Справа № 522/7126/22
Провадження 2/522/2811/23
19 грудня 2023 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси, у складі:
головуючого - судді Науменко А.В.,
за участю секретаря судового засідання Звонецької І.М.,
розглянувши у загальному позовному порядку цивільну справу за позовом Заступника керівника Одеської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Одеської міської ради до ТОВ «Сервіс-проект «Ініціатива», ТОВ «Проект ініціатива груп», ОСОБА_1 , треті особи на стороні позивача: Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, Департамент архітектури та містобудування Одеської міської ради про визнання незаконним та скасування рішень державних реєстраторів, визнання недійсним договору купівлі-продажу та акту приймання-передачі нерухомого майна, скасування містобудівних умов та обмежень, припинення права на виконання будівельних робіт, зобов`язання вчинити певні дії
13.06.2022 заступник керівника Одеської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Одеської міської ради звернулись до суду з позовом до ТОВ «Сервіс-проект «Ініціатива», ТОВ «Проект ініціатива груп», ОСОБА_1 , треті особи на стороні позивача: Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, Департамент архітектури та містобудування Одеської міської ради про визнання незаконним та скасування рішень державних реєстраторів, визнання недійсним договору купівлі-продажу та акту приймання-передачі нерухомого майна, скасування містобудівних умов та обмежень, припинення права на виконання будівельних робіт, зобов`язання вчинити певні дії.
В обґрунтування позову вказується, що Одеською обласною прокуратурою встановлено, що рішенням державного реєстратора Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області Іскрова О.В. від 07.04.2016 №29150751 зареєстровано право власності ОСОБА_1 на нежитлове приміщення, площею 15 кв. м, по АДРЕСА_1 .
Згідно з інформацією КП «БТІ» Одеської міської ради (лист № 1199-04/67 від 07.04.2021) та даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, раніше, тобто до 07.04.2016 право власності на об`єкти нерухомого майна по АДРЕСА_1 не реєструвалось.
З вказаного позивач наполягає, що державним реєстратором проведено реєстрацію за ОСОБА_1 права власності на нібито реконструйований об`єкт, який до того взагалі не існував.
Позивач вказує, що у зв`язку з тим, що рішенням державного реєстратора Іскрова О.В. від 07.04.2016 № 29150751 зареєстровано право власності на реконструйований об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , за відсутності документу, що посвідчував би право власності на об`єкт нерухомого майна до його реконструкції, таке рішення є незаконним та підлягає скасуванню.
Надалі на підставі договору купівлі-продажу № 1039 (номер договору в реєстрі) від 06.09.2017, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Савченко С.В., нежитлове приміщення, загальною площею 15 кв. м, за адресою: АДРЕСА_1 , відчужено ОСОБА_1 на користь ТОВ «СЕРВІС-ПРОЕКТ «ІНІЦІАТИВА».
На підставі рішення державного реєстратора КП «Реєстраційна служба Одеської області» Махортова І.О. № 38072840 від 10.11.2017 загальну площу вищевказаного приміщення змінено (збільшено) з 15 кв. м на 189,5 кв. м.
Підставою для реєстрації вказаних змін державним реєстратором зазначено технічний паспорт та довідку, видані ТОВ «ПІВДЕНЬЖИТЛОБУД» 09.11.2017.
З вказаної довідки вбачається, що нібито в результаті проведення технічної інвентаризації, уточнення лінійних розмірів та площ нежитлового приміщення по АДРЕСА_1 його площа збільшилась та складає 189,5 кв. м, і не належить до самочинного будівництва та не являється реконструкцією згідно з п. 3.2 розділу 3 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна.
Водночас з технічного паспорту від 09.11.2017 вбачається що, нежитлове приміщення по АДРЕСА_1 , загальною площею 189,5 кв. м, є одноповерховим та має техніко-економічні показники (геометричні розміри, площа), що значно відрізняються від показників, зазначених у технічному паспорті від 05.04.2016.
Зазначене дає можливість дійти висновку, що зміна основних техніко- .економічних показників об`єкта нерухомого майна за вказаною адресою здійснена фактично шляхом проведення його реконструкції, в результаті якої площу об`єкта збільшено на 174,5 кв. м.
Водночас, згідно з даними інтернет-порталу Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, документи, які надають право на проведення робіт з реконструкції або щодо прийняття до експлуатації об`єкта за адресою: АДРЕСА_1 , упродовж 2017 року органами державного архітектурно-будівельного контролю не реєструвались. Зазначене також підтверджується листами управління ДАБК Одеської міської ради.
Враховуючи вищевикладене, рішенням державного реєстратора Махортова І.О. № 38072840 від 10.11.2017 в порушення зазначених норм законодавства зареєстровано за ТОВ «СЕРВІС-ПРОЕКТ «ІНІЦІАТИВА» право власності на фактично самочинно збудоване нежитлове приміщення, загальною площею 189,5 кв. м, а також за відсутності документу, що б засвідчував прийняття його в експлуатацію.
З огляду на викладене, рішення державного реєстратора Махортова І.О. № 38072840 від 10.11.2017 є незаконним та підлягає скасуванню.
З листа Департаменту комунальної власності Одеської міської ради від 29.04.2021 № 01-19/890 вбачається, що рішення щодо передачі у власність чи користування земельної ділянки по АДРЕСА_1 Одеською міською радою не приймались.
Таким чином будівництво нежитлового приміщення, загальною площею 189,5 кв. м, за вищевказаною адресою здійснено за рахунок самовільно зайнятої земельної ділянки Одеської міської ради.
Таким чином, спірними рішеннями державних реєстраторів, на підставі яких за відповідачами зареєстровано права власності на об`єкти нерухомості по АДРЕСА_1 , порушено право власності територіальної громади міста на земельну ділянку за вказаною адресою.
З огляду на викладене позивач вказує, що правильним та ефективним є обраний спосіб захисту інтересів держави в особі Одеської міської ради шляхом звернення до суду з позовними вимогами про визнання незаконними та скасування рішень державних реєстраторів ОСОБА_2 від 07.04.2016 № 29150751 та ОСОБА_3 № 38072840 від 10.11.2017.
У подальшому на підставі акту приймання-передачі нерухомого майна від 30.11.2017, виданого ТОВ «ПРОЕКТ-ІНІЦІАТИВА ГРУП», рішення Загальних зборів, серія та номер: 1 від 24.11.2017, виданого ТОВ «ПРОЕКТ-ІНІЦІАТИВА ГРУП» та протоколу, серія та номер 6, від 24.11.2017, виданого TOB «СЕРВІС- ПРОЕКТ «ІНІЦІАТИВА», державним реєстратором КП «Реєстраційна служба Одеської області» Оперчук І.М. прийнято рішення від 04.12.2017 індексний номер 38498299 про реєстрацію за ТОВ «ПРОЕКТ-ІНІЦІАТИВА ГРУП» права власності на нежитлове приміщення, загальною площею 189,5 кв. м, по АДРЕСА_1 .
Оскільки ОСОБА_1 та ТОВ «СЕРВІС-ПРОЕКТ «ІНІЦІАТИВА» порушено порядок набуття прав власності на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 , тобто вони фактично не набували статусу його законних власників, всі подальші (похідні) цивільно-правові угоди щодо такого майна мають бути визнані недійсними, а подальші рішення державних реєстраторів скасовані в судовому порядку.
Надавши належну оцінку акту приймання-передачі майна від 30.11.2017, укладеного між ТОВ «СЕРВІС-ПРОЕКТ «ІНІЦІАТИВА» та ТОВ «ПРОЕКТ- ІШЩАТИВА ГРУП», на підставі якого за останнім зареєстровано право власності на нежитлове приміщення, загальною площею 189,5 кв. м, по АДРЕСА_1 , здійснивши належний аналіз Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ № 1127 від 25.12.2015, зокрема, пункту 48 Порядку, позивач приходить до висновку про те, що акт приймання- передачі майна до складу статутного фонду є правочином, який підтверджує волевиявлення сторін, має юридичні наслідки - набуття та припинення права власності на нерухоме майно.
Таким чином, договір купівлі-продажу № 1039 від 06.09.2017, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «СЕРВІС-ПРОЕКТ «ІНІЦІАТИВА», а також акт приймання-передачі майна від 30.11.2017, укладений між ТОВ «СЕРВІС-ПРОЕКТ «ІНІЦІАТИВА» та TOB «ПРОЕКТ-ІНІЦІАТИВА ГРУП», мають бути визнані недійсними у судовому порядку.
З огляду на викладене, рішення державного реєстратора Оперчук І.М. від 04.12.2017 індексний номер 38498299 про реєстрацію за ТОВ «ПРОЕКТ- ІНІЦІАТИВА ГРУП» права власності на нежитлове приміщення, загальною площею 189,5 кв. м, по АДРЕСА_1 має бути скасовано, а право власності ТОВ «ПРОЕКТ-ІНІЦІАТИВА ГРУП» на вказаний об`єкт нерухомого майна має бути припинено.
Під час огляду об`єкта будівництва, проведеного 16.12.2020, управлінням ДАБК Одеської міської ради візуально встановлено факт відхилення від проектних рішень, а саме: збільшення геометричних розмірів фундаментів у плані, які передбачено проектом, орієнтовними розмірами 2,4 х 4,0 м за рахунок земельної ділянки територіальної громади міста Одеси через зміщення арочного проїзду з середини будинку до правого куту будинку, що не передбачено проектними рішеннями.
Крім того, органом архітектурно-будівельного контролю встановлено, що площа забудови збільшена за рахунок земельної ділянки територіальної громади міста розмірами 2,5 х 4,1 м шляхом утворення входу (сходова клітина) до підвальних приміщень об`єкта будівництва.
При цьому, відповідно до проектної документації на виконання будівельних робіт по АДРЕСА_1 , площа забудови під об`єктом нерухомого майна, що реконструюється, складає 236 кв. м, а площа забудови під запроектованим 9-ти поверховим житловим будинком становить 267,70 кв. м.
Позивач наполягає, що вказаними діями порушено інтереси держави в сфері земельних відносин, зокрема, порушено право комунальної власності територіальної громади м. Одеси на земельну ділянку, загальною площею 267,70 кв. м.
Таким чином 30.07.2021 управлінням ДАБК Одеської міської ради зафіксовано порушення вимог містобудівного законодавства на об`єкті будівництва «Реконструкція нежитлового приміщення, яке складається з одноповерхового флігеля, з улаштуванням нежилих приміщень в рівні цокольного та першого поверхів, з надбудовою житлових поверхів, без зміни геометричних розмірів фундаментів у плані, з розподілом на квартири за адресою: АДРЕСА_1 ».
Вказаними діями порушено інтереси держави в сфері земельних відносин, зокрема, порушено право комунальної власності територіальної громади м. Одеси в особі Одеської міської ради на земельну ділянку, загальною площею 267,70 кв. м, адже, фактично здійснюється нове будівництво багатоповерхового житлового будинку за рахунок земельної ділянки територіальної громади, що не була відведена у встановленому законом порядку.
Таким чином, об`єкт, що будується по АДРЕСА_1 в розумінні ст. 376 ЦК України, є об`єктом самочинного будівництва, який підлягає знесенню.
Зазначене на думку позивача свідчить про наявність підстав для скасування містобудівних умов та обмежень № 264 від 27.12.2017 для проектування об`єкта будівництва за адресою: АДРЕСА_1 , а також про наявність підстав для припинення права ТОВ «ПРОЕКТ ІНІЦІАТИВА ГРУП» на виконання будівельних робіт за вказаною адресою.
Згідно інформації Департаменту земельних ресурсів Одеської міської ради (лист № 01-19/106 від 04.06.2021), на підставі наказу ГУ Держгеокадастру в Одеській області від 25.02.2021 № 120-ДК проведено перевірку за дотриманням вимог земельного законодавства під час використання земельної ділянки, яка розташована за вищезазначеною адресою.
З урахуванням результатів проведеної ГУ Держгеокадастру в Одеській області перевірки Департаментом земельних ресурсів з метою захисту прав та законних інтересів територіальної громади м. Одеси скеровано до Юридичного департаменту Одеської міської ради лист № 01-19/106 від 04.06.2021 з проханням розглянути можливість звернення до суду в інтересах Одеської міської ради з позовними вимогами про скасування рішення державного реєстратора Оперчук І.М. від 04.12.2017 № 38498299 про державну реєстрацію права власності на нежитлове приміщення, загальною площею 189,5 кв. м, по АДРЕСА_1 за ТОВ «ПРОЕКТ ІНІЦІАТИВА ГРУП» та звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки комунальної власності.
З наведеного також вбачається, що земельна ділянка під спірним об`єктом нерухомого майна знаходиться у комунальній власності територіальної громади міста Одеси в особі Одеської міської ради, яка наділена повноваженнями власника цієї земельної ділянки, в тому числі щодо захисту прав територіальної громади на неї.
Однак, з листів управління ДАБК Одеської міської ради від 03.06.2021 № 01-3/216-Г, від 18.05.2022 № 01-3/147-Г, одержаних у відповідь на повідомлення обласної прокуратури щодо виявлених порушень (листи № 15/3/2-1090вих-21 від 25.05.2021, № 15/3/2-393вих-22 від 11.05.2022), адресованих Одеській міській раді, а також з листів управління ДАБК Одеської міської ради від 03.12.2021 № 01-3/438-Г, від 30.12.2021 № 01-3/438-Г, одержаних у відповідь на листи обласної прокуратури № 15/3/2-2004вих-21 від 25.11.2021, № 15/3/2-2158вих-21 від 15.12.2021 відповідно, вбачається, що до теперішнього часу питання захисту інтересів держави щодо самовільної забудови земельної ділянки територіальної громади м. Одеси залишається не вирішеним.
Зазначене є свідченням бездіяльності уповноваженого органу, зокрема, Одеської міської ради, якій стало відомо про встановлене ГУ Держгеокадастра в Одеській області порушення права власності територіальної громади міста на земельну ділянку по АДРЕСА_1 з листа Департаменту земельних ресурсів від 04.06.2021 № 01-19/106, що відповідно до положень чинного законодавства покладає на органи прокуратури обов`язок представництва інтересів держави в суді.
Отже, з метою захисту державних інтересів, зокрема, поновлення прав територіальної громади м. Одеси на самочинно забудовану земельну ділянку вбачається необхідність звернення обласної прокуратури до суду з даним позовом в межах дискреційних повноважень.
Виходячи з позовних вимог позивач просив суд:
1. Визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора
Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області Іскрова О.В. № 29150751 від 07.04.2016.
2. Визнати недійсним договір купівлі-продажу від 06.09.2017, реєстраційний номер 1039, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «СЕРВІС-ПРОЕКТ «ІНІЦІАТИВА».
3. Визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора
КП «Реєстраційна служба Одеської області» Махортова І.О. індексний номер 38072840 від 10.11.2017.
4. Визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора
КП «Реєстраційна служба Одеської області» Оперчук І.М. індексний номер 38498299 від 04.12.2017.
5. Визнати недійсним акт приймання-передачі нерухомого майна від
30.11.2017, укладений між ТОВ «СЕРВІС-ПРОЕКТ «ІНІЦІАТИВА» та ТОВ «ПРОЕКТ-ІШІДАТИВА ГРУП».
7. Скасувати містобудівні умови та обмеження № 264 від 27.12.2017 для проектування об`єкта будівництва по АДРЕСА_1 .
9. Зобов`язати ТОВ «ПРОЕКТ ІНІЦІАТИВА ГРУП» привести земельну ділянку по АДРЕСА_1 до попереднього стану шляхом знесення самочинно зведеного об`єкта будівництва.
Ухвалою суду від 16.06.2022 провадження у справі відкрито та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 13.09.2022 підготовче провадження по справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.
07.12.2022 від Одеської міської ради до суду надійшло клопотання про проведення судового засідання без участі представника.
Під час судового засідання від 11.04.2023 суд вказав на перевірку ефективності захисту та роз`яснено ризики правильності чи неправильності оформлення позовної заяви.
Під час судового засідання від 11.05.2023 суд роз`яснив ризики оформлення позову та належного способу захисту.
26.07.2023 під час судового засідання позивачем надано до суду уточнену позовну заяву яка прийнята судом до розгляду.
Відповідно до вимог уточненої позовної заяви позивач сформулював позовні вимоги як :
- визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора Управління державної реєстрації Головного територіального управлінню юстиції в Одеській області Іскрова О.В. № 29150751 від 07.04.2016;
- визнання недійсним договору купівлі-продажу від 06.09.2017, реєстраційній номер 1039, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «СЕРВІС-ПРОЕКТ «ІНІЦІАТИВА»;
- визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратор КП «Реєстраційна служба Одеської області» Махортова І.О. індексний номер 38072840 від 10.11.2017;
- визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора КП «Реєстраційна служба Одеської області» Оперчук І.М. індексний номер 38498299 від 04.12.2017;
- визнання недійсним акту приймання-передачі нерухомого майна від 30.11.2017, укладений між ТОВ «СЕРВІС-ПРОЕКТ «ІНІЦІАТИВА» і ТОВ «ПРОЕКТ-ІНІЦІАТИВА ГРУП»;
- скасування містобудівних умов та обмежень № 264 від 27.12.2017 для проектування об`єкта будівництва по АДРЕСА_1 ;
- зобов`язання ТОВ «ПРОЕКТ ІНІЦІАТИВА ГРУП» звільнити земельну ділянку по АДРЕСА_1 , загальною площею 340,39 кв. м., шляхом знесення самочинно зведеного об`єкта будівництва
08.09.2023 від представника Одеської міської ради до суду надійшла заява про відкладення розгляду справи.
01.11.2023 представник Одеської міської ради звернувся з заявою про витребування доказів.
05.12.2023 від Головного управління Державної податкової служби в Одеській області до суду надійшла інформація витребувана ухвалою суду від 01.11.2023.
19.12.2023 від Одеської обласної прокуратури та Одеської міської ради до суду надійшли заяви про слухання справи за відсутністю сторони позивача на підставі матеріалів справи, також заявлено про згоду на заочний розгляд справи.
Представник Одеської міської ради неодноразово з`являвся у судові засідання та повністю підтримав позов.
У судове засідання призначене на 19.12.2023 року сторони не з`явились, належним чином сповіщенні про дату та час судового засідання.
З приводу можливості розгляду справи по суті суд зазначає наступне.
Неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору.
Відповідне положення міститься у постанові КЦС ВС від 1 жовтня 2020 року у справі № 361/8331/18.
Верховний Суд виходить з того, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору.
Рекомендовані повідомлення неодноразово направленні на адресу до ТОВ «Сервіс-проект «Ініціатива» та ТОВ «Проект ініціатива груп» повернуті на адресу суду з відміткою «Адресат відсутній за вказаною адресою». З інформації наданої від Головного управління Державної податкової служби в Одеській області вбачається, що рекомендовані повідомлення були направлені за адерсою реєстрації вказаних юридичних осіб. Таким чином суд встановлює, що відповідачі сповіщені про дату та час судового засідання належним чином.
Що стосується ОСОБА_1 , то як вбачається з Відповіді № 129740 від 27.06.2023 року з Єдиного державного демографічного реєстру адреса проживання відповідача зареєстровано за адресою: АДРЕСА_3 . З матеріалів справи вбачається, що суд неодноразово надсилав судові повістки про виклик до суду за вказаною адресою, однак відповідач до суду не з`явився, причин неявку не повідомив.
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Відповідно до ч. 4 ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.
Виходячи з вищевикладеного, з урахуванням згоди позивача провести заочний розгляд справи за наявними матеріалами справи.
З матеріалів справи судом встановлені наступні обставини справи.
Судом встановлено, що рішенням державного реєстратора Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області Іскрова О.В. від 07.04.2016 № 29150751 зареєстровано право власності ОСОБА_1 на нежитлове приміщення, площею 15 кв. м, за адресою: АДРЕСА_1 .
З матеріалів справи вбачається, що зареєстровано право власності на реконструйований об`єкт нерухомого майна за вказаною адресою за відсутності документу, що посвідчував би право власності на будь-який первинний об`єкт нерухомого майна до його реконструкції, а також документу щодо первинного відведення земельної ділянки.
Тобто державним реєстратором проведено реєстрацію за ОСОБА_1 права власності на нібито реконструйований об`єкт, який до того взагалі не існував та з самовільним зайняттям земельної ділянки.
06.09.2017 на підставі договору купівлі-продажу вказане нежитлове приміщення відчужено ОСОБА_1 на користь ТОВ «СЕРВІС-ПРОЕКТ ІНІЦІАТИВА».
Як вбачається з інтернет-порталу Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, документи, які надають право на проведення робіт з реконструкції або щодо прийняття до експлуатації об`єкта за адресою: АДРЕСА_1 , упродовж 2017 року органами державного архітектурно-будівельного контролю не реєструвались. Зазначене також підтверджується листами управління ДАБК Одеської міської ради.
Таким чином рішенням державного реєстратора Махортова І.О. № 38072840 від 10.11.2017 в порушення вимог чинного законодавства зареєстровано за ТОВ «СЕРВІС-ПРОЕКТ «ІНІЦІАТИВА» право власності на фактично самочинно збудоване нежитлове приміщення, загальною площею 189,5 кв. м, а також за відсутності документу, що б засвідчував прийняття його в експлуатацію та відведення замельної ділянки.
З листа Департаменту комунальної власності Одеської міської ради від 29.04.2021 № 01-19/890 вбачається, що рішення щодо передачі у власність чи користування земельної ділянки по АДРЕСА_1 Одеською міською радою не приймались.
Згідно з частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).
Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.
Відповідно до частин першої, другої статті 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Кожний громадянин має право користуватися природними об`єктами права власності народу відповідно до закону.
Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави (частина перша статті 14 Конституції України).
Територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров`я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об`єкти, визначені відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження. Районні та обласні ради від імені територіальних громад сіл, селищ, міст здійснюють управління об`єктами їхньої спільної власності, що задовольняють спільні потреби територіальних громад. Право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб`єктів. Об`єкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад і передані іншим суб`єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом (частини перша, четверта та восьма статті 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).
Відповідно до частини першої статі 83 Земельного кодексу України (далі ЗК України, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю.
Згідно з частиною першою статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.
Відповідно до статті 328 ЦК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Згідно з частиною другою статті 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.
Відповідно до статті 212 ЗК України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду.
Відповідно до статті 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Особа, яка здійснила самочинне будівництво, має право на відшкодування витрат на будівництво, якщо право власності на нерухоме майно визнано за власником (користувачем) земельної ділянки, на якій воно розміщене. У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов`язана відшкодувати витрати, пов`язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.
Згідно з частиною четвертою статті 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» реконструкція, реставрація або капітальний ремонт об`єктів будівництва без зміни зовнішніх геометричних розмірів їхніх фундаментів у плані, реконструкція або капітальний ремонт автомобільних доріг, залізничних колій, ліній електропередачі, зв`язку, трубопроводів, інших лінійних комунікацій у межах земель їх розміщення, а також комплексна реконструкція кварталів (мікрорайонів) застарілого житлового фонду і нове будівництво об`єктів інженерно-транспортної інфраструктури відповідно до містобудівної документації на замовлення органів державної влади чи органів місцевого самоврядування на відповідних землях державної чи комунальної власності можуть здійснюватися за відсутності документа, що засвідчує право власності чи користування земельною ділянкою.
Частина друга статті 391 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачає, що у разі виявлення відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю факту подання недостовірних даних, наведених у надісланому повідомленні чи зареєстрованій декларації, які є підставою вважати об`єкт самочинним будівництвом, зокрема якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи без належно затвердженого проекту або будівельного паспорта, а також у разі скасування містобудівних умов та обмежень реєстрація такої декларації, право на початок виконання підготовчих або будівельних робіт, набуте на підставі поданого повідомлення, підлягають скасуванню відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Про скасування декларації чи права на початок виконання підготовчих або будівельних робіт, набутого на підставі поданого повідомлення, відповідний орган державного архітектурно-будівельного контролю письмово повідомляє замовника протягом трьох робочих днів з дня скасування.
Аналіз наведених положень свідчить про те, що Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності», зокрема статтею 391, встановлено єдину підставу для скасування реєстрації декларації, а саме: подання замовником недостовірних даних, які є підставою вважати об`єкт самочинним будівництвом.
При цьому такі недостовірні дані повинні відповідати одній із наступних умов, які дають підстави вважити об`єкт самочинним будівництвом: об`єкт збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети; об`єкт збудований або будується без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи; об`єкт збудований або будується без належно затвердженого проекту або будівельного паспорта.
Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 20 липня 2023 року у справі № 523/3113/20.
Реконструкція, реставрація або капітальний ремонт об`єктів будівництва без зміни зовнішніх геометричних розмірів їхніх фундаментів у плані, реконструкція або капітальний ремонт автомобільних доріг, залізничних колій, ліній електропередачі, зв`язку, трубопроводів, інших лінійних комунікацій у межах земель їх розміщення, а також комплексна реконструкція кварталів (мікрорайонів) застарілого житлового фонду і нове будівництво об`єктів інженерно-транспортної інфраструктури відповідно до містобудівної документації на замовлення органів державної влади чи органів місцевого самоврядування на відповідних землях державної чи комунальної власності можуть здійснюватися за відсутності документа, що засвідчує право власності чи користування земельною ділянкою (пункт 7 Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року № 466).
Частиною четвертою статті 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» надано можливість замовникам будівництва здійснювати реконструкцію об`єкта будівництва за відсутності документа, що засвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, у разі якщо така реконструкція здійснюється без зміни зовнішніх геометричних розмірів їхніх фундаментів у плані.
Відповідно до рішення державного реєстратора Махортова І.О. від 10.11.2017 № 38072840, прийнятого лише на підставі технічного паспорту та довідки, виданих ТОВ «ПІВЛЕНЬЖИТЛОБУД», загальна площа вказаного нежитлового приміщення збільшена з 15 кв. м до 189,5 кв. м.
Водночас з технічного паспорту від 09.11.2017 вбачається що, нежитлове приміщення по АДРЕСА_1 , загальною площею 189,5 кв. м, є одноповерховим та має техніко-економічні показники (геометричні розміри, площа), що значно відрізняються від показників, зазначених у технічному паспорті від 05.04.2016.
Суд приходить до висновку, що зміна основних техніко- економічних показників об`єкта нерухомого майна за вказаною адресою здійснена фактично шляхом проведення його реконструкції, в результаті якої площу об`єкта збільшено на 174,5 кв.м.
Таким чином суд приходить до висновку, що будівництво нежитлового приміщення, загальною площею 189,5 кв. м, за вищевказаною адресою здійснено за рахунок самовільно зайнятої земельної ділянки Одеської міської ради.
В результаті прийняття державними реєстраторами вищевказаних незаконних рішень на підставі документів, що не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують з комунальної власності територіальної громади м. Одеси вибула відповідна земельна ділянка.
У подальшому на підставі акту приймання-передачі нерухомого майна від 30.11.2017, виданого ТОВ «ПРОЕКТ-ІНІЦІАТИВА ГРУП», рішення Загальних зборів, серія та номер:1 від 24.11.2017, виданого ТОВ «ПРОЕКТ-ІНІЦІАТИВА ГРУП» та протоколу, серія та номер 6, від 24.11.2017, виданого TOB «СЕРВІС- ПРОЕКТ «ІНІЦІАТИВА», державним реєстратором КП «Реєстраційна служба Одеської області» Оперчук І.М. прийнято рішення від 04.12.2017 індексний номер 38498299 про реєстрацію за ТОВ «ПРОЕКТ-ІНІЦІАТИВА ГРУП» права власності на нежитлове приміщення, загальною площею 189,5 кв. м, по АДРЕСА_1 .
Вказаний дозвіл видано замовнику будівництва з урахуванням містобудівних умов та обмежень № 264 виданих ТОВ «ПРОЕКТ ІНІЦІАТИВА ГРУП» на підставі наказу управління архітектури та містобудування Одеської міської ради № 01-06/228 від 27.12.2017 для проектування об`єкта будівництва за адресою: АДРЕСА_1 .
Управлінням ДАБК Одеської міської ради встановлено, що будівництво вказаного об`єкта здійснюється з відхиленням від проектних рішень, зокрема, зі збільшенням геометричних розмірів фундаментів у плані, орієнтовними розмірами 2,4 х 4,0 кв. м, за рахунок земельної ділянки територіальної громади міста через зміщення арочного проїзду на першому поверсі з середини будинку до правого куту будинку.
Крім того, площа забудови збільшена за рахунок земельної ділянки територіальної громади міста шляхом утворення входу (сходова клітина) до підвальних приміщень об`єкта будівництва.
Відповідно до проектної документації на виконання будівельних робіт по АДРЕСА_1 , площа забудови під об`єктом нерухомого майна, що реконструюється, складає 236 кв. м, а площа забудови під запроектованим 9-ти поверховим житловим будинком становить 267,70 кв. м.
Таким чином судом вбачається, що вказаними діями порушено інтереси держави в сфері земельних відносин, зокрема, порушено право комунальної власності територіальної громади м. Одеси на відповідну земельну ділянку.
Враховуючи те, що власники спірного об`єкту будівництва самовільно виконали будівельно-монтажні роботи, тим самим зайнявши земельну ділянку за вищезазначеною адресою, що належить територіальній громаді м. Одеси в особі Одеської міської ради, суд вбачає, що земельна ділянка повинна бути звільнена шляхом знесення об`єкта самочинного будівництва.
Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів (стаття 1 Першого протоколу).
Критеріями сумісності заходу втручання у право на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу до Конвенції є таке, чи ґрунтувалося таке втручання на національному законі, чи переслідувало легітимну мету, та чи є відповідний захід пропорційним легітимній меті втручання у право.
Втручання держави у право мирного володіння майном повинно мати нормативну основу у національному законодавстві, яке є доступним для заінтересованих осіб, чітким, а наслідки його застосування передбачуваними.
Якщо можливість втручання у право мирного володіння майном передбачена законом, Конвенція надає державам свободу розсуду щодо визначення легітимної мети такого втручання: або з метою контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів, або для забезпечення сплати податків, інших зборів чи штрафів.
Порушення статті 1 Першого протоколу ЄСПЛ констатує, якщо хоча б один із зазначених критеріїв не буде дотриманий. І навпаки: встановлює відсутність такого порушення, якщо дотримані всі три критерії.
Будь-які приписи, зокрема і приписи Конвенції, слід застосовувати з урахуванням обставин кожної конкретної справи, оцінюючи поведінку сторін спору, а не лише органів державної влади та місцевого самоврядування.
30.07.2021 управлінням ДАБК Одеської міської ради зафіксовано порушення вимог містобудівного законодавства на об`єкті будівництва «Реконструкція нежитлового приміщення, яке складається з одноповерхового флігеля, з улаштуванням нежилих приміщень в рівні цокольного та першого поверхів, з надбудовою житлових поверхів, без зміни геометричних розмірів фундаментів у плані, з розподілом на квартири за адресою: АДРЕСА_1 ».
30.07.2021 від управлінням ДАБК Одеської міської ради складено Акт, Протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності та Припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил з якими під особистий підпис було ознайомлено уповноважену особу ТОВ «Юрафіра-Буд» яка є генеральним підрядником на замовлення відповідача ТОВ «Проект ініціатива груп».
16.06.2023 управлінням ДАБК Одеської міської ради складено Акт обстеження об`єкта містобудування щодо дотримання законодавства, затвердженої містобудівної документації при плануванні та забудові на території м. Одеси. Так, комісією із застосуванням електронного вимірювального пристрою «Дальномір Disto X310» інв. № 10430004 проведено заміри в натурі площі забудови вказаного об`єкта незавершеного будівництва. За результатами замірів площа забудови складає 340,39 кв. м.
Таким чином суд приходить до висновку, що вказаному відповідачу було достеменно відомо про порушення вчинені у сфері містобудівної діяльності та самовільного зайняття земельної ділянки без достатніх правових підстав.
Виходячи з чином факт самовільного зайняття відповідачем конкретно визначеної земельної ділянки за наслідком перевірки уповноваження органом державного контролю та доведення до відповідача факт встановлення порушень. Відповідачем вказані приписи було проігноровано. Виходячи з викладеного, суд вважає, що в даному випадку право на мирне володіння майном не порушується, адже відповідачами було порушено суспільні інтереси без законних підстав.
Згідно зі ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.
Відповідно до ст. 80 ЗК України суб`єктами права власності на землю є, зокрема, територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, на землі комунальної власності.
Згідно з ч. 1 ст. 83 ЗК України у комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної і державної власності, а також земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування.
Відповідно до ч. 4 ст. 83 ЗК України до земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать, зокрема, землі загального користування населених пунктів (майдани, вулиці, проїзди, шляхи, набережні, пляжі, парки, сквери, бульвари, кладовища, місця знешкодження та утилізації відходів тощо).
Згідно зі ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров`я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об`єкти, визначені відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження.
Органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об`єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об`єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.
Право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб`єктів. Об`єкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад і передані іншим суб`єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом.
Виходячи зі змісту ст. 12 ЗК України, до повноважень міських рад у галузі земельних відносин належить, зокрема, право розпорядження землями територіальних громад, передачі земельних ділянок комунальної власності у власність громадянам та юридичним особам, здійснення контролю за використанням і охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства, тощо.
Згідно з п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» питання у сфері регулювання земельних відносин вирішуються виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної або міської ради.
Відповідно до статей 124-126 ЗК України обов`язковою умовою фактичного використання земельної ділянки є наявність у особи, що її використовує, правовстановлюючих документів на цю земельну ділянку, а відсутність у зазначеної особи таких документів свідчить про самовільне зайняття земельної ділянки.
Таким чином, відповідно до наведених вимог закону обов`язковою умовою фактичного використання земельної ділянки є наявність у особи, що її використовує, правовстановлюючих документів на цю земельну ділянку та державної реєстрації майнового права на неї, а відсутність у цієї особи таких документів, свідчить про самовільне зайняття вказаної земельної ділянки.
Земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 , на якій розташована самочинно самочино зведений об`єкт будівництва використовується відповідачами за відсутності жодних документів, оформлення яких вбачається необхідним для землекористування та будівництва.
Таким чином, наявність на землях комунальної власності самочинно збудованого об`єкта унеможливлює здійснення володіння, користування та розпорядження територіальною громадою м. Одеси земельною ділянкою, яка знаходиться під відповідним об`єктом.
Згідно з правовою позицією Верховного Суду України у справі № 6-130 цс від 04.12.2013 року, у розумінні ч. 1 ст. 376 ЦК України, самочинним будівництвом є не тільки новостворений об`єкт, а й об`єкт нерухомості, який виник в результаті реконструкції, капітального ремонту, перебудови, надбудови уже існуючого об`єкта, здійснених без одержаного дозволу місцевих органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, розробленої та затвердженої в установленому порядку проектної документації, дозволу на виконання будівельних робіт, наданого органами архітектурно-будівельного контролю, оскільки в результаті таких дій об`єкт втрачає тотожність з тим, на який власником отримано право власності.
Крім цього, відповідно до ст. 212 ЗК України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду.
Власник земельної ділянки відповідно до ст. 319 ЦК України володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна може вимагати усунення будь-якого обмеження його права власності.
Відповідно до п. б ч. 3 ст. 152 ЗК України до способів захисту прав на земельні ділянки належить, зокрема, відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав.
Такий спосіб судового захисту спрямований на припинення порушення прав осіб, які є власниками (користувачами) земельних ділянок, на яких здійснено самочинне будівництво, а також відновлює становище, яке існувало до здійснення протиправної забудови.
Згідно з ч. 4 ст. 376 ЦК України якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.
Відповідно до ч. 7 ст. 376 ЦК України у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.
Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов`язана відшкодувати витрати, пов`язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.
Оскільки самочинне будівництво здійснено на земельній ділянці, яка не була відведена для цієї мети та щодо якої замовник будівництва не мав жодного речового права, тому застосування інших способів захисту, зокрема, зобов`язання провести перебудову об`єкта, не відновить порушеного права територіальної громади на доступ до забудованої земельної ділянки, у зв`язку із чим така ділянка залишиться вилученою із комунальної власності.
Встановивши, що спірний об`єкт є самочинним будівництвом, який розташований на землях територіальної громади м. Одеси та перешкоджає у реалізації територіальною громадою м. Одеси своїх повноважень як власника відповідної земельної ділянки, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для зобов`язання відповідача звільнити самовільно зайняту земельну ділянку.
Таким чином, суд дійшов до висновку про задоволення вимог про скасування зазначених рішеннь державного реєстратора та зобов`язання звільнити земельну ділянку по АДРЕСА_1 , загальною площею340,39 кв.м., шляхом знесення самочинно зведенного об`єкта будівництва.
Що стосується вимог позивача про визнання недійсним акту приймання-передачі нерухомого майна, припинення права власності на нежитлове приміщення, скасування містобудівних умов та обмежень, припинення права на виконання будівельних робіт суд зазначає наступне.
Ефективним способом захисту права є такий, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (постанова Верховного Суду у справі № 916/3156/17 від 4 червня 2019 р.).
Застосування будь-якого способу захисту цивільного права та інтересу має бути об`єктивно виправданим та обґрунтованим. Це означає, що: застосування судом способу захисту, обраного позивачем, повинно реально відновлювати його наявне суб`єктивне право, яке порушене, оспорюється або не визнається; обраний спосіб захисту повинен відповідати характеру правопорушення; застосування обраного способу захисту має відповідати цілям судочинства; застосування обраного способу захисту не повинно суперечити принципу верховенства права.
Враховуючи, що рішенням суду задоволено вимоги позивача про скасування рішень державного реєстратора та звільнення земельної ділянки задоволено, суд вбачає, що порушене право позивача є відновленим в повному обсязі. Таким чином суд приходить до висновку, що решта позовних вимог позивача задоволенню не підлягає, адже зазначені вимоги позивача не є ефективним способом захисту.
Виходячи з вищевикладеного, враховуючи процесуальну поведінку сторін, дослідивши наявні в матеріалах прави докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 76,77, 141, 259, 263, 264, 265, 268,272,273 ЦПК України, -
Позовну заяву Заступника керівника Одеської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Одеської міської ради до ТОВ «Сервіс-проект «Ініціатива», ТОВ «Проект ініціатива груп», ОСОБА_1 , треті особи на стороні позивача: Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, Департамент архітектури та містобудування Одеської міської ради про визнання незаконним та скасування рішень державних реєстраторів, визнання недійсним договору купівлі-продажу та акту приймання-передачі нерухомого майна, скасування містобудівних умов та обмежень, припинення права на виконання будівельних робіт, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.
Визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області Іскрова О.В. № 29150751 від 07.04.2016.
Визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора КП «Реєстраційна служба Одеської області» Махортова І.О. індексний номер 38072840 від 10.11.2017.
Визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора КП «Реєстраційна служба Одеської області» Оперчук І.М. індексний номер 38498299 від 04.12.2017.
Зобов`язати ТОВ «Проект ініціатива груп» звільнити земельну ділянку по АДРЕСА_1 , загальною площею340,39 кв.м., шляхом знесення самочинно зведенного об`єкта будівництва.
В іншій частині рішення - відмовити в повному обсязі.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя А.В. Науменко
У зв`язку з перебуванням головуючого судді у нарадчій кімнаті з 27.12.2023 по 29.12.2023 року повний текст рішення виготовлено 03.01.2024 року.
Суддя А.В. Науменко