н/п 2/490/167/2023 Справа № 490/2222/21
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2023 року Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді - Черенкової Н.П.,

при секретарі судового засідання - Романовій К.Т.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом, третя особа - ОСОБА_3 ,-

ВСТАНОВИВ:

25.03.2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Миколаївської міської ради, третя особа ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування після смерті дружини - ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_1 .

Обґрунтовуючи свої вимоги зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його дружина, після смерті якої відкрилась спадщина у виді зазначеної вище квартири. Єдиним спадкоємцем першої черги є він. У встановлений законом строк він звернувся до приватного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, але постановою йому було відмовлено у видачі свідоцтва у звязку з тим, що договір купівлі-продажу спадкового майна був укладений на Універсальній товарній біржі та не визнаний судом дійсним. Проте, між сторонами договору купівлі-продажу були погоджені всі умови, до теперішнього часу угода ніким не оскаржена, ніяких претензій з боку продавця до матері не надходило, проте нотаріально посвідчити договір неможливо, у звязку зі смертю покупця.

Ухвалою від 31.03.2021 року відмовлено у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору позивача, та позовну заяву залишено без руху.

19.04.2021 року надійшла квитанція про сплату судового збору.

Ухвалою від 20.04.2021 року відкрито провадження у справі.

Ухвалою суду від 17.08.2021 року постановлено про витребування у приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Бороздіної О.Г. копії спадкової справи № 17/2020, заведеної після смерті ОСОБА_4

05.10.2021 року до суду надійшла фотокопія спадкової справи № 17/20 після смерті ОСОБА_4 .

Ухвалою суду від 23.12.2021 року задоволено клопотання адвоката позивача - ОСОБА_5 замінено первісного відповідача - Миколаївську міську раду на належного відповідача - ОСОБА_2 .

Ухвалою суду від 07.02.2022 року закрито підготовче провадження у справі.

Слухання справи неодноразово відкладалось.

09.08.2023 року на адресу суду надійшли свідоцтво про право власності на житло від 08.07.1996 року, договори купівлі-продажу від 18.05.2000 р., та 10.07.2000 р. на квартиру АДРЕСА_1 .

Позивач та його представник до судового засідання не з`явились, просили про розгляд справи у їх відсутності.

Відповідач заперечень проти позову не надала.

Судом постановлено про розгляд справи у відсутності сторін, заочний розгляд справи, що відповідає приписам ст. 228 ЦПК України.

Обставини справи, встановлені судом.

ОСОБА_1 та ОСОБА_4 знаходились у шлюбі з 05.08.1967 року.

27.10.2001 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на Товарній Універсальній біржі «Клондайк» укладений Договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , який пройшов реєстрацію у ММБТІ 09.11.2001 року .

За свідоцтвом про право власності на житло від 08.07.1996 року, квартира АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 .

За Договором купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом ММНР Павловою Г.Е., (реєстровий №630) від 18.05.2000 року, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , продали, а ОСОБА_9 купив квартиру АДРЕСА_1 .

ОСОБА_9 10.07.2000 року продав ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1 , що підтверджується Договором купівлі-продажу, посвідченим приватним нотаріусом Павловою Г.Е. за реєстровим номером 1089.

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 .

До приватного нотаріуса Бороздіної О.Г. з заявою про прийняття спадщини звернувся чоловік померлої ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

26.05.2020 року до приватного нотаріуса Бороздіної О.Г. із заявою звернулась ОСОБА_2 , дочка померлої, яка відмовилась від належної їй частки майна на користь ОСОБА_1 .

Згідно свідоцтва про право власності від 16.03.1995 року, ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 на праві спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_2 .

27.11.2020 року приватним нотаріусом Бороздіною О.Г. видано свідоцтво про право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 на ім`я ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по 1/2 частці від 1/3 на квартиру АДРЕСА_2 .

Постановою від 30.11.2020 року приватним нотаріусом Бороздіною О.Г. у видачі свідоцтва про право власності на квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_1 відмовлено із-за відсутності рішення суду щодо визнання угоди купівлі-продажу квартири дійсним.

Встановлені судом правовідносини та застосовані норми права.

Згідно ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Згідно ч.1 ст. 1261 ЦК України першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки.

Спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_4 є її чоловік та дочка ОСОБА_2 .

Позивач та відповідач в установлений законом строк звернулись до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Бороздіної О.Г.із заявами.

ОСОБА_2 відповідно із заявою про відмову від належної їй частки у спадщині після смерті матері у квартирі АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, який відповідно до вимог ст. 68 Закону України «Про нотаріат» при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна.

За змістом норм глави 87 ЦК України та положень Закону України «Про нотаріат» оформлення спадкових прав та видача правовстановлюючого документа, який посвідчує право на спадщину здійснюється нотаріусами, за виключенням випадків, коли таке право оспорюється, чи відсутня або втрачена можливість отримання свідоцтва про право на спадщину.

В цих випадках спори щодо спадкових справ розглядаються судами за правилами цивільного судочинства.

Відповідно до приписів ст. 1269-1270 ЦК України спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він до спливу шестимісячного строку після відкриття спадщини подав заяву нотаріусу про прийняття спадщини.

Приписами пунктів 4.14,- 4.15 пункту 4 розділу II глави 10 Порядку, вчинення нотаріальних дій нотаріусами України ( затв. наказом МЮ України № 296/5 від 22.02.2012 р.. в ред. наказу№ 2785/5 від 27.08.2018 р.) передбачалося, що при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти.

Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Згідно з вимогами пункту 1.2. пункту 1 глави 2 розділу II цього Порядку право власності на житловий будинок, квартиру, дачу, садовий будинок, гараж, інші будівлі і споруди, земельну ділянку, що відчужуються, може бути підтверджено, зокрема, одним з таких документів або їх дублікатів: нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу, пожертви, довічного утримання (догляду), ренти, дарування, міни, спадковим договором; свідоцтвом про придбання арештованого нерухомого майна з публічних торгів (аукціонів); свідоцтвом про придбання заставленого майна на аукціоні (публічних торгах); свідоцтвом про право власності; державним актом на право власності на земельну ділянку; свідоцтвом про право на спадщину; свідоцтвом про право власності на частку в спільному майні подружжя; договором про поділ спадкового майна; договором про припинення права на утримання за умови набуття права на нерухоме майно; договором про припинення права на аліменти для дитини у зв`язку з передачею права власності на нерухоме майно; договором про виділення частки в натурі (поділ); іпотечним договором, договором про задоволення вимог іпотекодержателя, якщо умовами таких договорів передбачено передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки; рішенням суду; договором купівлі-продажу, зареєстрованим на біржі, укладеним відповідно до вимог законодавства, тощо.

У разі коли державну реєстрацію права власності на житловий будинок, квартиру, дачу, садовий будинок, гараж, інші будівлі і споруди, земельну ділянку, що відчужуються, відповідно до закону проведено без видачі документа, що посвідчує таке право, право власності підтверджується на підставі інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, отриманої шляхом безпосереднього доступу до нього.

Інші докази, не визначені цим пунктом Інструкції, нотаріусом не приймаються, оскільки їх оцінка може бути здійснена лише судом за відповідним позовом спадкоємця.

За змістом норм глави 84 книги шостої ЦК України об`єктом спадкування є права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і зокрема, майно, власником якого на час відкриття спадщини був спадкодавець.

При вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців

Зокрема, пунктом 49 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачалося, що право власності на жилий будинок, квартиру, дачу, садовий будинок, гараж, інші будівлі і споруди, що відчужуються, може бути підтверджено, зокрема, одним із таких документів:

- нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу, довічного утримання, дарування, міни;

- договором купівлі-продажу, зареєстрованим на біржі;

- свідоцтвом про придбання жилого будинку (частини будинку) з прилюдних торгів;

- свідоцтвом про право приватної власності на будинок (частину будинку);

- свідоцтвом про право власності, яке видається відповідним органом (при приватизації житла, об`єктів незавершеного будівництва автозаправних станцій, що реалізують пально-мастильні матеріали виключно населенню тощо);

- свідоцтвом про право на спадщину;

- свідоцтвом про право власності на частку в спільному майні подружжя;

- договором про поділ майна;

- рішенням суду, арбітражного суду тощо.

Документи щодо майна, що підлягає реєстрації, приймається нотаріусом за наявності відмітки (штампу) про реєстрацію відповідних прав та витягу про реєстрацію прав на нерухоме майно, які є невід`ємною частиною правовстановлюючого документа

(Абзац пункту 49 із змінами, внесеними згідно з Наказом Мін`юсту N 45/5 від 03.06.2002 - набуває чинності з 01.10.2002 року ).

Таким чином, діюче на час укладення біржової угоди законодавство визнавало біржову угоду купівлі-продажу фізичною особою об`єкта нерухомості належним правовстановлюючим документом за наявності на ній відмітки про реєстрацію майнових прав та витягу з реєстру.

З матеріалів справи вбачається, що відкрилася спадщина після смерті ОСОБА_4 яку своєчасно прийняв позивач , а інший спадкоємець ОСОБА_2 відмовилася від її прийняття на його користь.

За життя спадкодавець набула право власності на квартиру АДРЕСА_1 , зареєструвавши майнові права в ММБТІ,але за життя не встигла отримати відповідного витягу з реєстру майнових прав, який є невід`ємною частиною правовстановлюючого документа.

Таким чином спадкоємець після смерті спадкодавця не має можливості здійснити таку реєстрацію, що свідчить про втрату можливості ним отримати відповідне свідоцтво у нотаріуса.

Відповідно він не має права заявляти також і вимоги про визнання такої угоди дійсною на підставі ст. 47 ЦК (1963 р.), оскільки стороною такої угоди на час її укладення, не був.

За такого, позов підлягає задоволенню.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Керуючись ст.ст.76,81,89,263-265 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом, третя особа - ОСОБА_3 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності на квартиру АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті дружини - ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено 10 серпня 2023 року

Суддя Н.П. Черенкова