Справа №345/2170/23
Провадження № 2/345/673/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.08.2023 року м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Кардаш О.І.

за участю секретаря судового засідання Марецької І.М.,

розглянувши у заочному відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Калуші цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про право на завершення приватизації земельної ділянки в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ :

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Романів О.П. звернулася з позовом, в якому просить визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 право на завершення приватизації та здійснення державної реєстрації речових прав на земельну частку (пай) в розмірі 23,7 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Віта» с.Студінка Калуського району івано-Франківської області.

Так, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_4 . За життя ОСОБА_4 залишила заповіт, згідно якого усе своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що належало і на що за законом мала, вона заповіла своєму сину ОСОБА_1 . Після смерті якої відкрилась спадщина на наступне спадкове майно, а саме: на земельну частку (пай) в розмірі 23,7 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Віта» с. Студінка Калуського району Івано-Франківської області та житловий будинок, що знаходиться по АДРЕСА_1 . Щодо житлового будинку то згідно Витягу з Державного реєстру речових прав №327812215, будинок належить на праві власності позивачу, підставою для реєстрації було рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 24.02.2023 по справі №345/163/23.

Спадкоємцем за заповітом є ОСОБА_1 - її син. Сестри, відповідачі по справі - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , на спадщину не претендують. Тому, позивач звернувся до приватного нотаріуса Калуського районного нотаріального округу Лесик В.Б. з заявою про прийняття спадщини, але йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки відсутній правовстановлюючий документ власності на спадкове майно.

У зв`язку із цим, зараз позивач не має можливості у позасудовому порядку оформити спадкові права на спірну земельну ділянку, що й стало підставою для звернення до суду.

Представник позивача адвокат Романів О.П. в судове засідання надала заяву про слухання справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить позов задоволити (а.с.47).

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не з`явивлися з невідомих для суду причин, відзиву на позов не подавали, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялися у передбаченому законом порядку, в тому числі, шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному вебсайті судової влади України (а.с.48,49). З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.

Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 (а.с.11), яка у відповідності до свідоцтва про народження (а.с.10) являлася мамою позивача по справі.

На випадок своєї смерті ОСОБА_4 залишила заповіт, посвідчений 01.03.2011 року, згідно якого все своє майно заповіла позивачу ОСОБА_1 (а.с.15).

Згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.04.2006 р. що видане державним нотаріусом Калуської районної державної нотаріальної контори Локатир М.В. посвідчено, що ОСОБА_4 була спадкоємцем ОСОБА_5 (а.с.23). Так, спадкове майно, на яке видано це свідоцтво, складається із права на земельну частку (пай) в розмірі 23,7 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) оцінкою 4554,61 гривень, яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Віта» с. Студінка Калуського району Івано-Франківської області, належного спадкодавцю ОСОБА_5 . Даний факт посвідчується Сертифікатом серією ІФ №001524, виданим 30.12.1998р. Калуською районною державною адміністрацією згідно розпорядження №124 від 12.03.1993р., який зареєстровано 30.12.1998р. в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №325.

Тобто вище наведене свідчить про те, що спадкодавцю дійсно належало на праві власності вищезгадане майно, проте саме оригінал Свідоцтва про право на спадщину з не відомих причин відсутнє.

Відповідно до ст. 116 ЗК України, громадяни набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

В силу ст. 80 ЗК України, суб`єктами права власності на землю є, зокрема, громадяни.

Згідно ст. 81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Відповідно до ч. 2 ст. 116 ЗК України, набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Згідно ч. 3 ст. 116 ЗК України, безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі:

а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян;

б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій;

в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 118 ЗК України, процедура приватизації розпочинається після надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки органом державної влади або місцевого самоврядування, який надає відповідні дозволи.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла, після її смерті відкрилась спадщина на належне їй майно, а саме: права на земельну частку (пай) в розмірі 23,7 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Віта» с.Студінка Калуського району івано-Франківської області.

За життя ОСОБА_4 розпорядилася своїм майном у випадку смерті та склала заповіт, яким все належне їй майно, де б воно не було і з чого воно б не складалося заповіла сину - позивачу ОСОБА_1 , а тому спадкування відбувається за заповітом.

Позивач вважається таким, що прийняв спадщину в силу статті 1268 ЦК України після смерті матері ОСОБА_4 , не заявляв відмови від прийняття спадщини , а звернувся з заявами про прийняття спадщини(а.с.13,14).

Так, 25 березня 2022 року та 20 квітня 2023 року позивач звернувся з заявами про прийняття спадщини, на підставі яких зареєстрована спадкова справа (а.с.13,14).

Факт родинних відносин між позивачем та спадкодавцем підтверджується наявними у справі доказами (а.с.10).

В силу ч.1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Таким чином до позивачка перейшло право на завершення приватизації вказаної земельної ділянки.

Відповідно до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

В силу положення ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до приписів частини першої статті 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачою йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Також, встановлено, що на земельну частку (пай) в розмірі 23,7 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Віта» с. Студінка Калуського району Івано-Франківської області позивач отримав відмову у зв`язку із ненаданням документів, які підтверджують право власності спадкодавця на спірну земельну ділянку, оскільки Державний акт на право приватної власності спадкодавцем так і не був отриманий після смерті спадкодавця ОСОБА_5 , а успадковано тільки право (нотаріальна відмова - а.с.12).

Положеннями ст. 152 ЗК України, передбачено, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою.

Листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013, № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз`яснено наступне. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 Земельного кодексу України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Не підлягають задоволенню позовні вимоги спадкоємців про визнання права власності на земельну ділянку, щодо якої спадкодавцем розпочато, але не завершено процедуру приватизації.

Верховний Суд в Постанові від 21 березня 2018 року по справі № 623/633/17, провадження № 61-6243св18, зазначив, що якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.

Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до статті 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія пункту 1 розділу X «Перехідні положення» Земельного Кодексу України.

У Перехідних положеннях Земельного Кодексу України визначено, у разі коли спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно до ст. 125 Земельного кодексу України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено у завершені процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовом про визнання права на завершення приватизації та одержання державного акту про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.

Відповідно до ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до ст. 126 ЗК України, оформлення речових прав на земельну ділянку оформлюється відповідно до Закону України «Про реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

За життя спадкодавцем ОСОБА_4 отримано свідоцтво про право на спадщину за законом де остання була спадкоємцем ОСОБА_5 , а спадкове майно, на яке видано це свідоцтво, складається із права на земельну частку (пай) в розмірі 23,7 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) оцінкою 4554,61 гривень, яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Віта» с. Студінка Калуського району Івано-Франківської області, належного спадкодавцю ОСОБА_5 , що посвідчується Сертифікатом серією ІФ №001524, виданим 30.12.1998р. Калуською районною державною адміністрацією згідно розпорядження №124 від 12.03.1993р., який зареєстровано 30.12.1998р. в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №325. А Державний акт на право приватної власності на землю так і не виданий, тобто вона так і не набула права власності.

У такому випадку така земельна ділянка входять до складу спадщини, а спадкоємець померлої ОСОБА_1 набуває право на завершення приватизації.

На підставі абз. 2 п. 1 розділу X "Перехідні положення" ЗК рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок"(втратив чинність на підставі Закону України від 14 вересня 2006 року № 139-V) є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку (пункт 1 розділу X доповнено абз. 2 згідно із Законом від 16 вересня 2008 року № 509-VI). На підставі абз. 5 п. 1 розділу X "Перехідні положення" ЗК Внесення до Державного земельного кадастру відомостей про земельні ділянки, місце розташування яких визначено за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв), які розроблені до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо визначення складу, змісту та порядку погодження документації із землеустрою", відомості про які не внесені до Державного земельного кадастру, здійснюється за технічною документацією із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Через фактично не завершення процедури приватизації ОСОБА_4 за життя не було отримано державний акт, а тому за спадкоємцем ОСОБА_1 в порядку захисту спадкових прав необхідно визнати право на завершення процедури приватизації та одержання правовстановлюючих документів на ім`я спадкоємця, шляхом здійснення всіх реєстраційних дій, пов`язаних з державною реєстрацією спірної земельної ділянки.

Враховуючи те, що ОСОБА_4 померла до видачі державного акта, до позивача, як її спадкоємця в порядку спадкування перейшло право на завершення приватизації, оскільки право власності на земельну ділянку у ОСОБА_4 не виникло, що унеможливлює видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на ім`я позивача.

Враховуючи те, що позивач по справі є сином спадкодавиці, відповідачі на спадщину не претендують, то зібрані по справі докази та належна їх оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову.

За таких підстав, суд, переконується в тому, що саме тому позивач має право звертатися до суду з позовом про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та проведення державної реєстрації за ними права власності на цю земельну ділянку.

На підставі наведеного ст. 1220-1223,1268,1269 ЦК України, керуючись ст. 206, 258-259, 263-265,280-282 ЦПК України суд,-

УХВАЛИВ :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , право на завершення приватизації та здійснення державної реєстрації речових прав на земельну частку (пай) в розмірі 23,7 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Віта» с.Студінка Калуського району івано-Франківської області.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду, шляхом подачі через Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому рішення не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача , поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вищевказаних строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

СУДДЯ: