Ухвала

Іменем України

15 серпня 2023 року

м. Київ

справа № 205/1567/22

провадження № 61-11193ск23

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Русинчука М. М., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 (особи, яка не брала участі в справі), яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 10 липня 2023 року про закриття апеляційного провадження в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа Орган опіки та піклування адміністрації Новокадацького району Дніпровської міської ради про усунення перешкод в користуванні квартирою, вселення та виселення,

ВСТАНОВИВ :

У лютому 2022 року ОСОБА_3 звернулася в суд із позовом та просила усунути їй перешкоди у користуванні квартирою АДРЕСА_1 шляхом вселення ОСОБА_3 у належну їй квартиру та виселити з неї ОСОБА_4 без надання іншого житлового приміщення.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що на підставі договору купівлі-продажу від 20 вересня 2021 року вона є власником квартири АДРЕСА_1 . Колишній власник відповідач ОСОБА_4 знята з реєстрації у зазначеному житловому приміщенні, проте, фактично продовжує у ньому проживати, чинить перешкоди позивачу в користуванні належною їй власністю, за спожиті комунальні послуги не сплачує, чим порушує права позивача як законного власника.

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська рішенням від 15 вересня 2022 року позов задовольнив частково:

усунув перешкоди ОСОБА_3 у користуванні квартирою АДРЕСА_1 ;

вселив ОСОБА_3 до квартири АДРЕСА_1 ;

у задоволенні іншої частини позову відмовив.

Дніпровський апеляційний суд постановою від 17 січня 2023 року апеляційні скарги ОСОБА_3 та ОСОБА_4 залишив без задоволення, рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 вересня 2022 року залишив без змін.

Верховний Суд ухвалою від 13 лютого 2023 року відмовив ОСОБА_4 у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 вересня 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 17 січня 2023 року.

Верховний Суд ухвалою від 27 березня 2023 року відмовив у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 вересня 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 17 січня 2023 року.

У травні 2023 року ОСОБА_5 , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , як особа, яка не брала участі в справі, подала апеляційну скаргу на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 вересня 2022 року. Апеляційна скарга обґрунтована тим, що в спірній квартирі проживає вона та її діти, зокрема, малолітня дитина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проте, розгляд справи відбувся без залучення їх до участі в розгляді справи. Зазначає, що справа вже перебувала на розгляді Дніпровського апеляційного суду та постановою від 17 січня 2023 року апеляційна скарга ОСОБА_4 залишена без задоволення, а рішення суду без змін. Зазначено, що судом задоволено позовну вимогу про вселення позивача у спірну квартиру, однак в матеріалах справи відсутні докази того, що позивачу чинився опір у користуванні квартирою. Позивач до звернення до суду з відповідним позовом не зверталася до мешканців квартири з метою її вселення, їй не чинилося жодних перешкод у вселенні, жодних доказів існування таких перешкод суду не надано. Сам факт переходу права власності на квартиру до іншої особи не є безумовною підставою для виселення та примусового вселення. Примусове вселення позивача порушує права малолітньої дитини скаржника, що є неприпустимим, тому в позові необхідно відмовити повністю. До апеляційної скарги ОСОБА_1 надано копію довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні /будинку осіб від 14 листопада 2017 року, виданої заступником голови правління ОСББ «Галицького 47» для пред`явлення в Дніпрогаз ОСОБА_4 , про те, що до складу сім`ї/зареєстрованих з 20 серпня 2013 року входять: ОСОБА_4 уповноважений власник, дата реєстрації 05 серпня 2004 року; ОСОБА_1 донька, дата реєстрації 05 червня 2007 року; ОСОБА_2 онук, дата реєстрації 26 травня 2009 року; ОСОБА_6 онук, дата реєстрації 28 грудня 2000 року; ОСОБА_7 зять, дата реєстрації 20 серпня 2013 року (усього 5 осіб).

Дніпровський апеляційний суд ухвалою від 30 травня 2023 року поновив ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 , строк на апеляційне оскарження рішення Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 15 вересня 2022 року та відкрив апеляційне провадження.

Дніпровський апеляційний суд ухвалою від 09 червня 2023 року залучив до участі в справі третю особу Орган опіки та піклування адміністрації Новокадацького району Дніпровської міської ради.

Дніпровський апеляційний суд ухвалою від 10 липня 2023 року апеляційне провадження закрив на підставі статті 362 ЦПК України, оскільки встановив, що оскаржуваним рішенням суду першої інстанції питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , не вирішувалися. Суд зазначив, що ОСОБА_1 та її неповнолітня дитина не є суб'єктами спірних житлових правовідносин, а тому відсутні правові підстави для оскарження нею рішення суду першої інстанції у цій справі.

24 липня 2023 року ОСОБА_8 через представника засобами поштового зв`язку подала до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу апеляційного суду від 10 липня 2023 року та просить її скасувати як таку, що прийнята з порушенням норм матеріального та недотриманням норм процесуального права. Зазначає, що:

в спірній квартирі проживає вона та її малолітня дитина ОСОБА_2 , проте суд першої інстанції не залучив їх до участі в судовому розгляді;

їй не було відомо про наявність довідки від 20 вересня 2021 року, відповідно до якої всіх членів сім'ї, у тому числі її та її дитину знято з реєстрації місця проживання за адресою спірної квартири. Оскільки зняття з реєстрації є протиправним, вона звернулася в суд з адміністративним позовом;

суд безпідставно відмовив у задоволенні клопотання про зупинення розгляду справи до вирішення питання в іншій справі;

чинність оскарженої ухвали призведе до відновлення виконавчого провадження, в зв`язку з чим ОСОБА_8 та її неповнолітня дитина залишаться без житла.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною четвертою статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з наступних підстав.

Суд апеляційної інстанції при закритті апеляційного провадження встановив, що:

ОСОБА_3 подала позов до ОСОБА_9 , який обґрунтований тим, що остання знята з реєстрації у спірній квартирі, проте, фактично проживає в ній та чинить перешкоди в користуванні нею;

на підставі договору купівлі-продажу квартири від 20 вересня 2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Шрамовою В. М. і зареєстрованого в реєстрі за № 359, ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_1 , право власності на яку у встановленому порядку зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно;

згідно з довідкою Департаменту адміністративних послуг і дозвільних процедур Дніпровської міської ради № 13371 від 09 грудня 2021 року в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровано ОСОБА_3 ;

при частковому задоволенні позову ОСОБА_3 суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач ОСОБА_4 створює перешкоди позивачу у користуванні, володінні та розпорядженні її майном, тому слід усунути перешкоди в користуванні квартирою АДРЕСА_1 шляхом вселення ОСОБА_3 до спірного житла. Щодо позовних вимог про виселення ОСОБА_9 суд першої інстанції, встановивши, що в іпотеку передано квартиру, придбану не за кредитні кошти, оскільки ніщо не вказує на те, що предмет іпотеки, нерухоме майно придбано за рахунок отриманих кредитних коштів, дійшов висновку про відмову в задоволенні вимог про виселення без надання іншого постійного житла;

у скаржника ОСОБА_1 наявна квартира АДРЕСА_2 , отже неповнолітня дитина ОСОБА_2 має бути зареєстрована та проживати разом з батьками за вказаною адресою, а тому підстав вважати, що порушені права дитини, немає.

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 серпня 2019 року в справі № 412/1277/2012 (провадження № 61-3704св19) зроблено висновок, що «у разі подання апеляційної скарги особою, яка не брала участі в справі, і апеляційним судом установлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося, апеляційне провадження підлягає закриттю, а рішення суду першої інстанції не має переглядатися по суті».

У постанові Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 12 березня 2020 року у справі №160/4130/19 (адміністративне провадження №К/9901/36116/19) вказав, що: «судове рішення, оскаржуване не залученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом першої інстанції є скаржник, або міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 19 червня 2018 року у справі № 910/18705/17 вказано, що: «відповідно до частини першої статті 254 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції. Отже, вказана стаття визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення і які поділяються на дві групи - учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків. При цьому, на відміну від оскарження судового рішення учасником справи, не залучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності таких критеріїв: вирішення судом питання про її право, інтерес, обов`язок, причому такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним».

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Апеляційний суд після відкриття апеляційного провадження встановив, що рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 вересня 2022 року питання про права, свободи, інтереси та обов`язки ОСОБА_1 , яка діє у своїх інтересах та інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 , не вирішувалося та зробив правильний висновок про закриття апеляційного провадження.

Посилання на те, що в спірній квартирі проживає ОСОБА_1 та її малолітня дитина ОСОБА_2 , не беруться до уваги, оскільки судами встановлено, що саме ОСОБА_9 фактично продовжує проживати в спірній квартирі та чинить перешкоди ОСОБА_3 у користуванні нею, а також, що ОСОБА_3 зверталася до Дніпровського районного управління поліції щодо усунення перешкод в користуванні спірною квартирою лише ОСОБА_9 . Обставина проживання ОСОБА_1 та неповнолітнього ОСОБА_2 в спірній квартирі судами не встановлена.

Доводи касаційної скарги про те, що чинність оскарженої ухвали призведе до відновлення виконавчого провадження, в зв`язку з чим ОСОБА_8 та її неповнолітня дитина залишаться без житла, спростовується встановленою апеляційним судом обставиною про наявність у ОСОБА_1 квартири АДРЕСА_2 .

З огляду на викладене у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою, а правильне застосовування апеляційним судом норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування.

Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 (особи, яка не брала участі в справі), яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 10 липня 2023 року відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді Н. О. Антоненко

І. О. Дундар

М. М. Русинчук