Номер провадження 2/754/2333/23
Справа №754/2865/23
РІШЕННЯ

Іменем України

03 серпня 2023 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

судді Саламон О.Б.

з участю секретаря судового засідання Рябенка В.О.

позивача і представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Гаражного кооперативу «Вигурівщина» про зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

І. Стислий виклад позицій учасників справи.

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вимогою до Гаражного кооперативу «Вигурівщина» про зобов`язання вчинити певні дії, а саме видати ОСОБА_1 , який є власником гаража № НОМЕР_1 , Довідку про членство в ГК «Вигурівщина» з зазначенням:

- суми та дати внесення ним пайового внеску за гараж в повному обсязі;

- дати та номера рішення Київської міської якої про відведення земельної ділянки для будівництва гаражів та її кадастровий номер;

- дати введення ГК «Вигурівщина» в експлуатацію, завірену підписами голови кооперативу та бухгалтера з прикладенням печатки.

Вимоги мотивовані тим, що позивач звернувся до кооперативу з метою видачі довідки про членство в кооперативі задля здійснення державної реєстрації права власності на гараж № НОМЕР_1 , який знаходиться по АДРЕСА_1 . Листом йому було відмовлено, при цьому вказаний відповідачем перелік документів, який начебто потрібний для отримання довідки про членство, не містить посилання на вимоги чинного нормативно-правового акту. Кооператив зобов`язаний вести облік своїх членів та видати кожному з них посвідчення про членство. Крім того, позивач як член кооперативу брав активну участь у розбудові та розвитку ГК «Вигурівщина», що також підтверджується квитанціями про сплату за встановлення забору, прокладання дороги. Діі відповідача є навмисним та усвідомленим перешкоджанням позивачу користуватись своїм законним правом на здійснення державної реєстрації права власності на гараж № НОМЕР_1 .

Відповідач скористався правом надання відзиву, у якому зазначив, що позов є необґрунтованим та таким, що не підлягає до задоволення, оскільки позивачем не наводиться нормативне обґрунтування про наявний обов`язок гаражного кооперативу надати довідку про членство у кооперативі, а також інші відомості, про які вказано у позовній заяві, відповідно, позивач має володіти відповідними підтверджуючими документами щодо свого статусу. Крім того, у зверненнях до кооперативу позивач не ставив питання про надання інформації щодо дати і номера рішення Київської міської ради про відведення земельної ділянки для будівництва гаражів та її кадастровий номер, дати введення гаражного кооперативу в експлуатацію, при цьому позивач не обґрунтовує наявність такої інформації у кооперативі, правові підстави надання такої інформації й необхідність в такій інформації. Відповідно до Закону України «Про кооперацію» та Статуту кооперативу передбачено хто може бути членом кооперативу та щодо вступних внесків та паю, при цьому позивачем не долучено, як доказ жодної квитанції по сплаті вступного внеску, який зобов`язана сплатити особа у разі вступу до кооперативної організації. Крім того, позивач вказує, що є членом кооперативу з 1988 року, при цьому надає квитанції про сплату відповідних платежів у 1991 році, що є незрозумілим в якому ж році став членом кооперативу. Згідно зі ст.. 11 Закону України «Про кооперацію» та п.5.5 Статуту, вступ до кооперативу здійснюється на підставі письмової заяви о Правління кооперативу, яка розглядається на засіданні за умови присутності на такому засіданні не менш 2/3 членів Правління. Особа, яка подала заяву про вступ до кооперативу, вносить вступний внесок і пай у порядку та розмірах, визначених Статутом. Рішення Правління кооперативу про прийняття особи в члени кооперативу підлягає затвердженню Загальними зборами (зборами Уповноважених) членів кооперативу. Позивач, посилаючись на норми ст. 11 Закону України «Про кооперацію» не долучає документів, що підтверджують прийняття до дійсних членів кооперативу - заява на вступ, рішення Правління, яке затверджене Загальними зборами. Згідно з п. 5.4 Статуту, кооператив веде облік своїх членів у спеціальному журналі, який є складовою частиною номенклатури справ та журналів. Кожному члену кооперативу, згідно вимог Статуту, видано перепустки на територію кооперативу та членські книжки. Згідно з даними журналу обліку членів кооперативу, що ведеться в кооперативі, запис про прийняття ОСОБА_1 в члени коопертиаву відсутній. З огляду на зазначене, підстав для задоволення вимоги про надання довідки про членство в кооперативі не правомірні, тому і було відмовлено у видачі довідки. Також у листі кооперативу від 23.01.2023 позивачу запропоновано надати до правління гаражного кооперативу копії одера на право власності на гаражний бокс, технічний паспорт та документ, що підтверджує прийняття його в експлуатацію, копію документу, в якому зазначено ким і коли побудовано гаражний бокс, за рахунок яких коштів. Вказані документи посвідчують право власності позивача на гаражний бокс. Зокрема ордер на право власності є єдиним документом на право зайняття гаражного боксу та користування ним. Зважаючи на викладені обставини та долучені документи, відмова у наданні довідки про членство позивача у кооперативі є правомірною, а позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Стороною позивача було надано відповідь на відзив, у якій зазначає, що документи мають зберігатись у відповідача. Для додаткового підтвердження, що позивач є членом гаражного кооперативу, надали копії договору, укладеного між ГК та позивачем щодо постачання електричної енергії, довідки про отримання ссуди, копію протоколу зборів членів ГК з підписом позивача, копію перепустки.

У запереченнях щодо відповіді позивача на відзив відповідачем зазначено, що відповідач ґрунтовно виклав свою позицію про те, що:

- позивачем не долучено як доказ жодної квитанції по сплаті вступного внеску, який зобов`язана сплатити особа у разі вступу до кооперавної організації;

- позивачем не долучено як доказ жодного документа, що підтверджує його прийняття до дійсних членів кооперативу - заява на вступ, рішення Правління кооперативу, затверджене загальними зборами кооперативу;

-позивач не надає ордеру про право власності на гаражний бокс, технічний паспорт та документ, що підтверджує прийняття його в експлуатацію, документ, яким підтверджено ким і коли побудовано гаражний бокс та за рахунок яких коштів.

Відповідач також азначив, що позивач не навів належної аргументації, а лише стверджує, що заява про вступ, ордер тощо повинні зберігатись саме у відповідача. Відповідач не заперечує, що гаражний бокс № НОМЕР_1 рахується за позивачем, проте за відсутності відповідних підтверджуючих документів не вправі видавати довідку, що є предметом позову. Сплачені членські внески, про які вказує позивач, здійснюються ним в першу чергу через те, що він користується послугами кооперативу, у чому йому не здійснюються перешкоди. Позивач долучає копію протоколу зборів членів кооперативу від 10.01.2004 про обрання уповноваженого із переліком осоіб та їх підписами. Вказаний протокол відсутній у гаражного кооперативу та не зрозумілим залишається джерело отримання такого доказу. Якщо оригінал не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги. Це також стосується і решти документ, які долучає позивач ( копія договору від 27.08.2010 та довідки від 03.11.1993).

ІІ. Процесуальні дії та рішення суду.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 02 березня 2023 року прийнято позовну заяву до свого провадження, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження (а.с.24).

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 26 квітня 2023 року, занесеною до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 23 травня 2023 року поновлено судовий розгляд по справі, оскільки правовим документом, що регулює діяльність кооперативу є його Статут, відповідно виникла необхідність вчинити певну процесуальну дію шляхом огляду в судовому засідання Статуту ГК «Вигурівщина»

У зв`язку з чим, відповідач направив до суду копію чинної редакції Сатуту кооперативу, затвердженого зборами уповноважених членів кооперативу (протокол № 7 від 19.11.2016), а також копію первинної редакції Статуту кооперативу, затвердженого рішенням виконкому Дніпровської районної Ради народних депутатів № 55 від 26.01.1988

Після поновлення розгляду справи, розгляд справи проводиться виключно в межах зясування обставин, що потребують додаткової перевірки. Тому клопотання сторони позивача щодо доручення інших документів не було прийнято. Після закінчення поновленого розгляду справи суд залежно від його результатів відкриває судові дебати з приводу додатково досліджених обставин і виходить до нарадчої кімнати для ухвалення рішення (ч.ч.3-4 ст. 244 ЦПК України).

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали вимоги позову у повному обсязі та просили їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував щодо задоволення позову, посилаючись на викладене у відзиві та запереченнях, та зазначив, що ставлять під сумнів лише перелік документів, які надано суду стороною позивача.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом. Позиція суду та оцінка аргументів сторін.

Правові, організаційні, економічні та соціальні основи функціонування кооперації в Україні визначено Законом України від 10.07.2003 № 1087-IV «Про кооперацію» (далі - Закон № 1087-IV).

Статтею 1 цього Закону встановлено, що кооператив - юридична особа, утворена фізичними та/або юридичними особами, які добровільно об`єдналися на основі членства для ведення спільної господарської та іншої діяльності з метою задоволення своїх економічних, соціальних та інших потреб на засадах самоврядування.

Вказана норма також дає визначення обслуговуючого кооперативу як кооперативу, який утворюється шляхом об`єднання фізичних та/або юридичних осіб для надання послуг переважно членам кооперативу, а також іншим особам з метою провадження їх господарської діяльності.

Відповідно до статті 6 Закону № 1087-IV кооператив є первинною ланкою системи кооперації і створюється внаслідок об`єднання фізичних та/або юридичних осіб на основі членства для спільної господарської та іншої діяльності з метою поліпшення свого економічного стану.

Стаття 10 Закону № 1087-IV визначає, що членами кооперативу можуть бути громадяни України, іноземці та особи без громадянства, юридичні особи України та іноземних держав, що діють через своїх представників, які внесли вступний внесок та пай у розмірах, визначених статутом кооперативу, додержуються вимог статуту і користуються правом ухвального голосу.

Членом кооперативу може бути фізична особа, яка досягла 16-річного віку і виявила бажання брати участь у його діяльності.

Кооператив зобов`язаний вести облік своїх членів та видати кожному з них посвідчення про членство.

За приписами ст. 11 цього Закону вступ до кооперативу здійснюється на підставі письмової заяви. Особа, яка подала заяву про вступ до кооперативу, вносить вступний внесок і пай у порядку та розмірах, визначених його статутом.

Рішення правління чи голови кооперативу про прийняття до кооперативу підлягає затвердженню загальними зборами його членів. Порядок прийняття такого рішення та його затвердження визначається статутом кооперативу.

Стаття 12 Закону № 1087-IV визначає перелік основних прав та обов`язків члена кооперативу, серед яких, зокрема, право на участь у господарській діяльності кооперативу та управлінні кооперативом, право голосу на загальних зборах, право обирати і бути обраним в органи управління, та обов`язки додержуватися статуту кооперативу, виконувати рішення органів управління та органів контролю кооперативу, виконання своїх зобов`язань перед кооперативом, сплата визначених статутом внесків.

Відповідно до ст. 19-1 Закону № 1087-IV член житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного, житлового, дачного, гаражного чи іншого відповідного кооперативу має право володіння, користування, а за згодою кооперативу - і розпоряджання квартирою, дачею, гаражем, іншою будівлею, спорудою або приміщенням кооперативу, якщо він не викупив це майно. У разі викупу квартири, дачі, гаража, іншої будівлі, споруди або приміщення член житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно будівельного, житлового, дачного, гаражного кооперативу чи іншого відповідного кооперативу стає власником цього майна.

ГК «Вигурівщина» є юридичною особою, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

З наданих суду стороною відповідача положень первинної редакції Статуту ГК «Вигурівщина» вбачається, що ГК «Вигурівщина» здійснює свою діяльність за рішенням Дніпровської районної ради народних депутатів від 26 січня 1988 року № 55.

Згідно з рішенням виконкому Дніпровської районної ради народних депутатів від 28 грудня 1987 року № 856 вирішено зареєструвати прийнятий на загальних зборах статут кооперативу «Вигурівщина», у відповідності до якого членами авто кооперативу можуть бути громадяни, які досягли 18 років, які проживають в Києві і є володільцями легкових автомобілів, і які є членами спільноти автолюбителів. Зокрема, правами першочергового включення користуються громадяни6 виведені із зони ЧАЕС з діагнозом; які мали в зоні евакуації гаражі, що підтверджують довідки, видані Припятським або Чорнобильським виконкомом; евакуйовані із зони аварії. (п.4 Статуту).

Правами і обов`язками членів авто кооперативу передбачено (п.п.16-20):

-в автокооператив громадяни вступають з єдиної черги, яка ведеться при виконкомі;

-кожному виділяється місце стоянки в постійне користування для автомобіля, який йому належить у відповідності до внесеного паю;

-члени авто кооперативу зобов`язані внести грошові внески вррзмірі пая повністю до початку будівництва. Розмір паю кожного члена повинен відповідати кошторису гаража з урахуванням витрат на виконання необхідних робіт по благоустрою гаражів;

-права і обов`язки члени автокооперативу набувають після затвердження виконкомом протоколу загальних зборів про прийняття в члени авто кооперативу.

Кооператив є окремою кооперативною організацією за правовим та юридичним статусом, яка здійснює свою діяльність на засадах самостійності, самоврядування, самофінансування та повного розрахунку.

Кооператив створено з метою задоволення потреб його членів в гаражах (стоянках) шляхом будівництва належним чином обладнаного боксу (стоянки) за власні кошти членів кооперативу та шляхом залучення коштів юридичних та фізичних осіб, в тому числі через фонди фінансування будівництва.

Основним напрямком діяльності кооперативу є участь грошовими коштами у спорудженні і подальшій експлуатації об`єктів колективної власності, об`єктів приватної власності членів кооперативу, гаражних боксів, стоянок.

За нормою ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Підстави набуття права власності поділяють на первісні та похідні.

Первісними підставами є такі, за яких право власності на річ виникає у суб`єкта вперше. До первісних способів набуття права власності належать, зокрема, виготовлення або створення нової речі (виробництво).

Похідними підставами набуття права власності вважаються такі, за яких право власності у суб`єкта виникає внаслідок волевиявлення попереднього власника (купівля-продаж, поставка, дарування, міна та інші договори щодо передачі майна у власність, а також спадкування за заповітом).

Згідно з ч.ч. 1-2 ст. 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

У статтях 15, 16 ЦК України закріплене право кожного на захист свого цивільного (особистого немайнового або майнового) права та інтересу у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За приписами ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У ч.2 ст. 16 ЦК України визначається перелік основних способів захисту цивільних прав та інтересів.

Одним з таких способів є визнання права. Такий спосіб захисту застосовується у випадках, коли належне певній особі право не визнається, оспорюється іншою особою або у разі відсутності у неї документів, що засвідчують приналежність їй права.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч.1 ст. 2 ЦПК України).

Згідно з принципом диспозитивності цивільного судочинства суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України).

З системного аналізу норм цивільного та цивільного процесуального закону можна зробити висновок, що позивачем є особа, яка звернулася до суду у встановленому законом порядку та стверджує про порушення, невизнання або оспорювання своїх прав, свобод чи інтересів іншими учасниками цивільних відносин, а відповідач - це особа, у якої існує зв`язок із предметом позову і яка має нести установлену договором або законом відповідальність, при цьому позивач на власний розсуд визначає особу, до якої пред`являє вимоги.

Позивачем не наводиться нормативне обґрунтування про наявний обов`язок гаражного кооперативу надати довідку про членство у кооперативі, а також інші відомості, про які вказано саме у позовній заяві. Відповідно, позивач має володіти відповідними підтверджуючими документами щодо свого статусу.

Крім того, у зверненнях до кооперативу позивач не ставив питання про надання інформації щодо дати і номера рішення Київської міської ради про відведення земельної ділянки для будівництва гаражів та її кадастровий номер, дати введення гаражного кооперативу в експлуатацію, при цьому позивач не обґрунтовує наявність такої інформації у кооперативі, правові підстави надання такої інформації й необхідність в такій інформації.

Відповідно до Закону України «Про кооперацію» та Статуту кооперативу передбачено хто може бути членом кооперативу….щодо вступних внесків …. паю, при цьому позивачем не долучено як доказ жодної квитанції по сплаті вступного внеску, який зобов`язана сплатити особа у разі вступу до кооперативної організації.

Зокрема, позивач вказує, що є членом кооперативу з 1988 року, при цьому надає квитанції про сплату відповідних платежів у 1991 році, що є незрозумілим в якому році став членом кооперативу.

Згідно зі ст. 11 Закону України «Про кооперацію» та п.5.5 Статуту, вступ до кооперативу здійснюється на підставі письмової заяви до Правління кооперативу, яка розглядається на засіданні за умови присутності на такому засіданні не менш 2/3 членів Правління. Особа, яка подала заяву про вступ до кооперативу, вносить вступний внесок і пай у порядку та розмірах, визначених Статутом.

Рішення Правління кооперативу про прийняття особи в члени кооперативу підлягає затвердженню Загальними зборами (зборами Уповноважених) членів кооперативу.

Позивач, посилаючись на норми ст. 11 Закону України «Про кооперацію» не долучає документів, що підтверджують прийняття до дійсних членів кооперативу - заява на вступ, рішення Правління, яке затверджене Загальними зборами.

Згідно з п. 5.4 Статуту, кооператив веде облік своїх членів у спеціальному журналі, який є складовою частиною номенклатури справ та журналів. Кожному члену кооперативу, згідно вимог Статуту, видано перепустки на територію кооперативу та членські книжки. Згідно з даними журналу обліку членів кооперативу, що ведеться в кооперативі, запис про прийняття ОСОБА_1 в члени коопертиаву відсутній.

З огляду на викладене, позивачем не долучено, як доказ: жодної квитанції по сплаті вступного внеску, який зобов`язана сплатити особа у разі вступу до кооперавної організації; жодного документа, що підтверджує його прийняття до дійсних членів кооперативу - заява на вступ, рішення Правління кооперативу, затверджене загальними зборами кооперативу; не надано ордеру про право власності на гаражний бокс, технічний паспорт та документ, що підтверджує прийняття його в експлуатацію, документ, яким підтверджено ким і коли побудовано гаражний бокс та за рахунок яких коштів.

Позивач не навів належної аргументації, а лише стверджує, що заява про вступ, ордер тощо повинні зберігатись саме у відповідача.

Відповідач не заперечує, що гаражний бокс № НОМЕР_1 рахується за позивачем, проте за відсутності відповідних підтверджуючих документів не вправі видавати довідку, що є предметом позову. Сплачені членські внески, про які вказує позивач, здійснюються ним в першу чергу через те, що він користується послугами кооперативу, у чому йому не здійснюються перешкоди. Позивач долучає копію протоколу зборів членів кооперативу від 10.01.2004 про обрання уповноваженого із переліком осіб та їх підписами. Вказаний протокол відсутній у гаражного кооперативу, хоча за змістом має зберігатись в кооперативі. При цьому позивачем в порушення ч. 5 ст. 95 ЦПК України не вказано про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Взагалі не зрозумілим залишається джерело отримання такого доказу. Відповідно до ч. 6 цієї статті, якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги. Це також стосується і решти документів, які долучає позивач ( копія договору від 27.08.2010 та довідки від 03.11.1993).

Як підсумок, позивачем ігноруються вимоги ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, відповідно до яких кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а тому обов`язок з доведення підстав позовних вимог покладається саме на позивача.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для справи.

За змістом норм ст.ст. 77, 78, 79, 80, 89 ЦПК України докази повинні відповідати критеріям належності, допустимості і об`єктивності, а в своїй сукупності - також достатності, для підтвердження наявності або відсутності обставин справи, які відносяться до предмета доказування.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 77 ЦПК України).

Докази, надані стороною позивача, а саме квитанції про пайовий внесок від 28.08.1991 та від 15.06.1992, квитанції про сплату членських внесків, (в різні роки, а саме 15.02.1993, 06.09.1996, 05.07.2016, 02.12.2022, 23.01.2023), довідка про сплату членських внечків за 2019-2022 р.р., квитанція про споживання електроенергії, копія договору, укладеного між ГК та позивачем щодо постачання електричної енергії, довідка про отримання ссуди, копія протоколу зборів членів ГК з підписом позивача, не є належним доказом його членства в кооперативі.

Зважаючи на відсутність інших належних та допустимих доказів членства позивача в кооперативі (зокрема вступного внеску, рішення правління, прийняте загальними зборами), а також набуття ним права власності на спірний гаражний бокс, суд дійшов висновку, що надані позивачем докази не доводять його членство в ГК «Вигурівщина», оплату ним пайового внеску та набуття гаражного боксу у власність. Надані позивачем на підтвердження вимог позову докази не є достатніми доказами обставин, які відносяться до предмета доказування у даній справі.

Проаналізувавши норми діючого законодавства та встановлені у справі докази та обставини, суд вважає, що позивачем не наведено достатніх доказів на підтвердження підстав щодо зобов`язання відповідача видати Довідку з зазначенням: суми та дати внесення ним пайового внеску за гараж в повному обсязі; дати та номера рішення Київської міської якої про відведення земельної ділянки для будівництва гаражів та її кадастровий номер; дати введення ГК «Вигурівщина» в експлуатацію, завірену підписами голови кооперативу та бухгалтера з прикладенням печатки.

V. Розподіл судових витрат між сторонами.

За правилом, встановленим ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові - на позивача.

З огляду на результат розгляду справи та відсутність доказів понесення відповідачем судових витрат розподіл понесених позивачем судових витрат не здійснюється.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 4, 19, 21, 76-83, 89, 264, 274 -279, 353 ЦПК України, Законом України "Про кооперацію", суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Гаражного кооперативу «Вигурівщина» про зобов`язання вчинити певні дії, - відмовити.

Рішення може бути оскаржено протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання безпосередньо до Київського апеляційного суду апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не подано.

Повний текст рішення складено 14.08.2023.

Суддя Деснянського районного суду м. Києва О.Б. Саламон