зв`язків його та родини, отримання ним моральних страждань у зв`язку зі складанням протоколу про адміністративне правопорушення та його зверненням до суду.

Крім того, звернення до суду за захистом своїх порушених прав, саме по собі, не може вважатись спричиненням моральної шкоди.

Керуючи атомобілем та маючи статус водія, особа об`єктивно повинна припускати можливість його зупинки працівниками поліції.

Зі змісту постанови Сокальського районного суду Львівської області вбачається, що суд не оцінював законність або незаконність дій поліцейського при складанні протоколу про адміністративне правопорушення за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, відповідальність за яку передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП. Рішення про закриття провадження грунтувалось лише на недоведенності працівниками поліції факту порушення ОСОБА_1 таких положень Правил дорожнього руху, які б відповідно до зазначених вимог закону давали право зупинки останнього.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що порушення працівниками поліції процедури притягнення позивача до адміністративної відповідальності, як зазначено у постанові Сокальського районного суду Львівської області, само по собі, не може бути єдиною формальною підставою для стягнення коштів з Держави Україна, особливо в період війни з російською федерацією.

Отже, належних та допустимих доказів на підтвердження того, що в результаті неправомірних, винних дій чи бездіяльності посадових осіб ГУ НП у Львівській області позивач зазнав будь-яких фізичних або душевних страждань, позивачем не надано. Також позивачем не підтверджена наявність моральної шкоди та причинний зв`язок між діями відповідачів та завданою йому шкодою.

З урахуванням викладеного у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 259, 263, 264, 265, 268, 272 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні цивільного позову ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Головного управління Національної поліції у Львівській області та в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди,- відмовити.

Повний текст рішення виготовлено 14 серпня 2023 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд м. Львова. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий суддя Л.Д. Мироненко