ПОСТАНОВА

Іменем України

09 серпня 2023 року м. Кропивницький

справа № 404/3054/22

провадження № 22-ц/4809/919/23

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: головуючого судді Єгорової С. М., суддів: Карпенка О. Л., Чельник О. І.,

секретар судового засідання Діманова Н. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Комунальне некомерційне підприємство «Кіровоградський обласний спеціалізірований будинок нового типу Кіровоградської обласної ради»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кіровського районного суду міста Кіровограда від 04 травня 2023 року у складі головуючого судді Павелко І. Л.

УСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції.

22.06.2022 ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Комунального некомерційного підприємства «Кіровоградський обласний спеціалізірований будинок нового типу Кіровоградської обласної ради», в якому просила визнати протиправним та скасувати наказ Комунального некомерційного підприємства «Кіровоградський обласний спеціалізований будинок дитини нового типу Кіровоградської обласної ради» №17-к від 11 квітня 2022 року про припинення трудового договору (контракту) зі ОСОБА_1 згідно п. 6 ст. 36 КЗпП України, визнати протиправним та скасувати наказ Комунального некомерційного підприємства «Кіровоградський обласний спеціалізований будинок дитини нового типу Кіровоградської обласної ради» №17/1-к від 11 квітня 2022 року про припинення трудового договору (контракту) із ОСОБА_1 згідно п. 6 ст. 36 КЗпП України, поновити ОСОБА_1 на посаді сестри медичної групи у Комунальному некомерційному підприємстві «Кіровоградський обласний спеціалізований будинок дитини нового типу Кіровоградської обласної ради», поновити ОСОБА_1 на посаді сестри медичної групи (за сумісництвом) у Комунальному некомерційному підприємстві «Кіровоградський обласний спеціалізований будинок дитини нового типу Кіровоградської обласної ради», стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу з 26 травня 2022 року по день ухвалення судом І інстанції рішення по цій справі, рішення суду в частині присудження виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць та поновлення ОСОБА_1 на посаді сестри медичної групи та сестри медичної групи (за сумісництвом) у Комунальному некомерційному підприємстві «Кіровоградський обласний спеціалізований будинок дитини нового типу Кіровоградської обласної ради» допустити до негайного виконання.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 24 липня 1995 року на підставі наказу №146 від 27 липня 1995 року ОСОБА_1 прийнято на посаду медсестри групової до Кіровоградського будинку дитини, з 26 листопада 1997 року на підставі наказу №128/2 від 10 грудня 1997 року переведено на посаду медсестри групової по догляду за ВІЧ-інфікованою дитиною, на підставі наказу №85 від 14 червня 1999 року переведено на посаду медсестри групової з 14 червня 1999 року, на підставі наказу від 03 травня 2001 року присвоєно другу кваліфікаційну категорію медсестри дитячої поліклініки. З 30 травня 2001 року на підставі наказу №77/1-о від 28 травня 2001 року позивача переведено на посаду медсестри групової по догляду за ВІЧ-інфікованою дитиною, на підставі наказу №91 від 06 жовтня 2003 року найменування посади медсестри групової змінено на сестра медична групова по догляду за ВІЧ-інфікованою дитиною, на підставі наказу №99-о від 07 червня 2006 року присвоєно першу кваліфікаційну категорію медсестри дитячої поліклініки.

Відповідно до розпорядження голови Кіровоградської обласної ради №147-гр від 26 квітня 2011 року з 23 травня 2011 року будинок дитини перейменовано у Комунальний заклад «Кіровоградський обласний будинок дитини».

На підставі наказу №39-п від 01 вересня 2011 року позивача переведено на посаду сестри медичної постової з 01 вересня 2011 року.

Відповідно до розпорядження голови Кіровоградської обласної ради №146-гр від 15 травня 2014 року з 19 травня 2014 року Комунальний заклад «Кіровоградський обласний будинок дитини» перейменовано у Комунальний заклад «Кіровоградський обласний спеціалізований будинок дитини нового типу».

З 01 липня 2018 року на підставі наказу №16-п від 19 червня 2018 року позивача переведено на посаду сестри медичної групи.

На підставі рішення Кіровоградської обласної ради №308 від 19 травня 2017 року з 27 грудня 2018 року Комунальний заклад «Кіровоградський обласний спеціалізований будинок дитини нового типу» перетворено у Комунальне некомерційне підприємство «Кіровоградський обласний спеціалізований будинок дитини нового типу Кіровоградської обласної ради».

З початку введення воєнного стану на території України, а саме з 24 лютого 2022 року по 24 березня 2022 року персонал КНП «Кіровоградський обласний спеціалізований будинок дитини нового типу Кіровоградської обласної ради» працював в штатному режимі згідно погодженого графіку роботи.

25 березня 2022 року КНП «Кіровоградський обласний спеціалізований будинок дитини нового типу Кіровоградської обласної ради» було евакуйовано до Австрії всіх дітей закладу. Разом із дітьми поїхали за власним бажанням деякі співробітники закладу.

Позивач, яка залишилась у закладі, за вказівкою керівництва написала заяву про надання їй планової відпустки.

07 квітня 2022 року керівництво закладу запросило деяких працівників закладу, в тому числі і позивача, на збори. На цих зборах в.о. головного лікаря Сподинюк Т., головний бухгалтер ОСОБА_2 та начальник відділу кадрів Літвінова Т. усно повідомили всіх присутніх про необхідність евакуації 11 квітня 2022 року до м. Бургауберг-Нойдауберг, Австрія. При цьому зазначені особи повідомили усіх присутніх на зборах працівників закладу, що у випадку відмови таких працівників від евакуації у визначений термін, їх буде примусово звільнено. Зазначає, що позивачу не було зачитано відповідний наказ та не надано його для ознайомлення.

Після зборів позивач дізналася, що заклад КНП «Кіровоградський обласний спеціалізований будинок дитини нового типу Кіровоградської обласної ради» не ліквідовується та не переїжджає повністю до іншого місця ведення діяльності, а тому позивач вважала, що вона, як і інші працівники, які залишились на робочих місцях, також має право залишитися на робочому місці у цьому закладі разом із керівництвом та продовжувати виконувати свою роботу.

25 травня 2022 року позивач прийшла на робоче місце і була ознайомлена із наказом №17-к від 11 квітня 2022 року та із наказом №17/1-к від 11 квітня 2022 року про її звільнення з 25 травня 2022 року з посади сестра медична групи та з посади сестра медична групи (за сумісництвом) згідно п. 6 ст. 36 КЗпП України у зв`язку із її відмовою від продовження роботи зі зміною істотних умов праці (переїзд підприємства в іншу місцевість). Ознайомлюючись із зазначеними наказами, позивач зазначила про свою незгоду із цими наказами.

Позивач є одинокою матір`ю дитини - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 , виданого виконавчим комітетом Новенської селищної ради м. Кіровоград Кіровоградської області від 23 березня 2015 року.

Зазначає, що працювала у відповідача за його зареєстрованим місцем проведення діяльності, а саме по АДРЕСА_1 .

Відповідач не пропонував позивачу переведення на іншу роботу, не обумовлену трудовим договором, а лише в усній формі повідомив про необхідність виїзду до Австрії для супроводження дітей.

Починаючи з 24 лютого 2022 року і до цього часу будь-яких бойових дій та інших обставин, що ставлять або можуть становити загрозу життю чи нормальним життєвим умовам людей, на території міста Кропивницький та на території Кіровоградської області не було.

Вважає, що її переведення у іншу місцевість не має на меті відвернення або ліквідацію наслідків бойових дій, а також інших обставин, що ставлять або можуть становити загрозу життю чи нормальним життєвим умовам людей.

У відповідача були відсутні підстави для переведення позивача на роботу у іншу місцевість, оскільки згідно Закону №2136 це допускається лише для відвернення або ліквідації: наслідків бойових дій; інших обставин, що становлять або можуть становити загрозу життю чи нормальним життєвим умовам людей.

Станом на момент звільнення позивача та до цього часу КНП «Кіровоградський обласний спеціалізований будинок дитини нового типу Кіровоградської обласної ради» продовжує функціонувати та здійснювати свою діяльність за зареєстрованою адресою. У закладі працюють працівники, керівництво закладу, бухгалтерія, відділ кадрів, охорона, медичний персонал тощо.

КНП «Кіровоградський обласний спеціалізований будинок дитини нового типу Кіровоградської обласної ради» не переїхало до іншої місцевості та не ліквідувалося, а отже продовжує функціонувати.

Також вважає, що відповідачем при її звільнені із займаних посад було допущено порушення вимог ч. 3 ст. 184 КЗпП України.

Для осіб, які виховують, утримують дитину самостійно та належать згідно з чинним законодавством до категорії одиноких матерів, державою встановлюються певні гарантії та пільги.

Відповідно до ч. 3 ст. 184 Кодексу законів про працю України звільнення вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років (до шести років -у випадку якщо дитина потребує додаткового догляду), одиноких матерів при наявності дитини віком до чотирнадцяти років або дитини-інваліда з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не допускається, крім випадків повної ліквідації підприємства, установи, організації, коли допускається звільнення з обов`язковим працевлаштуванням.

Відповідно до постанови Пленуму ВСУ «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06 листопада 1992 №9, пунктом 9 визначено, що одинока мати - це жінка, яка не перебуває у шлюбі і у свідоцтві про народження дитини якої відсутній запис про батька дитини або запис про батька зроблено в установленому порядку за вказівкою матері, вдова, інша жінка, яка виховує і утримує дитину сама. Цією ж нормою визначено, що звільнення одинокої матері за наявності дитини віком до 14 років або дитини-інваліда провадиться з обов`язковим працевлаштуванням. Не може бути визнано, що власник або уповноважений ним орган виконав цей обов`язок з працевлаштування, якщо працівниці не було надано на тому самому або на іншому підприємстві (в установі, організації) іншої роботи або запропоновано роботу, від якої вона відмовилася з поважних причин.

Названу категорію жінок не можна звільнити як з підстав, за яких трудовий договір розривається з ініціативи власника або уповноваженого ним органу.

При зміні істотних умов праці працівник повинен бути повідомлений не менш ніж за два місяці, а переведення на роботу допускається в іншу місцевість разом з підприємством тільки за згодою працівника.

Позивач є одинокою матір`ю, яка виховує дитину до 14-ти років, про що було відомо відповідачу, оскільки кожного року позивачу надавалась додаткова відпустка в порядку, передбаченому ст. 19 Закону України «Про відпустки», як одинокій матері.

При звільненні позивача із основної посади та з посади за сумісництвом не відбулося повної ліквідації підприємства, проте відповідач жодним чином не виконав законодавчого обов`язку щодо обов`язкового її працевлаштування як одинокої матері, їй не було надано іншої роботи або запропоновано роботу на тому самому або на іншому підприємстві (в установі, організації), від якої вона відмовилася з поважних причин.

Вважає, що її звільнення із займаної посади на підставі п. 6 ч. 1 ст. 36 КЗпП України відбулося із грубим порушенням норм ст. ст. 32 та 184 КЗпП України в частині відсутності згоди позивача на переїзд в іншу місцевість із підприємством, незаконного звільнення позивача як одинокої матері, а також положень ст. 3З ЗУ №1236 в частині відсутності законодавчо визначених підстав для переведення позивача на роботу до іншої місцевості без її згоди.

Позивачем заявлено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, що складається із судового збору та витрат на правову допомого у розмірі 15 000,00 грн, детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, зазначений у договорі про надання правової допомоги.

Рішенням Кіровського районного суду міста Кіровограда від 04 травня 2023 року відмовлено у задоволенні позову.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивача було звільнено з посади на підставі п. 6 ст. 36 КЗпП України.Звільнення працівника на підставі вказаної норми у зв`язку із його відмовою від продовження роботи у зв`язку із зміною істотних умов праці не можна відносити ні до звільнення працівника за його ініціативою, ні до звільнення працівника за ініціативою роботодавця. Зазначена підстава припинення трудового договору є окремою самостійною підставою для припинення трудового договору, яка обумовлена відсутністю взаємного волевиявлення його сторін, недосягненням ними згоди щодо продовження дії трудового договору. Відповідач не був зобов`язаний пропонувати позивачеві іншу будь-яку вакантну посаду, адже підприємство не ліквідовувалося та не скорочувалося, звільнення позивача відбулося не з ініціативи відповідача, потреби у роботі позивача на іншій посаді у відповідача не було, крім того у зв`язку із запровадженням простою на підприємстві для певних категорій працівників було прийнято рішення не займати вільні ставки виходячи з техніко-економічної необґрунтованості заповнення вакантних посад.

Суд вважав безпідставними доводи представника позивача про те, що позивача не було попереджено про всі істотні зміні умов праці, про розмір заробітної плати було повідомлено, окрім того про кількість співробітників, які дали згоду на виїзд до Австрії не було відомо до самого від`їзду і відповідно було невідомо про розклад робочого дня (скільки робітників буде працювати, а скільки відпочивати), то відповідно заздалегідь відповідач не міг напевно це означити.

Доводи позивача про те, що в неї на утримання неповнолітній син і вона одинока мати, не є підставою для поновлення на роботі при звільненні за п.6 ст. 36 КЗпП України.

Суд зазначав, що наказом в.о. головного лікаря КНП «Кіровоградський обласний спеціалізований будинок дитини нового типу Кіровоградської обласної ради» № 7-св від 07.04.2022 року (п.1, п. 4.1.) було змінено наступні істотні умови праці позивача: місце виконання посадових обов`язків (з м. Кропивницький, Україна на м. Бургауберг-Нойдауберг, Австрія), розміри оплати праці (позивач отримував заробітну плату з розрахунку 1,0 ставки, а у разі продовження роботи на змінених умова, позивач отримував би заробітну плату з розрахунку 1,0 основної ставки та 0,5 ставки за сумісництвом). Отже, за своїм змістом цей наказ є наказом про зміну істотних умов праці, про що позивача було доведено 07.04.2022, що підтверджується Актом від 07.04.2022, поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Позивач не зверталась до відповідача та не виявила бажання ознайомитися із вказаним наказом особисто, прочитавши його, тобто її не цікавив подальший перебіг її трудових відносин з відповідачем.

Суд дійшов висновку, що направлення відповідачем додаткового персоналу до місця фактичного перебування вихованців підприємства зумовлено необхідністю усунення загрози життю та здоров`ю вихованців підприємства, недопущення завдання шкоди здоров`ю працівників підприємства, які перебувають разом з евакуйованими вихованцями у м. Бургауберг-Нойдауберг, та недопущення порушення трудових прав означених працівників. Дійсна необхідність у додатковому персоналі підтверджується листом Президента міжнародної благодійної організації «Kleine Herzen» Паскаль Вайер від 04.04.2022.

Призупинення трудового договору між сторонами для збереження за позивачем робочого місця в порядку Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного чacy» можливе лише у разі неможливості роботодавця надати працівнику роботу, а працівнику неможливості її виконувати, така неможливість має бути абсолютною.

У разі призупинення трудового договору з позивачем, потреба у додатковому персоналі для евакуйованих дітей не відпала б, роботодавець не зміг би прийняти іншого працівника, який згоден працювати за місцем перебування вихованців підприємства, а тому мета забезпечення вихованців відповідача належним медичним доглядом не була б досягнута у такому випадку.

Пунктом 2 наказу в.о. головного лікаря КНП «Кіровоградський обласний спеціалізований будинок дитини нового типу Кіровоградської обласної ради» № 7-св від 07.04.2022 позивача разом з іншими працівниками було відкликано з відпустки з 11.04.2022. Наказ 07.04.2022 року доведено до відома позивача, в порядку ст. 233 КЗпП вказаний наказ не оскаржений, а отже на момент звільнення позивача, вона була такою, яка не перебувала у відпустці.

Відповідно до п.п.5 п.4 ст. 9 Закону України «Про критичну інфраструктуру» об`єкти охорони здоров`я віднесені до сектору критичної інфраструктури, які виконують життєво важливі функції та/або послуги, порушення яких призводить до негативних наслідків для національної безпеки України.

Згідно п. 1.3. Розділу І.Загальні положення Статуту. КНП «Кіровоградський обласний спеціалізований будинок дитини нового типу Кіровоградської обласної ради» є закладом охорон здоров`я (медико-соціального захисту) - комунальним унітарним некомерційним підприємством, що надає послуги вторинної/спеціалізованої медичної допомоги з медичної реабілітації, соціального захисту дітей-сиріт та дітей, які залишились без піклування батьків та педагогічної корекції з застосуванням завдань дошкільної освіти, з вадами фізичного та розумового розвитку віком від народження до шести років. У період дії воєнного стану роботодавець може відмовити працівнику у наданні будь-якого виду відпусток (крім відпустки у зв`язку вагітністю та пологами та відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку), якщо такий працівник залучений до виконання робіт на об`єктах критичної інфраструктури (ст. 12 Закону У країни «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного чacy»).

Суд вважав, що звільнення відбулося саме на підставі п. 6 ч. 1 ст. 36 КЗпП у зв`язку з відмовою від продовження роботи на змінених істотних умовах праці, тобто не з ініціативи роботодавця. Дії відповідача були правомірними, зумовлені об`єктивними чинниками, які від відповідача не залежать, волевиявлення позивача у вигляді відмови від продовження роботи на змінених істотних умовах праці (головною причиною відмови від продовження роботи на змінених істотних умовах праці, було небажання працівника від`їздити до Австрії), є свідомим, що остання підтвердила у судовому засіданні, а тому наслідки такої відмови позивача у вигляді звільнення є такими, які настали обґрунтовано.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Представник позивача адвокат Охрименко А. В. подав апеляційну скаргу, в якій з підстав неправильного застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права ставить питання про скасування вказаного судового рішення і ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог.

Зазначає, що суд неповно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам.

Викладені в апеляційній скарзі доводи щодо незаконного звільнення позивача загалом аналогічні тим, що містяться в позовній заяві.

Позивач вважає, що судом першої інстанції не враховано, що вона є одинокою матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і при її звільненні з основної посади та з посади за сумісництвом не відбулося повної ліквідації підприємства, при цьому відповідач жодним чином не було виконано законодавчого обов`язку щодо обов`язкового її працевлаштування як одинокої матері, не надано іншої роботи або запропоновано роботу на тому самому або на іншому підприємстві (в установі, організації), від якої вона відмовилася з поважних причин.

Зазначає, що згідно штатного розпису станом на 01 квітня 2022 року у відповідача працює лікарський персонал - 10,75 штатних посад, фахівці з базовою та неповною вищою медичною освітою - 57 штатних посад, молодший медичний персонал - 31,50 штатних посад. Тобто станом на 01 квітня 2022 року у штаті нараховувалося 99,25 штатних одиниць медичного персоналу, який працює у безпосередньому контакті з вихованцями закладу. У своїх письмових поясненнях відповідач зазначає, що всі працівники медичного персоналу переведені на інші посади, зокрема посади сторожів. Належних та допустимих доказів на підтвердження такого переведення відповідач не надав.У березні 2022 року до Австрії евакуйовані 21 співробітник, у квітні згідно наказу №7- св від 07 квітня 2022 року повинно було бути евакуйовано ще 12 співробітників, тобто 33 особи з медичного персоналу з наявних у Відповідача 99,25 штатних одиниць медичного персоналу.

Відповідно до наказу №1-к/тр від 25 березня 2022 року відповідачем було оголошено простій лише 6 працівникам, серед яких один вихователь, тобто не медичний працівник.

Вважає, що відповідач ввів суд в оману своїми поясненнями щодо відсутності на цей час медичного персоналу у закладі.

Також позивач не погоджуються з висновками суду, що вона в судовому засіданні визнала, що 07.04.2022 була повідомлена про необхідність від`їзду до Австрії для продовження роботи за новим місцем виконання обов`язків, однак, їхати відмовилася, та 11.04.2022 до КНП «Кіровоградський обласний спеціалізований будинок дитини КОР» не з`явилася, адже вирішила не їхати.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін.

Вважає рішення суду законним й обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги безпідставними.

Позиція апеляційного суду.

Відповідно до ст. 367, 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Заслухавши пояснення позивача та її представникаадвоката Охрименка А. В., які підтримали доводи апеляційної скарги, представника відповідача ОСОБА_6 , яка заперечувала проти задоволення скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах, передбачених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

Встановлені судом першої інстанції неоспорені обставини, а також обставини встановлені апеляційним судом.

Згідно копії трудової книжки ОСОБА_1 вона 24 липня 1995 року прийнята на посаду медсестри групової до Кіровоградського будинку дитини, яке неодноразово змінювало назву й остаточно перейменовано у Комунальний заклад «Кіровоградський обласний спеціалізований будинок дитини нового типу». З 01 липня 2018 року на підставі наказу №16-п від 19 червня 2018 року ОСОБА_1 переведено на посаду сестри медичної групи; на підставі рішення Кіровоградської обласної ради № 308 від 19 травня 2017 року з 27 грудня 2018 року Комунальний заклад «Кіровоградський обласний спеціалізований будинок дитини нового типу» перетворено у Комунальне некомерційне підприємство «Кіровоградський обласний спеціалізований будинок дитини нового типу Кіровоградської обласної ради» (а.с.26-29 т.1).

Згідно копії свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.21 т.1).

З 24 лютого 2022 року на підставі Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України №2102-ІХ від 24 лютого 2022 року «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», по всій території України введено воєнний стан.15 березня 2022 року прийнято Закон України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», який набрав чинності з 24 березня 2022 року.

Розпорядженням начальника Кіровоградської обласної військової адміністрації №53-р від 15.03.2022 «Про евакуацію дітей, зарахованих до комунального некомерційного підприємства «Кіровоградський обласний спеціалізований будинок дитини нового типу Кіровоградської обласної ради» на цілодобове перебування» у зв`язку імовірною загрозою життю та здоров`ю дітей, які зараховані до комунального некомерційного підприємства "Кіровоградський обласний спеціалізований будинок дитини нового типу Кіровоградської обласної ради" на цілодобове перебування, за сприяння Міністерства охорони здоров`я України, доручено в.о. головного лікаря ОСОБА_7 здійснити евакуацію дітей, які зараховані до Закладу на цілодобове перебування, в більш безпечне місце, а також визначити осіб, які супроводжують вихованців закладу, які виїжджають (а.с.81 т.1).

Згідно копії протоколу зборів трудового колективу №5 від 15.03.2022 було проведено збори з питань повідомлення про зміну істотних умов праці працівників підприємства на час введення воєнного стану та евакуації дітей-виховаиців підприємства, визначення кола працівників, які виявили бажання продовжувати роботу в місцевості, до якої буде евакуйовано вихованців підприємства, на змінених умовах праці. Протокол підписано секретарем Наталією Білінською (а.с.82 т.1).

17.03.2022 КНП «Кіровоградський обласний спеціалізований будинок дитини нового типу Кіровоградської обласної ради» прийняло наказ №2/22-0 про виїзд дітей з України (а.с.83 т.1). Також сформовано список працівників, що супроводжуватимуть дітей під час евакуації, до якого не було включено ОСОБА_1 (а.с. 172-174 т.1).

Згідно копії наказу КНП «Кіровоградський обласний спеціалізований будинок дитини нового типу Кіровоградської обласної ради» №3/1 від 26.03.2022 у зв`язку з евакуацією вихованців підприємства, на підставі розпорядження начальника Кіровоградської обласної військової адміністрації № 153-р від 15.03.2022 року «Про евакуацію дітей, зарахованих до комунального некомерційного підприємства «Кіровоградський обласний спеціалізований будинок дитини нового типу Кіровоградської обласної ради» на цілодобове перебування», введенням цілодобового поста сторожа на підприємстві, підвищенням контролю за відвідуваністю підприємства, запроваджено ведення Журналу реєстрації відвідувачів комунального некомерційного підприємства «Кіровоградський обласний спеціалізований будинок дитини нового типу Кіровоградської обласної ради» з 26.03.2022, наприкінці кожного робочого дня здійснювати контроль за залишенням на території підприємства виключно його працівників (а.с.90 т.1).

КНП «Кіровоградський обласний спеціалізований будинок дитини нового типу Кіровоградської обласної ради» було створено журнал відвідувачів закладу (а.с. 91-93,176-180 т.1).

Листом Кіровоградської обласної військової адміністрації від 23.03.2022 року №01-13/1080/0.1 «Про надання погодження виїзду дітей за межі України» (а.с.84 т.1), відповідно до пункту 23 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57 (зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів та України від 12 березня. 2022 року № 264) та відповідно до запрошення організації "Кіеіпе Неггеп" (місто Бургауберг - Нойдауберг, Австрія) від 20 березня 2022 року щодо надання тимчасового прихистку вихованцям комунального некомерційного підприємства "Кіровоградський обласний спеціалізований будинок дитини нового типу Кіровоградської обласної ради" (далі - Заклад) обласна військова адміністрація просила Національну соціальну сервісну службу України дати дозвіл на виїзд за межі України 63 (шістдесяти трьох) вихованців Закладу. Відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 12 березня 2022 року № 264 обласна військова адміністрація вивчила можливість розміщення вихованців закладу на безпечній території України прийшла до висновку про доцільність розміщення дітей за межами України.

Згідно копії листа від 23.03.2022 №0000-0202-5/4620-2022/3707 Нацсоцслужба погодила дозвіл Кіровоградської обласної військової адміністрації від 23.03.2022 № 01-33/289/0.1 на виїзд 63 вихованців комунального некомерційного підприємства "Кіровоградський обласний спеціалізований будинок дитини нового типу Кіровоградської обласної ради" за межі України до Республіки Австрія (а.с.85 т.1).

Відповідно до копії наказу в.о. головного лікаря комунального некомерційного підприємства "Кіровоградський обласний спеціалізований будинок дитини нового типу Кіровоградської обласної ради" №6-св від 25.03.2022 (а.с.86,182 т.1), у зв`язку з введенням на території України воєнного стану відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022, Розпорядженням начальника Кіровоградської обласної військової адміністрації «Про евакуацію дітей, зарахованих до КНП «Кіровоградський обласний спеціалізований будинок дитини нового типу Кіровоградської обласної ради» на цілодобове перебування» №153-р від 15.03.2022 евакуація дітей підприємства до м.Бургауберг-Нойдауберг (Австрія), з метою організації забезпечення належного догляду за дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, дотримання права працівників на відпочинок, на підставі Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» №2136-ІХ від 15.03.2022 р. статті 3 «Особливості переведення та зміни істотних умов праці в умовах воєнного часу», з 25 березня 2022 року запроваджено евакуацію вихованців та працівників підприємства КНП « Кіровоградський обласний спеціалізований будинок дитини нового типу Кіровоградської обласної ради». Пунктами 1.3 вказаного вище наказу визначено працівникам підприємства КНП «Кіровоградський обласний спеціалізований будинок дитини нового типу Кіровоградської обласної ради» супроводжувати вихованців до іншої місцевості, а потім і догляд за ними (Додаток №1 список працівників). Для забезпечення повноцінного догляду за вихованцями та нормалізації життєвих умов співробітників, в разі необхідності доповнити персоналом в потрібній кількості.

Згідно додатку №1 до вказаного наказу сформовано список працівників, які працюють та доглядають за вихованцями в м. Бургауберг-Нойдауберг (Австрія) (а.с.182 т.1 зв. ст.).

До вказаного списку не включено ОСОБА_1 .

Наказом підприємства за №1-к/тр від 25.03.2022 у зв`язку з запровадженням воєнного стану оголошено простій не з вини працівників в тому числі ОСОБА_1 з 26.03.2022 по 29.03.2022 (а.с.87,181 т.1).

Згідно копії листа міжнародної благодійної організації «Kleine Herzen» у звязку із навантаженням на персоналвисловлено прохання знайти можливість і направити додатково персонал установи для догляду за дітьми, з метою нормалізації роботи колективу. У випадку невиконання даного прохання, з метою збереження здоров`я дітей та персоналу, вимушено буде розподілено дітей в родини жителів міста (а.с.88 т.1).

Вихованців комунального некомерційного підприємства «Кіровоградський обласний спеціалізований будинок дитини нового типу Кіровоградської обласної ради» 25.03.2022 в супроводі 21 співробітника підприємства (лікарі, сестри медичні та молодші сестри медичні) було евакуйовано до м. Бургауберг-Нойдауберг, Австрія. Тобто, фактично з 25.03.2022 основна діяльність підприємства, яка передбачена установчими документами (Статутом) здійснювалася у м. Бургауберг-Нойдауберг, Австрія, за місцем фактичного перебування вихованців підприємства.

Починаючи з 25.03.2022, частині персоналу підприємства було надано невикористані щорічні основні/додаткові відпустки, соціальні відпустки чи відпустки без збереження заробітної плати.

Згідно копії наказу КНП «Кіровоградський обласний спеціалізований будинок дитини нового типу Кіровоградської обласної ради» №7-св від 07.04.2022 про направлення медичного персоналу до місцезнаходження евакуйованих вихованців закладу вирішено направити для забезпечення повноцінного догляду за вихованцями закладу та нормалізації життєвих умов співробітників, які евакуйовані за межі України (м. Бургауберг-Нойдауберг Республіки Австрія) в тому числі й ОСОБА_1 . Всім працівникам дозволено перевезти з собою неповнолітніх дітей та онуків. Термін відправки 11.04.2022, у зв`язку з чим відізвано з відпусток працівників (а.с.42-43,183-184 т.1).

Відповідно до копії наказу №17-к від 11.04.2022 КНП «Кіровоградський обласний спеціалізований будинок дитини нового типу Кіровоградської обласної ради» про припинення трудового договору (контракту) звільнено з 25.05.2022 ОСОБА_1 сестру медичну згідно п. 6 ст. 36 КЗпП України, відмова від продовження роботи у зв`язку із зміною істотних умов праці (переїзд підприємства в іншу місцевість), підстава акт від 07.04.2022 (а.с.19 т.1).

Згідно копії акту від 07.04.2022 «Про відмову від ознайомлення з наказом №7-св від 07.04.2022 «Про направлення медичного персоналу до місцезнаходження евакуйованих вихованців закладу» та відмову від продовження роботи на умовах роботи, що були змінені означеним вище наказом», складеного комісією у складі: головного бухгалтера ОСОБА_8 , економіста ОСОБА_9 , інспектора з кадрів Т. Літвінової, про те, що 07.04.2022 інспектором з кадрів ОСОБА_10 було зачитано в голос, зокрема ОСОБА_1 , наказ в.о. головного лікаря Т.Сподинюк №7-св від 07.04.2022 «Про направлення медичного персоналу до місцезнаходження евакуйованих вихованців закладу», та запропоновано ознайомитися з ним самостійно шляхом його прочитання та проставлення підпису про ознайомлення з його змістом, на що працівники закладу відмовилися від ознайомлення та засвідчення цього факту власним підписом. Також, на пропозицію інспектора з кадрів Тетяни Літвінової надати свою згоду, чи повідомити про відмову від продовження роботи на змінених згідно Наказу №7-св від 07.04.2022 умовах, зазначивши про прийняте працівниками рішення у означеному наказі шляхом проставляння підпису та зазначення: «Згодна продовжувати роботу, ПІБ, підпис, дата» чи «Незгодна продовжувати роботу, ПІБ, підпис, дата», працівники закладу відмовилися від продовження роботи на змінених згідно зазначеного вище наказу умовах, та від зазначення про це в наказі також відмовилися (а.с.46-47,188-189 т.1).

Згідно копії акту від 11.04.2022 «Про неявку осіб, визначених наказом №7-св від 07.04.2022 «Про направлення медичного персоналу до місцезнаходження евакуйованих вихованців закладу» до підприємства для від`їзду до м. Бургауберг-Нойдауберг Республіки Австрія», складеного комісією у складі: головний бухгалтер ОСОБА_11 , економіст Костянтин Петренко, інспектора з кадрів Тетяна Літвінова, 11.04.2022 працівники підприємства, яких наказом №7-св від 07.04.2022 «Про направлення медичного персоналу до місцезнаходження евакуйованих вихованців закладу» було направлено до м. Бургауберг-Нойдауберг Республіки Австрія, а саме ОСОБА_1 до КНП «Кіровоградський обласний спеціалізований будинок дитини нового типу Кіровоградської обласної ради» не з`явилися. Про причини неявки для продовження роботи на змінених умовах праці, та відправлення до м. Бургауберг-Нойдауберг Республіки Австрія повідомила, що за кордон не поїде (а.с.51,190 т.1).

Згідно копій заяв від 22.03.2022 ОСОБА_1 просила надати їй 10 календарних днів соціальної відпустки за 2022 рік з 27.03.2022, та з 07.04.2022 надати планову відпустку за 2021-2022 роки у кількості 49 календарних днів, з виплатою матеріальної допомоги (а.с.198-199 т.1).

На підставі наказу №100-В від 28.03.2022 ОСОБА_1 надано додаткову відпустку, як одинокій матері за період 2022 року у кількості 10 календарних днів з 27.03.2022 по 05.04.2022 (а.с.201 т.1).

Згідно наказу №56-В від 22.03.2022 ОСОБА_1 надано відпустки за період роботи з 09.08.2021 по 08.08.2022 основну у кількості 24 календарних дня, додаткову 25 календарних дня, з 07.04.2022 по 28.05.2022 (а.с.200 т.1).

Відповідно до штатного розпису КНП «Кіровоградський обласний спеціалізований будинок дитини нового типу Кіровоградської обласної ради» (а. с.127-135 т.1), затвердженого 07.04.2022, з 01.04.2022 посада «сестра медична групи» групи №1 числяться 7,5 одиниць, групи №2 числяться 4,5 одиниць, групи №3 4,25, групи №4 6, з них 1 вакантна, групи №5 5,25, з них 1 вакантна, групи №6 2, одна вакантна, групи №9 -3, одна вакантна, групи №10 2 одиниці, з яких 1 та 0,25 ставки вакантні, групи №13- 4 одиниці, з яких 1 вакантна (а. с.129-133 т.1).

Згідно довідки про середньомісячну та середньоденну заробітну плату ОСОБА_1 в період лютий-березень 2022 отримала 27000 грн, середньомісячна заробітна плата складає 13500 грн, середньоденна заробітна плата 540,00 грн (а.с.139 т.1).

Згідно копії розрахункового листка за травень 2022 ОСОБА_1 нараховано 13500,00 грн, стягнуто податок 2430,00 грн, військовий збір 202,50 грн, виплачено 10867,50 грн, а також нараховано 3335,25 грн, стягнуто податок 600,35 грн, військовий збір 50,03 грн, виплачено 2684,87 грн (а.с.140 т.1).

Мотиви, з яких виходить колегія суддів апеляційного суду.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК).

Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (частини друга, четверта статті 77 ЦПК України).

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК).

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до частини першої статті 3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Згідно зі статтею 4 КЗпП України законодавство про працю складається з цього Кодексу та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Cтаттею 21 КЗпП України передбачено, що трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Нормами ст. 32 КЗпП України врегульовано порядок переведення на іншу роботу та зміну істотних умов праці. Так, відповідно до ч. 1 ст. 32 КЗпП України переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, а також переведення на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або в іншу місцевість, хоча б разом зпідприємством, установою, організацією, допускається тільки за згодою працівника, за винятком випадків, передбачених у статті 33 цього Кодексу та в інших випадках, передбачених законодавством. Норми ст. 33 КЗпП України передбачають порядок тимчасового переведення працівника на іншу роботу, не обумовлену трудовим договором.

Нормами ч. ч. 3 та 4 ст. 32 КЗпП України визначено, що у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці. Якщо колишні істотні умови праці не може бути збережено, а працівник не згоден на продовження роботи в нових умовах, то трудовий договір припиняється за пунктом 6 статті 36 цього Кодексу.

Попередження - це пропозиція працівникові продовжувати роботу після того, як власник з додержанням встановленого строку змінить істотні умови праці. Працівник може цю пропозицію прийняти і продовжувати роботу при змінених істотних умовах праці, а може відмовитися від продовження роботи у зв`язку із змінами істотних умов праці.

Згідно ст. 3 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» у період дії воєнного стану роботодавець має право перевести працівника на іншу роботу, не обумовлену трудовим договором, без його згоди (крім переведення на роботу в іншу місцевість, на території якої тривають активні бойові дії), якщо така робота не протипоказана працівникові за станом здоров`я, лише для відвернення або ліквідації наслідків бойових дій, а також інших обставин, що ставлять або можуть становити загрозу життю чи нормальним життєвим умовам людей, з оплатою праці за виконану роботу не нижче середньої заробітної плати за попередньою роботою. У період дії воєнного стану повідомлення працівника про зміну істотних умов праці та зміну умов оплати праці, передбачених частиною третьою статті 32 та статтею 103 Кодексу законів про працю України, здійснюється не пізніш як до запровадження таких умов.

Отже, для застосування відповідачем ч. 2 ст. 3 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» не було необхідним виникнення будь-яких інших обставин, окрім як введення воєнного стану.

Крім того в період дії воєнного стану роботодавець може відмовити працівнику у наданні будь-якого виду відпусток (крім відпустки у зв`язку вагітністю та пологами та відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку), якщо такий працівник залучений до виконання робіт на об`єктах критичної інфраструктури (ст. 12 Закону).

Відповідно до п.п.5 п.4 ст. 9 Закону України «Про критичну інфраструктуру» об`єкти охорони здоров`я віднесені до сектору критичної інфраструктури, які виконують життєво важливі функції та/або послуги, порушення яких призводить до негативних наслідків для національної безпеки України. Згідно п. 1.3. Розділу І.Загальні положення Статуту.

КНП «Кіровоградський обласний спеціалізований будинок дитини нового типу Кіровоградської обласної ради» є закладом охорон здоров`я (медико-соціального захисту) - комунальним унітарним некомерційним підприємством, що надає послуги вторинної/спеціалізованої медичної допомоги з медичної реабілітації, соціального захисту дітей-сиріт та дітей, які залишились без піклування батькiв та педагогічної корекції з застосуванням завдань дошкільної освіти, з вадами фізичного та розумового розвитку віком від народження до шести років.

Підприємство є спеціалізованим медичним закладом для дітей: з органiчним ураженням нервової системи та порушенням психіки; з органічним ураженням центральної нервової системи, в тому числі з дитячим церебральним паралічем без порушення психіки; з порушенням функції опорно-рухового апарату та іншими вадами фізичного розвитку без порушення психіки; з порушенням слуху та мови; з порушенням мови; з порушенням зору (сліпі, слабкозорі); ВІЛ-інфікованих, в порядку та на умовах, встановлених законодавством України та цим Статутом.

Наказом в.о. головного лікаря КНП «Кіровоградський обласний спеціалізований будинок дитини нового типу Кіровоградської обласної ради» №7-св від 07.04.2022 (п.1, п. 4.1.) було змінено наступні істотні умови праці позивача: місце виконання посадових обов`язків (з м.Кропивницький, Україна на м. Бургауберг-Нойдауберг, Австрія), розміри оплати праці (позивач отримував заробітну плату з розрахунку 1,0 ставки, а у разі продовження роботи на змінених умова, позивач отримував би заробітну плату з розрахунку 1,0 основної ставки та 0,5 ставки за сумісництвом).

Підставою для зміни істотних умов праці позивача стала евакуація вихованців закладу разом з персоналом, який їх супроводжує під час евакуації до іншої держави.

Направлення додаткового персоналу до місця фактичного перебування вихованців підприємства зумовлено необхідністю усунення загрози життю та здоров`ю вихованців підприємства, недопущення завдання шкоди здоров`ю працівників підприємства, які перебувають разом з евакуйованими вихованцями у м. Бургауберг-Нойдауберг, та недопущення порушення трудових прав означених працівників.

Необхідність у додатковому персоналі підтверджується листом Президента міжнародної благодійної організації «Kleine Herzen» Паскаль Вайер від 04.04.2022.

Позивач на момент звільнення з підприємства не перебувала у відпустці, оскільки на підставі п.2 наказу в.о. головного лікаря КНП «Кіровоградський обласний спеціалізований будинок дитини нового типу Кіровоградської обласної ради» № 7-св від 07.04.2022 разом з іншими працівниками була відкликана з відпустки з 11.04.2022. Вказаний наказ 07.04.2022 року було доведено до відома позивача.

В своїх поясненнях позивач в судовому засіданні підтвердила, що про необхідність виїзду разом із колективом закладу до Бургауберг - Нойдауберг, Австрія була обізнана, проте не мала бажання виїжджати до Австрії, та залишилася у місті Кропивницький для волонтерської діяльності, зазначила, що за будь-яких умов не поїхала б працювати до іншої країни засімейними обставинами. Також визнала, що 07.04.2022 була повідомлена про необхідність від`їзду до Австрії для продовження роботи за новим місцем виконання обов`язків, однак, їхати відмовилася, та 11.04.2022 до КНП «Кіровоградський обласний спеціалізований будинок дитини КОР» не з`явилася, адже вирішила не їхати.

Суд дійшов правильного висновку, що за наявності потреби відповідача у додатковому персоналі для евакуйованих дітей до м. Бургауберг-Нойдауберг, призупинення трудового договору з позивачем викликало б потребу у прийнятті на роботу іншого працівника, який погодився б працювати за місцем перебування вихованців підприємства, а тому мета забезпечення вихованців відповідача належним медичним доглядом не була б досягнута.

Встановлено, що відбулася зміна істотних умов праці у КНП «Кіровоградський обласний спеціалізований будинок дитини нового типу Кіровоградської обласної ради».

Наказом №17-к від 11.04.2022 про припинення трудового договору (контракту) звільнено з 25.05.2022 року ОСОБА_1 з посади сестри медичної групи за основною посадою згідно п. 6 ст. 36 КЗпП України у зв`язку з відмовою від продовження роботи у зв`язку зі зміною істотних умов праці (переїзд підприємства в іншу місцевість).

Наказом № 17/1 -к від 11.04.2022 про припинення трудового договору (контракту) звільнено з 25.05.2022 ОСОБА_1 з посади сестри медичної групи за сумісництвом згідно п. 6 ст. 36 КЗпП України у зв`язку з відмовою від продовження роботи у зв`язку зі зміною істотних умов праці (переїзд підприємства в іншу місцевість).

Загальні підстави припинення трудового договору передбачені ст. 36 КЗпП України. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є відмова працівника від переведення на роботу в іншу місцевість разом з підприємством, установою, організацією, а також відмова від продовження роботи у зв`язку із зміною істотних умов праці.

Звільнення працівника на підставі пункту 6 частини першої статті 36 КЗпП України у зв`язку із його відмовою від продовження роботи у зв`язку із зміною істотних умов праці не можна відносити ні до звільнення працівника за його ініціативою, ні до звільнення працівника за ініціативою роботодавця. Зазначена підстава припинення трудового договору є окремою самостійною підставою для припинення трудового договору, яка обумовлена відсутністю взаємного волевиявлення його сторін, недосягненням ними згоди щодо продовження дії трудового договору (рішення Верховного Суду від 3 травня 2022 року у справі №317/183/19).

Згідно п. 6 ст. 36 КЗпП України при відмові працівника від продовження роботи зі зміненими істотними умовами праці може бути визнане обґрунтованим, якщо зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою викликана змінами в організації виробництва і праці, які не супроводжуються скороченням чисельності чи штату працівників. При зміні істотних умов праці, посада, яку обіймає працівник, залишається у штатному розписі, але змінюються умови трудового договору - система та розмір оплати праці, режим роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміна розрядів і найменування посад без зміни трудової функції, тощо, тобто зміни, які ведуть до звуження чи розширення трудової функції працівника за укладеним з ним трудовим договором, дія якого продовжується. Вказана правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22 травня 2019 року у справі № 601/1513/18, від 02 жовтня 2019 року у справі № 752/346/18.

Суд правомірно вважав, що у даному випадку звільнення позивача відбулося на підставі п. 6 ч. 1 ст. 36 КЗпП України, а саме, у зв`язку з відмовою від продовження роботи на змінених істотних умовах праці, не з ініціативи роботодавця.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 травня 2020 року в справі № 761/11887/15-ц зроблено висновок, що звільнення працівника на підставі пункту 6 частини першої статті 36 КЗпП України у зв`язку із його відмовою від продовження роботи у зв`язку із зміною істотних умов праці не можна відносити ні до звільнення працівника за його ініціативою, ні до звільнення працівника за ініціативою роботодавця. Зазначена підстава припинення трудового договору є окремою самостійною підставою для припинення трудового договору, яка обумовлена відсутністю взаємного волевиявлення його сторін, недосягненням ними згоди щодо продовження дії трудового договору.

Аналогічна позиція висловлена у постанові ВС від 22.10.2018 у справі №820/5547/16, у постанові ВС від 03.05.2022 року у справі №317/183/19.

Правильним є висновок суду, що відповідач не був зобов`язаний пропонувати позивачеві іншу будь-яку вакантну посаду, оскільки звільнення позивача відбулося не за ініціативою роботодавця, потреби в роботі позивача на іншій посаді у відповідача не було, крім того, у зв`язку із запровадженням простою на підприємстві для певних категорій працівників було прийнято рішення не займати вільні ставки, виходячи з техніко-економічної необґрунтованості заповнення вакантних посад.

Зміна істотних умов праці медичного та педагогічного персоналу підприємства зумовлена відповідним правовим режимом (воєнний стан) за якого вихованців спеціалізованого будинку дитини, основна діяльність якого направлена на забезпечення їх життєдіяльності, було евакуйовано за межі України. Вказані події не залежали від волі роботодавця, та не могли бути змінені ним. З урахуванням того, що до прямих посадових обов`язків позивача входить, зокрема евакуація вихованців підприємства у разі виникнення надзвичайної ситуації, відповідач правомірно змінив позивачеві (як і іншим медичним та педагогічним працівникам підприємства) істотні умови праці (зокрема, але не виключно місце виконання функціональних обов`язків), від продовження роботи на яких остання відмовилася.

Дії відповідача при звільнені позивача відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 36 КЗпП є правомірними, зумовлені об`єктивними чинниками, які від відповідача не залежать, волевиявлення позивача у вигляді відмови від продовження роботи на змінених істотних умовах праці (головною причиною відмови від продовження роботи на змінених істотних умовах праці, було небажання працівника від`їздити до Австрії), є свідомим, що остання підтвердила у судовому засіданні, а тому наслідки такої відмови позивача у вигляді звільнення є такими, які настали обґрунтовано.

Підстави для застосування гарантій, передбачених ч. 3 ст. 184 КЗпП України щодо заборони звільнення одинокої матері дитини віком до чотирнадцяти років, в даному випадку були відсутні, оскільки звільнення позивача не відноситься до звільнення працівника за ініціативою роботодавця.

Доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують, на законність ухваленого судового рішення не впливають, зводяться до переоцінки доказів у справі, що знайшли свою належну оцінку у мотивувальній частині оскарженого судового рішення.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Виходячи з викладеного, судом першої інстанції правильно визначено характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам, не порушено норми процесуального права.

Апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржене судове рішення без змін із підстав, передбачених статтею ст. 375 ЦПК України.

Керуючись ст. 367, 368, 371, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Кіровського районного суду міста Кіровограда від 04 травня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий С. М. Єгорова

Судді О. Л. Карпенко

О. І. Чельник