ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

Іменем України

10 серпня 2023 року

м. Харків

справа № 621/672/23

провадження № 22-ц/818/1623/23

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Пилипчук Н.П., Тичкової О.Ю.

за участю секретаря: Сізонової О.О.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Бізнес позика"

треті особи - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович, приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Попляк Володимир Володимирович

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес позика" про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович, приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Попляк Володимир Володимирович за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес позика" на додаткове рішення Зміївського районного суду Харківської області від 09 червня 2023 року, у складі судді Овдієнка В.В.,-

в с т а н о в и в:

В березні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес позика" про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович, приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Попляк Володимир Володимирович.

Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 02 травня 2023року позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес позика" про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович, приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Попляк Володимир Володимирович задоволено. Визнано виконавчий напис № 3455, вчинений 14.01.2022 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимиром Олександровичем про стягнення з ОСОБА_1 коштів у розмірі 36 401 грн 46 коп. на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес позика" таким, що не підлягає виконанню. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес позика" на користь Державного бюджету України 1 073 грн судового збору.

Додатковим рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 09 червня 2023 року вимогу представника позивача Іванченко Анастасії Валеріївни про відшкодування позивачу ОСОБА_1 витрат на правову допомогу задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес позика" на користь ОСОБА_1 10 000 грн на відшкодування судових витрат на правову допомогу. У задоволенні решти вимог про відшкодування судових витрат на правову допомогу відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Товариство з обмеженою відповідальністю "Бізнес позика" подало апеляційну скаргу, в якій просить додаткове рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою в цій частині вимоги задовольнити частково та стягнути з ТОВ "Бізнес позика " на користь позивачки витрати на правничу (правову) допомогу в розмірі 2 000 грн.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що додаткове рішення суду першої інстанції прийняте з неправильним застосуванням судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права. Суд першої інстанції не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення обставин справи. Зазначає, що позивач вказує попередній (орієнтовний) розрахунок витрат на професійну правничу допомогу, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи в розмірі - 15 000 грн судом першої інстанції зменшено суму витрат на професійну правничу допомогу до 10 000 грн. Відповідач не погоджується із стягнутою сумою витрат на правову допомогу в розмірі 10 000 грн та просить суд апеляційної інстанції зменшити її розмір до 2 000 грн. Вказує, що матеріальний стан позивача, як боржника у зв`язку з визнанням виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - залишається незмінним. Після задоволення позовних вимог про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню позивач не позбавляється заборгованості за кредитним договором. Позивач тимчасово позбавляється примусового стягнення боргу за кредитним договором до отримання ТОВ "Бізнес позика" судового рішення про стягнення з позивача заборгованості в судовому порядку. Таким чином, реальне значення справи для позивача, полягає в отриманні певної відстрочки в виконані взятих на себе зобов`язань за Кредитним договором, що не призводить до виникнення, зміни або припинення майнових прав чи фінансових інтересів позивача. Підготовка цієї справи до розгляду в суді не вимагала значного обсягу юридичної й технічної роботи, адже зазначена справа не є складною, а необхідні процесуальні документи є шаблонними. Зазначає, що в мережі Інтернет міститься дуже багато посилань за пошуковим запитом: "позовна заява про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню зразок", що дає можливість оформити дану позовну заяву без участі адвоката. Вважає, що вартість юридичних послуг завищена в декілька разів та підлягає зменшенню судом до 2 000 грн.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 - Іванченко Анастасія Валеріївна просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення - без змін.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч.1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи частково вимоги щодо стягнення витрат на правничу допомогу, суд першої інстанції виходив з того, що при визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. У даній справі підтвердженою сумою витрат на професійну правничу допомогу є сума - 15 000 грн. Зі змісту наданих доказів на підтвердження витрат на правничу допомогу вбачається, що такі витрати дійсно були пов`язані саме із розглядом цієї справи та підтверджені документально. В той же час, суд вважає, що розмір понесених витрат на правничу допомогу є неспівмірним із складністю справи та наданими послугами, обсягом наданих послуг та виконаних робіт та значенням для сторони справи, у якій спірним є виконавчий напис на суму 36 401 грн 46 коп. За наведених обставин у їх сукупності, визначаючи пропорційність предмета спору з розміром витрат на правничу допомогу, заперечення представника відповідача щодо заявленої суми судових витрат, наданий позивачем розрахунок суми фіксованого гонорару в розмірі 15 000 грн суд вважає завищеним щодо іншої сторони спору. На підставі викладеного, суд першої інстанції дійшов висновку щодо зменшення понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу до 10 000 грн, що відповідатиме вимогам розумності та співмірності.

Такі висновки суду в повній мірі відповідають вимогам закону та обставинам справи, з огляду на таке.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частин першої - четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правової допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно з частиною першою та третьою статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі.

До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16.

Крім того, суд апеляційної інстанції, враховує те, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає позицію щодо юридичного терміну «фактично понесені» витрати на правову допомогу, згідно з якою в ситуації, коли заявник ще не сплатив адвокатський гонорар, але він має сплатити його згідно із договірними зобов`язаннями на користь особи, яка представляла заявника протягом провадження у Європейському суді з прав людини, має право висувати вимоги щодо сплати гонорару згідно з договором. Відповідно Суд вважає витрати за цим гонораром «фактично понесеними». З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Тогджу проти Туреччини», заява № 27601/95, п. 158, від 31 травня 2005 року; «Начова та інші проти Болгарії», заяви №№ 43577/98 і 43579/98, п. 175, ECHR 2005 VII; «Імакаєва проти Росії», заява № 7615/02, ECHR 2006 XIII; «Карабуля проти Румунії», заява № 45661/99, п. 180, від 13 липня 2010 року; «Бєлоусов проти України», заява № 4494/07, п. 116, від 07 листопада 2013 року.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частини перша, п`ята, шоста статті 81 ЦПК України).

Так, матеріали справи свідчать, що ОСОБА_1 на підтвердження витрат на правничу допомогу надано наступні документи: копія Додаткової угоди № 1 до договору про надання правничої допомоги № б/н від 02.02.2022 року (а. с. 122 т.1), копія Акта приймання-передавання юридичних послуг (правової допомоги) від 03.05.2023 року, у якому зазначено, що адвокат Іванченко А. В. на виконання своїх зобов`язань виконала роботи на загальну суму 15 000 грн 00 коп., в тому числі: 1) вивчення судової практики, визначення та погодження із клієнтом правової позиції у справі № 621/672/23 - 2 години; 2) підготовка, складення та подання до Зміївського районного суду Харківської області позовної заяви про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню від 02.03.2023 року - 6 годин; 3) підготовка, складення та подання до Зміївського районного суду Харківської області заяви про призначення справи в режимі відеоконференції від 28.03.3023 року- 3 години; 4) підготовка, складення та подання до Зміївського районного суду Харківської області заяви від 05.04.3023 року- 1 година; 5) підготовка, складення та подання до Зміївського районного суду Харківської області заяви про призначення справи в режимі відеоконференції від 27.04.3023 року - 3 години; участь адвоката у судовому засіданні у справі № 621/672/23 у Зміївському районному суді Харківської області (дистанційно, через відеоконференцію) - 1 година (а. с. 123).

Відповідно до договору про надання професійної правової допомоги № б/н від 02.02.2022 року, укладеному між Іванченко А. В. (адвокат) та ОСОБА_1 (клієнт), адвокат бере на себе зобов`язання надати правову допомогу у справі про визнання виконавчого напису приватного нотаріуса КМНО Бригіди В. О. № 3455 від 14.01.2022 року таким, що не підлягає виконанню.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (§ 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (§§ 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (§ 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Із змісту договору про надання правничої допомоги від 02.02.2022 року убачається, що за надання правової допомоги клієнт зобов`язується виплатити адвокату гонорар сума якого узгоджується за згодою сторін та підтверджується актами виконаних робіт (п.5.1).

Додатковою угодою № 1 до договору про надання правової допомоги № б/н від 02.02.2022 року визначений порядок оплати та вартість юридичних послуг адвоката у цій справі вартість послуг (а.с. 122 т.1).

Додатковою угодою визначено, що сплата узгодженої сторонами суми гонорару (послуг) здійснюється клієнтом в безготівковому порядку шляхом перерахування відповідної суми коштів на розрахунковий рахунок адвоката, реквізити якого зазначаються у відповідному рахунку на оплату гонорару або готівковою з видачею квитанції про сплату.

Зі змісту Додаткової угоди № 1 до договору про надання правової допомоги № б/н від 02.02.2022 року, а саме у п. 4.1 додаткової угоди передбачено, що назва послуги та її вартість: професійна правнича допомога клієнту (консультування клієнта, визначення правової позиції у справі, підготовка, підписання та подання позовної заяви, заперечень, клопотань, пояснень, апеляційних скарг, відзивів, участь (особиста, дистанційна, шляхом відеоконференції) адвоката у судових засіданнях у справі за позовом ОСОБА_1 про визнання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіди Володимира Олександровича № 3455 від 14.01.2022 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес позика" грошових коштів у розмірі 36 401 грн 46 коп. таким, що не підлягає виконанню в Зміївському районному суді Харківської області - 15 000 грн 00 коп.

Суду надано акт від 12.12.2022 року з детальним описом наданих послуг, згідно з яким вартість наданих за Договором послуг погоджена сторонами у сумі 15 000 грн (а. с. 123 т.1). Акт є підставою для проведення розрахунків.

Таким чином актом виконаних робіт від 12.12.2022 року передбачено, що ОСОБА_1 повинна сплатити за надання правової та правничої допомоги 15 000 грн.

Частиною 6 та 7 ст. 137 ЦПК України передбачено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Дослідивши матеріали справи та зміст поданих представником позивача документів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про неспівмірність наданого адвокатом обсягу послуг (вивчення судової практики, визначення та погодження із клієнтом правової позиції у справі № 621/672/23; підготовка, складення та подання до Зміївського районного суду Харківської області позовної заяви про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню від 02.03.2023 року; підготовка, складення та подання до Зміївського районного суду Харківської області заяви про призначення справи в режимі відеоконференції від 28.03.3023 року; підготовка, складення та подання до Зміївського районного суду Харківської області заяви від 05.04.3023 року; підготовка, складення та подання до Зміївського районного суду Харківської області заяви про призначення справи в режимі відеоконференції від 27.04.3023 року; участь адвоката у судовому засіданні у справі № 621/672/23 у Зміївському районному суді Харківської області (дистанційно, через відеоконференцію) з їх вартістю (15 000,00 грн), складністю справи, затраченим часом на надання таких послуг, а тому заявлені витрати не відповідають критерію їх реальності, розумності їхнього розміру.

З урахуванням вимог розумності та справедливості, суд першої інстанції вірно визначив розмір витрат на правничу допомогу в сумі 10 000 грн.

Підстав для зменшення визначеного судом розміру витрат на правничу допомогу, колегія суддів не вбачає.

Виходячи з вищевикладеного, судова колегія приходить до висновку, що додаткове рішення слід залишити без змін.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Враховуючи наведене додаткове рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права і тому, суд апеляційної інстанції вважає, що згідно до ст. 374 ЦПК України відсутні правові підстави для зміни або скасування рішення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 369, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес позика" - залишити без задоволення.

Додаткове рішення Зміївського районного суду Харківської області від 09 червня 2023 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: Н.П. Пилипчук

О.Ю. Тичкова

Повний тест постанови складено 10.08.2023 року.