Справа № 489/6633/23
Номер провадження 2/489/2552/23
РІШЕННЯ

Іменем України

27 грудня 2023 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі судді Кокорєва Вячеслава Валентиновича, розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи в залі судових засідань № 10 Ленінського районного суду м. Миколаєва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до ОСОБА_2 (далі відповідач) про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини

встановив

У жовтні 2023 року позивач звернувся до Ленінського районного суду м. Миколаєва з позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що сторони не проживають однією сім`єю, не ведуть спільне господарство та не мають спільного сімейного бюджету. Погляди на сімейне життя сторін давно розійшлися. Почуття любові один до одного відсутні, фактично шлюбні відносини припинені вже тривалий час та жодна можливість до їх відновлення відсутня. Подружжя має спільну малолітню дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дитина проживає разом з позивачем. Згоди з відповідачем щодо добровільного надання матеріальної допомоги на утримання малолітньої дитини немає. У позовній заяві зазначається, що стан здоров`я та матеріальне становище ОСОБА_2 дозволяє йому утримувати свого малолітнього сина. Отже, ОСОБА_1 просить розірвати шлюб між позивачем і відповідачем та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 18 жовтня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою від 31.10.2023 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

8 листопада 2023 року на електронну адресу Ленінського районного суду м. Миколаєва від відповідача надійшов електронний лист, відправлений з електронної пошти ОСОБА_4 , яким просив суд надіслати сканкопії матеріалів по справі, оскільки отримати документи через Укрпошту немає можливості через відсутність відповідача у місті Миколаєві.

22 листопада 2023 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву. Відповідно до його змісту, ОСОБА_2 заперечує проти призначення аліментів на утримання дитини та просить позовну заяву повернути позивачеві, а також зупинити провадження у справі до винесення Центральним районним судом м. Миколаєва рішення у справі №490/5108/22 про визначення місця проживання дитини та набрання ним законної сили. Також, відповідач вважає, що позивачка не має чіткої позиції щодо її бажання розірвати шлюб, обґрунтовуючи це тим, що раніше вона вже зверталась до суду із позовною заявою, і з часом сторони примирилися, і позивачка подала заяву про залишення позову без розгляду (Справа №489/3091/22). У свою чергу, на сьогоднішній день сторони переживають складні часи, перебуваючи в Німеччині, тому мають певні складнощі через адаптацію і стрес, а позивачка має схильність в складні часи маніпулювати розлученням, тому поки відповідачу не зрозуміло, чи дійсна воля позивачки до розлучення чи ні.

Ухвалою суду від 27 грудня 2023 року у клопотанні ОСОБА_2 щодо задоволення клопотання представника відповідача про повернення позовної заяви та зупинення провадження у справі було відмовлено.

Дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини та відповідні правовідносини.

Позивач звернувся до суду для вирішення спору у правовідносинах щодо розірвання шлюбу, укладеного між позивачем та відповідачем. Вказані правовідносини регулюються ст.ст. 110-114 Сімейного кодексу України (далі - СК України) за змістом яких позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя та шлюб може бути розірвано, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, наявність інших обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , 21 вересня 2012 року Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , про що зроблено актовий запис за №553.

В позовній заяві позивач посилається на те, що від шлюбу з відповідачем має спільну малолітню дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Також, позивач у заяві вказав, що нею дійсно вже подавалася позовна заява до відповідача з вимогами про розірвання шлюбу, яка була залишена без розгляду через її ж заяву про те, що між нею та відповідачем було досягнуто примирення.

Проте це не є перешкодою для повторного звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу.

Спору про поділ майна, яке набуте подружжям спільно за час перебування у шлюбі, на час розгляду справи немає, проте, зі слів відповідача, що зазначаються у відзиві на позовну заяву, згоди щодо місця проживання дитини між сторонами не досягнуто. Відповідач прямо вказує, що твердження позивачки про те, що після розірвання шлюбу дитина за обопільною згодою проживатиме разом з нею, є введенням суду в оману. До того ж, у Центральному районному суді м. Миколаєва розглядається справа між позивачем і відповідачем за №490/5108/22 про визначення місця проживання дитини.

З`ясувавши обставини справи, суд приходить до висновку про недоцільність застосування заходів, передбачених ст. 111 СК України, щодо примирення подружжя.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що шлюбні стосунки фактично припинені подружжям, а їх поновлення та примирення сторін неможливе та подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача.

Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач ОСОБА_1 при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право залишити його після розірвання шлюбу.

Післяшлюбне прізвище позивача залишити як « ОСОБА_6 ».

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 18 жовтня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття.

Позивач звернувся до суду для вирішення спору у правовідносинах щодо участі того з батьків, що проживає окремо від дитини в її утриманні шляхом стягнення аліментів. Вказані правовідносини регулюються ст. ст. 180-182 Сімейного кодексу України (далі СК України) за змістом яких батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, у випадку не досягнення домовленості щодо участі в утриманні дитини, рішенням суду з того з батьків, який проживає окремо може бути стягнуто кошти на утримання дитини (аліменти) в частці від доходу і (або) у твердій грошовій сумі.

В позовній заяві зазначається, що домовленості позивача з відповідачем про сплату аліментів не досягнуто.

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого Заводським районним у місті Миколаєві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса), батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_7 .

Додатково до суду позивачем надано психологічний висновок, який підписаний Керівником Дніпровського міського відділення Української асоціації сімейних психологів (УАСП), дійсним членом ГС "Національна психологічна асоціація", психологом та психотерапевтом Маргаритою Зімборовською, яким для забезпечення найліпших інтересів дитини з психологічної точки зору рекомендовано встановлення місця постійного проживання дитини з матір`ю, зустрічі з біологічним батьком відповідно до бажання дитини, спостереження за станом дитини психологом. Відповідач не погоджується з наданим позивачем психологічним висновком та надав суду власний психологічний висновок, проведений психологом ОСОБА_8 .

Суд не бере до уваги зазначені вище документи, оскільки вони не стосуються суті позовних вимог та не впливають на вирішення питання саме щодо розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини.

Декларація з прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, закріплює, що дитина повинна мати можливість користуватися благами соціального забезпечення, повинна бути забезпечена належним харчуванням, житлом, розвагами та медичним обслуговуванням. Найкраще забезпечення інтересів дитини повинно бути головним принципом, і відповідальність за це лежить перш за все на батьках дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Держава вживає всіх необхідних заходів щодо забезпечення відновлення утримання дитини батьками.

Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

В ч. 1 ст. 191 СК України зазначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач просив суд стягнути з відповідача аліменти, починаючи з 18.10.2023. Проте суд зазначає, що в силу ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються від дня пред`явлення позову, а в даному випадку - від 21 жовтня 2023 року, оскільки позовна заява подана Укрпоштою разом з конвертом, що містить штрихкод з трекінгу, відповідно до якого встановлено, що датою прийняття поштового відправлення є 21.10.2023 р.

Суд зазначає, що аліменти стягуються в обсягах, достатніх для утримання дитини, тобто на покриття витрат на придбання одягу, їжі, на навчання та лікування тощо.

Крім того, при розгляді даної справи суд також виходить із положень статті 27 Конвенції "Про права дитини", яку ратифіковано Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991, де передбачено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції батько(ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік"прожитковий мінімум у 2023 році для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2023 становить 2833 гривні.

Суд дійшов висновку про те, що оскільки відповідач є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і зобов`язаний утримувати дитину, яка проживає з позивачем і знаходиться на утриманні ОСОБА_7 , та створювати необхідні передумови для розвитку і забезпечення організації життя сина нарівні з позивачем, тому позов підлягає частковому задоволенню і з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на утримання дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягувати з дня пред`явлення позову до суду, а саме з 21 жовтня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття.

На підставі статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1073,60 грн., витрати на оплату якого понесені позивачем при зверненні до суду з позовною вимогою про розірвання шлюбу. Крім того, у зв`язку зі зверненням позивача до суду з позовною вимогою про стягнення аліментів, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1073,60 грн.

Також, позивач просить стягнути з відповідача на її користь витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.ч.3,4 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №826/1216/16 від 27.06.2018 зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Позивачем та його представником не надано докази, які б свідчили про оплату витрат, пов`язаних із наданням професійної правничої допомоги (квитанцію до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки тощо), тобто витрати на професійну правничу допомогу документально не підтверджені. Самостійний розрахунок остаточного розміру судових витрат позивачем також не наведено, хоч документи, що засвідчують повноваження представника позивача були додані. Тому, стягнення витрат на правову допомогу з відповідача на користь позивача задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 105, 184, 110-114, 180 182, СК України, ст. ст. 4, 89, 141, 259, 263 265 ЦПК України, суд

вирішив

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини задовольнити частково.

Розірвати шлюб, зареєстрований між ОСОБА_2 та ОСОБА_7 21 вересня 2012 року Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 553.

Залишити позивачу ОСОБА_7 прізвище « ОСОБА_6 ».

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 ) аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягувати з дня пред`явлення позову до суду, а саме з 21 жовтня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_7 витрати зі сплати судового збору в розмірі 1073,60 грн. (одна тисяча сімдесят три гривні шістдесят копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1073,60 грн (одна тисяча сімдесят три гривні шістдесят копійок).

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його підписання, а у разі оголошення лише вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи - з моменту складення повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення (підписання) або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст складено 05.01.2024.

Суддя В. В. Кокорєв