Справа № 461/6158/22 Головуючий у 1 інстанції: Стрельбицький В.В.
Провадження № 22-ц/811/300/23 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Шандри М.М.

суддів: Крайник Н.П., Левика Я.А.

секретаря: Гай О.О.

за участю: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 28 грудня 2022 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на постанову Галицького відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Львів),

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на постанову державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Львів), в якій просив визнати постанову державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Марчишина Юрія Андрійовича про закінчення виконавчого провадження № 69370134 протиправною та скасувати; визнати незаконною бездіяльність державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Марчишина Юрія Андрійовича в частині не вчинення в повному обсязі виконавчих дій, які призвели до невиконання рішення суду у виконавчому провадженні № 69370134 по виконавчому листу, виданому Галицьким районним судом м.Львова 15.02.2022.

В обґрунтування скарги покликається на те, що рішенням Львівського апеляційного суду від 21.01.2022 по справі № 461/5817/21 стягнуто з ОСОБА_2 на його користь 343,87 доларів США та 908,00 грн судового збору.

На виконання рішення суду державним виконавцем Галицького відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Марчишином Ю.А. прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження № 69370134. В межах даного провадження державним виконавцем 25.07.2022 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 69370134, з якою він був ознайомлений через декілька днів.Кошти ним були отримані 04.10.2022.

Зазначає, що йому повернуто 10059 грн 88 коп. Водночас, 10059, 88 - 908,00 = 9151.88- сума, яка повернена за долари США. Станом на 04.10.2022 за курсом Нацбанку 1 дол США = 36,5686 грн. 9151,88 : 36,5686 = 250, 27 дол. США. 343,87 - 250,27 = 93, 60 дол. США (які йому реально не повернуті). 17.10.2022 ним було подану заяву на ім`я начальника Галицького відділу державної виконавчої служби у м.Львові Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції про відновлення виконавчого провадження №69370134 для стягнення на його користь повної суми боргу. 31.10.2022 він отримав відповідь за підписом начальника Галицького ВДВС у м.Львові, де вказано, що підстави для відновлення ВП № 69370134 відсутні. З постановою про закінчення виконавчого провадження № 69370134 він не згідний, оскільки вона суперечить вимогам чинного законодавства та винесена при частковому виконанні рішення суду, а не повному. Рішення суду про стягнення на його користь 343,87 доларів США фактично не виконане, оскільки 9151,88 грн на момент проплати (отримання ним коштів) є еквівалентом 250, 27 дол. США, а не 343,87 дол. США.

Ураховуючи наведене, просив скаргу задовольнити.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 28 грудня 2022 року скаргу ОСОБА_1 задоволено.

Поновлено ОСОБА_1 строк на подання скарги на рішення державного виконавця.

Визнано постанову державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Марчишина Юрія Андрійовича про закінчення виконавчого провадження № 69370134 протиправною та скасованою.

Визнано протиправною бездіяльність державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Марчишина Юрія Андрійовича в частині не вчинення ним у повному обсязі виконавчих дій, які призвели до неналежного виконання рішення суду у виконавчому провадженні № 69370134.

Ухвалу суду в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_2 .

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість ухвали суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що державний виконавець під час примусового виконання виконавчого листа зобов`язаний був керуватись положеннями ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» та стягнути заборгованість в іноземній валюті беручи до уваги офіційний курс НБУ на день платежу. Вказує на те, що заборгованість в розмірі 343,87 доларів США була сплачена ним у повному розмірі, що станом на день платежу 19.07.2022 становила 390,93 долари США згідно офіційного курсу НБУ. Таким чином, постанова про закриття виконавчого провадження №69370134 була винесена правомірно.

Просить ухвалу суду скасувати та постановити нову постанову, якою у задоволенні скарги відмовити.

У судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, ухвалу суду без змін.

ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, тому слухання справи проводиться в його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).

Згідно із ч.1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що ухвала суду таким вимогам повністю відповідає.

Матеріалами справи та судом встановлено, що на виконанні у Галицькому відділу ДВС у м. Львові перебувало виконавче провадження № 69370134 з примусового виконання виконавчого листа № 461/5817/21 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 343,87 доларів США та 908 грн.

Державним виконавцем Галицького відділу ДВС Марчишином Ю.А. 25.07.2022 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 69370134.

ОСОБА_1 17 жовтня 2022 року було подано до Галицького відділу ДВС заяву про відновлення виконавчого провадження, у відповідь на яку 20.10.2022 виконавча служба повідомила, що підстави для відновлення ВП № 69370134 відсутні.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини першої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно із статтею 447 ЦПК сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Частиною 1 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ст. 39 Закону № 1404-VIII, виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Матеріалами справи підтверджено, що 19.07.2022 ОСОБА_2 було сплачено на депозитний рахунок виконавчої служби заборгованість в розмірі в розмірі 11434,86 грн., що згідно офіційного курсу встановленим НБУ на 19.07.2022 становило 390,93 доларів США.

Згідно виписки з банківського рахунку грошові кошти, які стягнуті в межах виконавчого провадження надійшли на рахунок ОСОБА_1 лише 04 жовтня 2022 року.

Відповідно до ч.3 ст. 49 Закону № 1404-VIII у разі обчислення суми боргу в іноземній валюті виконавець у результаті виявлення у боржника коштів у відповідній валюті стягує такі кошти на валютний рахунок органу державної виконавчої служби, а приватний виконавець - на відповідний рахунок приватного виконавця для їх подальшого перерахування стягувачу. У разі виявлення коштів у гривнях чи іншій валюті виконавець за правилами, встановленими частинами першою і другою цієї статті, дає доручення про купівлю відповідної валюти та перерахування її на валютний рахунок органу державної виконавчої служби, а приватний виконавець - на відповідний рахунок приватного виконавця.

Зазначені положення узгоджуються з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, викладенеми у постановах від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц, та у справі № 464/3790/16-ц, згідно яких, отримавши валютну позику, позичальник зобов`язаний якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику.

Судом встановлено, що отримані ОСОБА_1 04.10.2022 грошові кошти в сумі 10059,88 грн, з яких 9151,88 сума повернена за долари США, не відповідали еквіваленту 343,87 доларів США.

Також, жодними доказами не підтверджено той факт, що 20.07.2022 державним виконавцем винесено розпорядження № 69370134 та передано в обробку до Відділення державного казначейства.

У зв`язку з викладеним, постанова про закінчення виконавчого провадження винесена передчасно, оскільки державний виконавець не вжив належних заходів для фактичного і своєчасного виконання судового рішення.

Доводи апеляційної скарги щодо неповного з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, незаконності та необґрунтованості ухвали суду є безпідставними.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 28 грудня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено: 10.08.2023

Головуючий

Судді