Справа № 191/968/23
Провадження № 2/191/262/23
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
11 серпня 2023 року м. Синельникове
Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді - Порошиної О.О.
за участю секретаря - Рибак М.П.
розглянувши згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні та володінні будинком, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
ОСОБА_1 звернулася до Синельниківського міськрайонного суду з вищезазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що їй ОСОБА_1 , на підставі договору купівлі - продажу від 18.08.2018 року серія ННК №446568, посвідчений державним нотаріусом Другої синельниківської нотаріальної контори Мельниковим О.Ж. та зареєстрований в реєстрі за № 2-3241 на праві приватної власності належить будинок АДРЕСА_1 .
Зазначений факт також підтверджується Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №134841546 від 18.09.2018 року.
Відповідач по справі - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 її колишній цивільний чоловік, який проживав та був зареєстрований в даному будинку. Декілька років він прожив разом з позивачкою в її будинку, як член сім`ї, однак у 2017 році відповідач поїхав на заробітки до Польщі і фактично з цього часу колишній співмешканець в будинку за адресою: АДРЕСА_1 не проживає.
Відповідач виїхав з будинку у добровільному порядку і у невідомому позивачу напрямку.
Зазначений факт підтверджується довідкою виконавчого комітету Славгородської селищної ради Синельниківського району № 72 від 26.01.2023 року, відповідно до якої у будинку АДРЕСА_1 зареєстровані громадяни: ОСОБА_1 , 1986 року народження; співмешканець ОСОБА_2 , 1978 року народження (не проживає за вказаною адресою з 2017 року); донька ОСОБА_3 , 2011 року народження; донька ОСОБА_4 , 2005 року народження.
Відповідач не проживає в даному будинку більше п`яти років, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, особистих речей у будинку не має і взагалі будинком не цікавиться. Перешкод в користуванні жилим приміщенням позивач не чинила.
Факт реєстрації відповідача порушує її право на вільне розпорядження і користування майном, позивач позбавлена можливості оформити субсидію, а також розпорядитися будинком за власним розсудом в зв`язку з чим вона звернулося до суду з вищезазначеним позовом.
Враховуючи вищевикладені обставини просить суд, визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 , що є підставою для його зняття з реєстраційного обліку за вказаною адресою.
До початку проведення судового засідання позивачка ОСОБА_1 надала суду заяву про можливість розгляду справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач у судове засідання не з`явився по невідомій суду причині, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.
Таким чином, суд вважає за необхідне ухвалити заочне рішення у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенню ст. 280 ЦПК України.
Суд, дослідивши докази, викладені в письмових матеріалах справи, давши їм належну оцінку, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Згідно копії договору купівлі - продажу від 18.08.2018 року серія ННК №446568, посвідченого державним нотаріусом Другої синельниківської нотаріальної контори Мельниковим О.Ж., зареєстрованого в реєстрі за № 2-3241 та копії Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №134841546 від 18.09.2018 року ОСОБА_1 на праві приватної власності належить будинок АДРЕСА_1 .
З довідки виконавчого комітету Славгородської селищної ради Синельниківського району № 72 від 26.01.2023 року, вбачається, що у будинку АДРЕСА_1 зареєстровані громадяни: ОСОБА_1 , 1986 року народження; співмешканець ОСОБА_2 , 1978 року народження (не проживає за вказаною адресою з 2017 року); донька ОСОБА_3 , 2011 року народження; донька ОСОБА_4 , 2005 року народження.
У відповідності до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Згідно ст. 17 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.
Оскільки договір найму житлового приміщення між сторонами не укладався, суд при розгляді спорів, що не урегульовані житловим законодавством, застосовує норми цивільного законодавства.
Згідно зі ст.386 ЦК України власник який має підстави передбачати можливість порушення свого права іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
За змістом ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про позбавлення права користування житловим приміщенням.
У зв`язку з тим, що зазначений Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, положення ст.7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.
Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим таку вимогу, як позбавлення права користування житловим приміщенням.
Таким чином, з огляду на вищевикладене, враховуючи, що позивач є власником зазначеного вище будинку, а реєстрація відповідача в ньому, створює позивачу перешкоди у володінні ним, позовні вимоги про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням підлягають задоволенню.
Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
У даному випадку на користь позивача ОСОБА_1 підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору у сумі 1073 гривень 60 копійок.
На підставі викладеного та ст. 17 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року, ст. 41 Конституції України, Глава 23, ст. 391 ЦК України, Закон України від 11. 12. 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 280- 289 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні та володінні будинком, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,задовольнити у повному обсязі.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 , що є підставою для його зняття з реєстраційного обліку за вказаною адресою.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 , ІПН: НОМЕР_1 судовий збір у сумі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривень 60 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, якщо не подана заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя О. О. Порошина