Справа № 308/911/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(додаткове)

07 серпня 2023 року місто Ужгород

Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області у складі:

головуючого судді Іванова А.П.,

при секретарі судового засідання Кравчук А.В.,

за участі представника відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву адвоката Костякова Дмитра Володимировича, який діє в інтересах позивача, про розподіл судових витрат, подану у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу,

встановив:

08.06.2023 до суду надійшла вищевказана заява. в якій сторона позивача просить здійснити розподіл судових витрат у справі, а саме стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу адвоката у сумі 3000 грн.

Клопотання обґрунтоване тим, що між позивачем та адвокатом укладено договір про надання правової допомоги.; позивачем має бути сплачено адвокату 3000 грн., що підтверджується додатком до договору й розрахунком-звітом про обсяг наданої допомоги тощо.

В судове засідання представник позивача не з`явився, просив здійснити розгляд заяви за його відсутності, задоволивши таку.

В судовому засіданні представник відповідача просив зупинити розгляд заяви до вирішення апеляційним судом справи.

Відповідно до ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Розглянувши вказані клопотання та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07.06.2023 у цивільній справі №308/911/22 ухвалено стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт серія НОМЕР_2 від 01.01.1999 року виданий Ужгородським МВ УМВС України в Закарпатській області РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 ) суму боргу у розмірі 108000,00 гривень (сто вісім тисяч гривень, 00 копійок) та судовий збір 1080,00 (одна тисяча вісімдесят гривень 00 копійок) грн.

17.05.2023 представником позивача зроблено заяву про те, що докази на підтвердження розміру судових витрат на правову допомогу адвоката будуть надані суду протягом п`яти днів після ухвалення судом рішення.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися (ч. 3 ст. 141 ЦПК України).

Відповідно до положень ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Такої ж думки дотримується Верховний Суд у постановах від 13 червня 2018 року у справі № 757/47925/15-ц та від 19 вересня 2018 року у справі № 361/6253/16-ц.

Як вбачається зі змісту резолютивної частини рішення судом не було вирішено питання про розподіл судових витрат між сторонами, при цьому у первісному позові заявлено вимогу про стягнення судових витрат й додано попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, серед яких витрати на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції вартістю 10000 грн.

Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірними із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина 4). У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5).

В розглядуваному випадку представником позивача на підтвердження пред`явлених сум до стягнення надано договір на правову допомогу №010-04/22 від 29.04.2022, укладений між позивачем та адвокатом Костяковим Д.В., додаток №1 до цього договору від 09.05.2022, де визначено гонорар адвокат у сумі 3000 грн., розрахунок-звіт від 08.06.2023, де міститься детальний опис робіт, виконаних адвокатом у справі, із зазначенням загальної вартості таких у 3000 грн.

Ознайомившись з означеним, суд вважає доведеним той факт, що позивачем понесені витрати на правничу допомогу у сумі 3000 грн.

Тож, з огляду на те, що судом у рішенні не вирішено питання щодо судових витрат, зокрема понесених позивачем у вигляді витрат на правничу допомогу, такі документально підтвердження стороною позивача, в порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України, суд ухвалює додаткове рішення й стягує з відповідача на користь позивача нижчевказану суму.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 133, 137, 141, 259, 270, 353 ЦПК України, суд

ухвалив:

Ухвалити додаткове рішення у цивільній справі № 308/911/22.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса АДРЕСА_2 ) суму, понесених останнім судових витрат на правову допомогу, у 3000 (три тисячі) гривень.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (додаткового).

Учасник справи, якому повне додаткове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного додаткового рішення суду.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду А.П. Іванов