17.08.2023 Справа № 756/7060/23
Унікальний № 756/7060/23
Провадження №2/756/3601/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 серпня 2023 року Оболонський районний суд міста Києва

в складі: головуючого - судді Яценко Н.О.,

за участю секретаря Волошиної А.О.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в м.Києві в порядку загального позовного провадження питання про закриття провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКА УНІВЕРСАЛЬНА ТРАНСПОРТНА КОМПАНІЯ» про захист трудових прав шляхом припинення трудових відносин та стягнення заборгованості по заробітній платі, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач у червні 2023 звернулась до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача - ТОВ «УКРАЇНСЬКА УНІВЕРСАЛЬНА ТРАНСПОРТНА КОМПАНІЯ» та просить суд: визнати припиненими з 26 травня 2023 року трудові відносини між ТОВ «УКРАЇНСЬКА УНІВЕРСАЛЬНА ТРАНСПОРТНА КОМПАНІЯ» та ОСОБА_1 у зв`язку із звільненням ОСОБА_1 з займаної посади директора виконавчого ТОВ «УКРАЇНСЬКА УНІВЕРСАЛЬНА ТРАНСПОРТНА КОМПАНІЯ» на підставі ч.1 ст. 38 КЗпП України; стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по заробітній платі в сумі 596 880 грн. 00 коп.

В обґрунтування позову вказує, що 02.09.2019 року почала працювати на посаді директора ТОВ «УКРАЇНСЬКА УНІВЕРСАЛЬНА ТРАНСПОРТНА КОМПАНІЯ». Починаючи з 02.09.2019 року по 24.02.2022 р. позивач сумлінно виконували свої обов`язки, однак відповідач хоч і нараховував, але не виплачував позивачу заробітну плату, посилаючись на складне фінансове становище.

Вказує, що згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб -платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утримання податків станом на 26.05.2023 року позивачу було нараховано 596 880 грн., дана заборгованість відповідачем не погашена.

Зважаючи на невиплату заробітної плати позивачем прийнято рішення про звільнення з роботи за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України.

04.05.2023 року позивачем направлено на адресу відповідача заяву про звільнення за власним бажанням, за інформацією з сайту Укрпошта 11.05.2023 року відправлення не було вручено під час доставки та 22.05.2023 року було повернуто за закінченням терміну зберігання.

А відтак на даний час трудові відносини між сторонами фактично припинені, однак процедура розірвання трудового договору не виконана відповідачем, рішення не ухвалено, наказ про звільнення не видано. А тому право позивача на припинення трудового договору є порушеним, у позивача відсутня можливість припинити трудовий договір в інший спосіб, крім звернення до суду, оскільки її заява про звільнення за власним бажанням відповідачем не отримана.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи від 23.01.2023 року головуючим у справі визначено суддю Яценко Н.О.

Ухвалою Оболонського районного суду м.Києва від 03.03.2023 р. по справі відкрито загальне позовне провадження.

Судом в підготовчому засіданні було поставлено на обговорення питання про закриття провадження у справі оскільки наявний спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Позивач з представником в підготовчому засіданні заперечували щодо закриття провадження у справі.

Відповідач в підготовче засіданні не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, причину своєї неявки суду не повідомив. Суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності уповноваженого представника товариства.

Суд, вислухавши думку позивача з представником, дослідивши письмові докази справи, прийшов до висновку про закриття провадження у справі з наступних підстав.

Відповідно до п.1 ст.6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Висловлювання «судом, встановленим законом» зводиться не лише до правової основи самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (абзац перший частини першої статті 19 ЦПК України).

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів в будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, такий суб`єктний склад цього спору, у якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа. Отже, у порядку цивільного судочинства за загальним правилом можна розглядати будь-які справи, у яких, зазвичай, хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення процесуальні закони не віднесли до юрисдикції інших судів.

Кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується (частина перша статті 43 Конституції України).

До трудових відносин належать відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами (частина перша статті 3 КЗпП України).

Законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього (стаття 4 КЗпП України).

Трудовим договором є угода між працівником і роботодавцем (роботодавцем-фізичною особою), за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а роботодавець (роботодавець-фізична особа) зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін (речення перше частини першої статті 21 КЗпП України).

Правове регулювання припинення повноважень виконавчого органу товариства (директора), чи члена цього органу, якщо останній є колегіальним (дирекцією), з його власної ініціативи відрізняється від розірвання трудового договору з ініціативи працівника, який не є виконавчим органом товариства або членом цього органу.

Реалізація учасниками товариства корпоративних прав на участь в управлінні ним шляхом прийняття компетентним органом рішень про обрання (призначення), усунення, відсторонення, відкликання членів виконавчого органу цього об`єднання стосується також наділення або позбавлення їх повноважень на управління товариством. Хоча такі рішення уповноваженого на їхнє прийняття органу можуть мати наслідки і для трудових відносин, але визначальними у таких ситуаціях є відносини корпоративні, тобто пов`язані з управлінням товариством (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 510/456/17, від 8 листопада 2019 року у справі № 667/1/16, від 4 лютого 2020 року у справі № 915/540/16 (пункт 34), від 19 лютого 2020 року у справі № 145/166/18 (пункт 53), від 12 січня 2021 року у справі № 127/21764/17).

За змістом пункту 3 частини першої статті 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах, що виникають із корпоративних відносин, в тому числі пов`язані з управлінням юридичної особою.

З огляду на цей припис перелік спорів, що виникають із корпоративних відносин і належать до юрисдикції господарських судів, не є вичерпним, й охоплює зокрема спори, пов`язані з управлінням юридичною особою. Стороною цих спорів не обов`язково є учасник такої особи. Спір щодо припинення трудового договору одноосібного виконавчого органу (директора) товариства з обмеженою відповідальністю є спором, який виник із корпоративних відносин, оскільки пов`язаний із реалізацію загальними зборами цього товариства їхньої компетенції щодо формування виконавчого органу та припинення його повноважень. Тому такий спір стосується управління юридичною особою і належить до юрисдикції господарського суду. Відсутність у позовній заяві обґрунтування позивачем, яка є директором товариства, участі у відносинах управління останнім і їхнього припинення у разі задоволення позову не впливає на існування спору, пов`язаного з управлінням товариством.

До господарських товариств належить, зокрема, товариство з обмеженою відповідальністю (частина перша статті 84, частина друга статті 113 ЦК України). Товариством з обмеженою відповідальністю є засноване однією або кількома особами товариство, статутний капітал якого поділено на частки (частина перша статті 140 ЦК України).

Управління товариством здійснюють його органи. Органами управління товариством є загальні збори його учасників і виконавчий орган, якщо інше не встановлено законом (частини перша, друга статті 97 ЦК України). Органами товариства є загальні збори учасників, наглядова рада (у разі утворення) та виконавчий орган (частина перша статті 28 Закону № 2275-VIII).

Реалізація учасниками товариства корпоративних прав на участь в управлінні ним шляхом прийняття компетентним органом рішень про обрання (призначення), усунення, відсторонення, відкликання членів виконавчого органу цього об`єднання стосується також наділення або позбавлення їх повноважень на управління товариством. Такі рішення уповноваженого на це органу мають розглядатися не в межах трудових, а саме корпоративних правовідносин, що виникають між товариством та особами, яким довірено повноваження з управління ним (абзац четвертий пункту 3.2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України у від 12 січня 2010 року № 1-рп/2010 у справі № 1-2/2010).

Виконавчий орган товариства здійснює управління поточною діяльністю товариства (частина перша статті 39 Закону № 2275-VIII).

Виконавчий орган товариства може складатися з однієї або кількох осіб (речення перше частини другої статті 99 ЦК України). Виконавчий орган товариства є одноосібним (речення перше частини четвертої статті 39 Закону № 2275-VIII). Статутом може бути встановлено, що виконавчий орган товариства є колегіальним, та визначено його кількісний склад (речення перше частини п`ятої статті 39 Закону № 2275-VIII).

Позивач просить звільнити з посади директора виконавчого ТОВ «Українська універсальна транспортна компанія.

Для належної реалізації права на розірвання трудового договору, за власною ініціативою директор товариства має не тільки написати відповідну заяву на підставі статті 36 КЗпП України, подати/надіслати її всім учасникам товариства, а й за власною ініціативою як виконавчий орган товариства скликати загальні збори учасників, на вирішення яких поставити питання щодо свого звільнення (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 19 січня 2022 року у справі № 911/719/21 (пункт 5.15)).

На відміну від випадку, коли роботодавець в особі загальних зборів товариства ініціює припинення повноважень одноосібного виконавчого органу згідно з пунктом 5 частини першої статті 41 КЗпП України (припинення повноважень посадових осіб), директор у випадку вияву ним ініціативи згідно зі статтею 36 КЗпП України щодо звільнення з посади може сам ініціювати скликання загальних зборів учасників товариства для вирішення питання про своє звільнення.

У випадку відсутності рішення скликаних загальних зборів учасників товариства про звільнення директора товариства, зокрема через неможливість зібрати кворум для проведення цих зборів, директор має право звернутися до суду з вимогою про припинення його повноважень.

Звернення до суду особи, яка є одноосібним виконавчим органом товариства, для припинення її повноважень, зокрема у випадку, якщо загальні збори учасників не розглядають заяву про звільнення з посади директора, пов`язане з корпоративними відносинами у цьому товаристві.

Корпоративні права на участь в управлінні товариством його учасники реалізовують, зокрема, шляхом прийняття компетентним органом товариства рішення щодо припинення повноважень одноосібного виконавчого органу (директора). Таке рішення може мати наслідки для трудових відносин, але визначальними у таких ситуаціях є відносини корпоративні.

Отже, на думку суду, цей спір слід розглядати за правилами господарського судочинства.

Аналогічні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 448/362/22 від 14.06.2023.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо права не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи вищенаведене суд приходить до висновку про закриття провадження у справі, оскільки цей спір підлягає розгляду в порядку господарського, а не цивільного судочинства.

Одночасно суд роз`яснює позивачу його право звернутися до відповідного господарського суду із зазначеними позовними вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКА УНІВЕРСАЛЬНА ТРАНСПОРТНА КОМПАНІЯ».

На підставі викладеного та керуючись п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Закрити провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКА УНІВЕРСАЛЬНА ТРАНСПОРТНА КОМПАНІЯ» про захист трудових прав шляхом припинення трудових відносин та стягнення заборгованості по заробітній платі, роз`яснивши право звернення в порядку господарського судочинства.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на її апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу було подано протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 17 серпня 2023 року.

Суддя: Н.О. Яценко