Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Єдиний унікальний номер №943/84/21

Провадження № 2/943/110/2022

10 серпня 2023 року м.Буськ, Львівська область

Буський районний суд Львівської області в складі:

головуючої-судді Шендрікової Г.О.,

за участю секретаря судового засідання Пристанської С.В.

без участі сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Буську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Буської міської ради Золочівського району Львівської області про визнання права власності на середню земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до Буського районного суду Львівської області з позовною заявою до Буської міської ради Золочівського району Львівської області про визнання права власності на середню земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом.

Позов мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 . Після його смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, до якого входить середня земельна частка (пай) загальною площею 1,66 ум.кад.га, яка розташована на території Боложинівської сільської ради Буського району Львівської області, право на які належало померлому на підставі Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_3 виданого 07.04.1997 року із земель НААГ «Івана Франка» на підставі розпорядження голови Буської райдержадміністрації №68 від 04.03.1997 року. Спадкоємцем майна першої черги після смерті ОСОБА_2 була його дружина ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , частково прийнявши спадщину. Позивач є спадкоємцем майна за законом в порядку спадкової трансмісії, але не може оформити своїх спадкових прав через відсутність у нього правовстановлюючих документів на спадкове майно (середню земельну частку - пай). Оригінал сертифіката був втрачений. Про те, що дійсно ОСОБА_2 належала середня земельна частка (пай) є наявний лист. Інших осіб, які б претендували на спадкове майно ні за законом, ні за заповітом немає. Просить суд визнати за ним право власності на середню земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 в порядку спадкової трансмісії.

Позивач в судове засідання не прибув, належно та вчасно був повідомлений про день, час, місце розгляду справи. До матеріалів справи додала заяву про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, просить позов задоволити.

Відповідач Буська міська рада Золочівського району Львівської області явку свого повноважного представника до суду не забезпечила, хоча була належним чином повідомлена про час і місце судового засідання, направивши письмову заяву від 28.04.2021 за №328, у якій проти задоволення заявленого позову заперечують, оскільки позивач не звертався до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті своєї матері. Належних доказів того, що позивач фактично вступив в управління спадковим майном ним не надано. Відтак просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, що узгоджується із правовою позицією Верховного Суду в справі №235/5845/17 від 10.02.2020 року.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали та з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як передбачено частиною першою статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У силу вимог статті 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Згідно частини першої та другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частинами п`ятою - сьомою статті 81 цього Кодексу передбачено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Судом встановлено, що хоча ОСОБА_2 помер до дати видачі сертифікату, своє право на землю він набув на підставі Проекту роздержавлення і приватизації земель НААГ «Івана Франка» від 1995 року та на її ім`я « ОСОБА_2 » був зареєстрований сертифікат на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_3 від 07.04.1997 року, внаслідок чого розроблено розпорядження голови Буської райдержадміністрації №68 від 04.03.1997 року загальною площею 1.79 га. Проте, беручи до уваги розпорядження голови Буської РДА №136 від 16.03.2000 року «Про затвердження технічної документації про внесення змін до проекту роздержавлення та приватизації земель» на спадкодавця розрахована частка розміром 1,66 умовних кадастрових гектари, з них 0,67 га ріллі та 0,99 га кормових угідь, про що вбачається із листа Відділу Держгеокадастру в Буському районі Львівської області від 16.12.2019.

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Боложинів Буського району Львівської області, що підтверджується свідоцтвом про її смерть серії НОМЕР_1 виданого 19.12.1995.

Відповідно до правового висновку зробленого у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 квітня 2020 року у справі №178/982/18-ц зазначено, що сама по собі видача сертифікату після смерті не може бути підставою для виключення із спадкової маси, оскільки сертифікат є лише документом, що підтверджує належність, однак, права виникають з моменту прийняття рішення.

Відповідно до правової позиції викладеної у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 лютого 2021 року у справі №587/2672/19 колегія судів прийшла до висновку, що факт видачі сертифіката на ім`я особи свідчить, що останнього було включено до переліку осіб, які мають право на земельну частку (пай), що є обов`язковим додатком до акту. Право на земельну частку (пай) набуто особою ще за життя й, відповідно, майнові права увійшли до складу спадщини.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів, серед іншого, може бути визнання права.

Нормою статті 316 цього Кодексу визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно вимог ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За змістом ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 3, ч. 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Частиною першою статті 1269 та статті 1270 ЦК України визначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час її відкриття не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини протягом шести місяців з часу відкриття спадщини.

Відповідно до частини першої статті 548 ЦК УРСР, яка була чинною на момент відкриття спадщини, передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини (ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР).

Разом із тим, як слідує із матеріалів справи, що на день смерті спадкодавця ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із ним проживала та була зареєстрована його дружина ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , частково прийнявши спадщину ( спадкова справа 3262/2006).

Із наявної в матеріалах справи копії заповіту від 06.08.2009 року, вбачається, що ОСОБА_3 заповіла все своє майно позивачу ОСОБА_1 . Секретарем Боложинівської сільської ради Буського району Львівської області посвідчено, що заповіт не змінювався та не відмінявся.

Згідно довідки, виданої Боложинівської сільської ради 05.12.2019 року №908, вбачається що ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , до дня смерті проживала та була зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 . Разом з нею проживав її племінник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , інших зареєстрованих чи проживаючих членів сім`ї не було.

Інших спадкоємців до даного спадкового майна немає.

В силу ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Згідно ч. 2, 3 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

На підставі зазначеного, суд приходить до висновку, що позивач має право спадкувати за законом після смерті ОСОБА_3 в порядку спадкової трансмісії.

Отже, із матеріалів справи слідує те, що спадкодавець та позивач проживали разом за однією адресою на момент відкриття спадщини, а тому останній прийняв спадщину в розумінні положень пункту 1 частини першої статті 548 ЦК УРСР (яка була чинною на момент відкриття спадщини). Місцем відкриття спадщини є село Боложинів Буського району Львівської області, про що вбачається зі справи.

Оскільки, ОСОБА_3 померла, тому позивач залишається єдиним спадкоємцем у розумінні вищенаведеного законодавчого положення, який прийняв спадщину, оскільки проживав разом зі спадкодавцем та від неї (спадщини) не відмовився.

При цьому, суд вважає заперечення відповідача проти позову такими, що не заслуговують на увагу, оскільки не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом, спростовуються вищенаведеними обставинами, підтвердженими належними та допустимими доказами.

Частина 1 статті 1225 ЦК України передбачає, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до п. 15 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України земельні частки (паї) можуть бути передані у спадщину.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), тобто права та обов`язки власника (спадкодавця) переходять до позивача (спадкоємця), а тому за позивачем слід визнати право власності на спадкове майно - земельну частку (пай), яка належала померлому ОСОБА_2 в порядку спадкування (спадкової трансмісії) після смерті ОСОБА_3 за заповітом після її смерті.

Ураховуючи викладене, на підставі ст.ст.524, 525, 526, 527, 529, 548, 549, 550 ЦК УРСР 1963 року, керуючись ст.ст. 8, 10, 58, 60, ч. 4 ст. 174, 212, 215, 276 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

позов ОСОБА_1 до Буської міської ради Золочівського району Львівської області про визнання права власності на середню земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом - задоволити повністю

Визнати за ОСОБА_1 право власності на середню земельну частку (пай) площею 1,66 умовних кадастрових гектарів, з них ріллі - 0,67 га, кормових угідь - 0,99 га, із земель НААГ «Івана Франка», яка розташована на території Боложинівської сільської ради Буського району Львівської області та належала ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 (в порядку спадкової трансмісії).

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Львівської області через Буський районний суд Львівської області (пп.15.5 п.15 ч.1 Перехідні положення ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 3 жовтня 2017 року) протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги на рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 10.08.2023 р.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Буська міська рада Золочівського району Львівської області, адреса: м. Буськ пл. 900-річчя Буська, 1 Золочівського району Львівської області.

Суддя: Г. О. Шендрікова