Провадження № 2-о/641/166/2023 Справа № 641/4297/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2023 року Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Курганникової О.А.

за участю секретаря судового засідання Ареп`євої О.В.

представника заявника ОСОБА_1

представника зацікавленої особи - Коваленко Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за заявою ОСОБА_2 заінтересована особа: Головне управління державної міграційної служби України в Харківській області, про встановлення факту постійного проживання на території України.

встановив:

До суду надійшла заява ОСОБА_2 заінтересована особа Головне управління державної міграційної служби України Харківської області, про встановлення факту постійного проживання на території України.

Заява обґрунтована тим, що ОСОБА_2 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Галі Абхазької АРСР. Її батьками є ОСОБА_3 і ОСОБА_4 . У кінці 1990 року сім`я переїхала на Україну і проживала в м.Дніпропетровськ (нині Дніпро). 1 липня 2022 року заявниця вийшла заміж за ОСОБА_5 . Брак був зареєстрований у Соборському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпро Південно-Східного міжрегіонального управляння Міністерства юстиції (м.Дніпро), я залишилась на своєму імені, а чоловік на своєму. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 помер в селі Стельмахівка Сватівського району Луганської області. Свідоцтво про смерть отримали в м. Харкові, Мати заявниці ОСОБА_4 на Україні проживала з кінця 1990 року, а офіційно була зареєстрована 29 березня 1991 року в АДРЕСА_1 , та мешкала до моменту смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Заявник ОСОБА_6 та її матір ОСОБА_4 з кінця 1990 року по теперішній час мешкали на території України на момент проголошення незалежності України (24.08.1991 року) і на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України (13.11.1991 року).

Звернення заявника до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, безпосередньо є пов`язаним з підтвердження існування обставин, з якими закон пов`язує набуття громадянства України.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова заяву ОСОБА_6 заінтересована особа: Головне управління державної міграційної служби України Харківської області, про встановлення факту, що має юридичне значення прийнято до провадження та призначено до судового розгляду за правилами окремого провадження у відкритому судовому засіданні.

Представник Заявника ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав вимоги первісної заяви, та просив її задовольнити.

Представник Заінтересованої особи Коваленко Л.І. до канцелярії суду подала відзив на заяву в якому просила прийняти рішення за результатами розгляду заяви на розсуд суду, та в судовому засідання підтримала обставини зазначені у відзиві.

Свідки ОСОБА_7 , ОСОБА_8 в судовому засіданні підтвердили факт проживання ОСОБА_4 на території України з березня 1991 року по день її смерті у 2002 року.

Суд, вивчивши матеріали справи, вислухавши представника заявника, представника заінтересованої особи, свідків, вважає, що заявлені вимоги ОСОБА_2 заінтересована особа Головне управління державної міграційної служби України Харківської області, про встановлення факту постійного проживання на території України, є обґрунтованими, доказаними, тому підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, не визнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Судом встановлено, про те, що, ОСОБА_4 була зареєстрована 29 березня 1991 року, по АДРЕСА_1 , відповідно до копії паспорту серія НОМЕР_1 (а.с. 30).

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Харкові , про що зроблений актовий запис 2403, відповідно до свідоцтва про смерть серія НОМЕР_2 (а.с. 3).

Відповідно до свідоцтва про народження серія НОМЕР_3 від 15 лютого 1991 року, ОСОБА_2 народилась ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьками вказані : ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а. с. 8).

У статті 3 Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права; права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом, що прямо передбачено у частині першій статті 8, статті 21, частині першій статті 24 Конституції України.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до частини другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Отже, законодавством передбачено встановлення юридичних фактів щодо виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, до яких відносяться й факти, що породжують право особи на підтвердження належності до громадянства України, зокрема, постійного проживання на території України.

Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України або набрання чинності Законом України "Про громадянство України" є підставою для оформлення належності до громадянства України відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону.

Згідно з пунктами 1, 2 частини першої статті 3 Закону України "Про громадянство України" громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" проживали в Україні і не були громадянами інших держав.

Особи, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, є громадянами України з 24 серпня 1991 року, зазначені у пункті 2, - з 13 листопада 1991 року (частина друга статті 3 Закону України "Про громадянство України").

Встановлення факту постійного проживання на території України є підставою для оформлення належності до громадянства України.

Юридичне значення має лише факт постійного проживання на території України особи, дитини, батьків дитини (одного з них) або іншого її законного представника на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) або набрання чинності Законом України від 08 жовтня 1991 року № 1636-ХІІ "Про громадянство України" (13 листопада 1991 року).

Для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до положень статті 293 ЦПК України та статті 3 Закону України "Про громадянство України" і залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року; постійного проживання на території України за станом на 13 листопада 1991 року.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону України "Про громадянство України" особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України.

Пунктом 3 частини другої статті 9 Закону України "Про громадянство України" визначено, що безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п`яти років є однією з умов прийняття до громадянства України.

Для встановлення факту набуття громадянства України предметом розгляду в суді можуть бути заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року; постійного проживання на території України за станом на 13 листопада 1991 року; постійного проживання дитини на території України станом на 24 серпня 1991 року або станом на 13 листопада 1991 року; постійного проживання на території України батьків (одного з них) дитини або іншого законного представника, з яким дитина постійно проживала станом на 24 серпня 1991 року чи 13 листопада 1991 року; постійного проживання особи на території України чи Української РСР на момент набрання законної сили вироку суду; наявності родинних зв`язків заявника з його батьками (усиновителями, з дідом, бабою); постійного проживання на території України діда та баби заявника; народження на території України батьків заявника, діда чи баби тощо; народження на території України батьків заявника, діда чи баби тощо.

Отже, на підставі статті 8 Закону України "Про громадянство України" встановлюється набуття громадянства України.

Відповідно до підпункту "а" пункту 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента від 27 березня 2001 року № 215/2001, (далі - Порядок), встановлення належності до громадянства України стосується громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року.

Одним із документів для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону "Про громадянство України", що подає особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, є судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року (підпункт "в" пункту 8 Порядку, в редакції, чинній на час звернення заявника до суду).

Тобто у таких випадках одним із необхідних документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року.

Пунктом 44 Порядку встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Отже, відповідно до положень Закону України "Про громадянство України" і Порядку для набуття громадянства України заявник повинен, зокрема, подати документи, що підтверджують народження його на території України чи постійне проживання на ній, або підтверджують родинні відносини з такою особою, або рішення суду.

Ураховуючи вищезазначене, слід дійти висновку, що належність до громадянства України встановлюється на підставі статті 3 Закону України "Про громадянство України" і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час та такий факт підлягає встановленню на підставі судового рішення.

Подібні правові висновки висловлені у постановах Верховного Суду від 24 лютого 2021 року у справі № 522/20494/18 (провадження № 61-6498св20), від 05 квітня 2021 року у справі № 523/14707/19 (провадження № 61-16116св20).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною першою статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з частиною другою статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до частин першої та шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд дослідивши зібрані у справі докази, зокрема, відмітку у паспорті щодо реєстрації ОСОБА_4 на території України станом на 24 серпня 1991 року, покази свідків - родичів заявника, які підтвердили факт проживання ОСОБА_4 на території України з березня 1991 року по день її смерті у 2002 року, вважає доведеним факт постійного проживання ОСОБА_4 на території України станом на 24 серпня 1991 року, що є підставою для задоволення заяви.

Суд вважає, що прийняття рішення про встановлення факту постійного проживання ОСОБА_4 на території України не створює будь-яких самостійних юридичних наслідків, які б призвели до безпосереднього набуття заявником громадянства України.

Встановлення вказаного факту є лише одним з чинників, потрібних для отримання заявником громадянства України у встановленому законом порядку.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 265, 293, 315 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

Заяву ОСОБА_2 заінтересована особа: Головне управління державної міграційної служби України в Харківській області, про встановлення факту постійного проживання на території України - задовольнити.

Встановити юридичний факт постійного проживання ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_5 , на території України, за станом на 1991 рік, у тому числі за станом на 24 серпня 1991 року та 13 листопада 1991 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заявник ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП невідомий, мешкає за адресою: АДРЕСА_2 .

Представник заявника Пономаренко Микола Вікторович, діє на довіреності № 368 від 23.12.2022 року

Зацікавлена особа: Головне управління державної міграційної служби України в Харківській області, код ЄРДПОУ 37764460, вул. Римарська, 24, м. Харків

Суддя: О. А. Курганникова