ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2023 року

м. Київ

справа № 760/2282/23

провадження № 61-8984св23

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

судді-доповідача Литвиненко І. В.,

суддів Грушицького А. І., Карпенко С. О., Петрова Є. В., Ситнік О. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 06 лютого 2023 року під головуванням судді Козленко Г. О. та постанову Київського апеляційного суду

від 01 червня 2023 року у складі колегії суддів: Матвієнко Ю. О., Мельника Я. С.,

Гуля В. В. у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на свою користь у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) на місяць, починаючи від дня пред`явлення позову та довічно.

В обґрунтування позовних вимог вказувала на те, що з часу подання першого позову у 2021 році про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на свою користь змінились обставини: доходи позивача зменшились (відсутня субсидія, скоротилась пенсія), доходи відповідача зросли, стан здоров`я позивача значно погіршився.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Солом`янський районний суд м. Києва ухвалою від 06 лютого 2023 року відмовив у відкритті провадження адже вважав, що є рішення, що набрало законної сили, у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Київський апеляційний суд постановою від 01 червня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишив без задоволення, а ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 06 лютого 2023 року про відмову у відкритті провадження у справі без змін.

Суд апеляційної інстанції погодився із висновками місцевого суду про те, що є підстави для відмови у відкритті провадження у справі.

Додатково апеляційний суд вказував, що з матеріалів справи вбачається, що у справах № 760/26727/21 та № 760/2282/23 співпадають сторони, предмети і підстави позову. Зокрема, позивачем у справі є ОСОБА_1 , відповідачем - ОСОБА_2 . Предметом позову в обох справах - стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, з дня пред`явлення позову і довічно. Підставами позовних вимог - потреба позивача в отриманні аліментів від відповідача у зв`язку із недостатнім розміром її пенсії, похилим віком та неналежним станом здоров`я на підставі положень статей 166, 202, 205 СК України.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У червні 2023 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 06 лютого 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 01 червня 2023 року в якій просить оскаржені судові рішення скасувати, а справу направити до місцевого суду для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Наведені в касаційній скарзі доводи містили підстави, передбачені абзацом другим частини другої статті 389 ЦПК України, для відкриття касаційного провадження.

Заявник зазначає, що висновки місцевого суду, з яким погодився суд апеляційної інстанції помилкові, оскільки вважає, що підставами для звернення із позовом про стягнення аліментів на непрацездатних батьків є їх потреба у матеріальній допомозі та спроможність повнолітніх дітей надавати таку допомогу, що оцінюється судом під час розгляду справи.

ОСОБА_1 вважає, що висновки судів попередніх інстанцій про наявність судового рішення у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є помилковими, адже з часу зверненням із позовом у 2021 році про стягнення з відповідача аліментів суттєво змінились обставини.

Вказує, що доходи позивача зменшились (відсутня субсидія, скоротилась пенсія), доходи відповідача зросли, стан здоров`я позивача значно погіршився. Позивач додала до позовної заяви документи, які підтверджують її позовні вимоги в тому числі ті, які підтверджують, що розмір отримуваної нею пенсії є нижчим за розмір необхідних щомісячних витрат на ліки та харчування.

Враховуючи наведене вважає, що підстави поданого ОСОБА_1 позову у цій справі відрізняються від підстав позову, поданого у 2021 році.

Аргументом касаційної скарги також є те, що суд апеляційної інстанції порушив норми процесуального права, які виявились у тому, що суд обмежив право позивача на участь у судовому засіданні.

Вказує на те, що судове засідання у справі було призначене на 01 червня 2023 року.

22 травня 2023 року на адресу апеляційного суду стороною позивача була надіслана заява про участь у справі в режимі відеоконференції, проте апеляційний суд ухвалою від 31 травня 2023 року безпідставно відмовив у задоволенні клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції. Всупереч нормам процесуального права апеляційний суд зазначив причиною відмови ті обставини, що заявником до заяви не додано доказів на підтвердження існування об`єктивних і непереборних обставин, які унеможливлюють прибуття представника апелянта у визначений судом день до Київського апеляційного суду, проте статтею 212 ЦПК України не передбачено обов`язку подачі доказів неможливості явки до приміщення суду в судове засідання. Для слухання справи в режимі відеоконференції необхідне лише подання заяви у передбачений законом строк та технічна можливість суду провести таке засідання в режимі відеоконференції.

Крім того суд відмовив у задоволенні клопотання про проведення судового засідання у режим відеоконференції лише представнику позивача та обійшов увагою самого позивача - ОСОБА_1 .

Зазначає, що ухвала про відмову у проведенні судового засідання в режимі відеоконференції не була направлена позивачу, а була зареєстрована та оприлюднена у реєстрі судових рішень лише 02 червня 2023 року, тобто вже після судового засідання, яке відбулось 01 червня 2023 року.

Узагальнені доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У липні 2023 року ОСОБА_2 подав до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу в якому у задоволенні касаційної скарги просить відмовити, посилаючись на необґрунтованість її доводів.

Вказує, що аргументи касаційної скарги не заслуговують на увагу, суди дійшли правильного висновку про відсутність підстав для відкриття провадження у справі, оскільки спір між сторонами з приводу стягнення аліментів був вже вирішений у

2021 році, а тому висновки судів правильні, адже не вважається зміною підстав позову доповнення його новими обставинами при збереженні у ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Верховний Суд ухвалою від 05 липня 2023 року відкрив касаційне провадження у цій справі та витребував справу із Солом`янського районного суду м. Києва.

26 жовтня 2023 року цивільна справа № 760/2282/23 надійшла до Верховного Суду.

Верховний Суд ухвалою від 06 грудня 2023 року справу призначив до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження колегією в складі п`яти суддів.

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише у межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відмовляючи у відкритті провадження у справі місцевий суд, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що є рішення, що набрало законної сили, у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Додатково апеляційний суд вказував, що з матеріалів справи вбачається, що у справах № 760/26727/21 та № 760/2282/23 співпадають сторони, предмети і підстави позову. Зокрема, позивачем у справі є ОСОБА_1 , відповідачем - ОСОБА_2 . Предметом позову в обох справах - стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, з дня пред`явлення позову і довічно. Підставами позовних вимог - потреба позивача в отриманні аліментів від відповідача у зв`язку із недостатнім розміром її пенсії, похилим віком та неналежним станом здоров`я на підставі положень статей 166, 202, 205 СК України.

Проте такі твердження колегія суддів вважає помилковими з огляду на таке.

Відповідно до статті 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Зазначена стаття СК України не містить визначення, за яких обставин особа може вважатися такою, що потребує матеріальної допомоги.

Під час встановлення того, чи батьки потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність у матеріальній допомозі. При цьому, отримання матір`ю чи батьком доходів, які є більшими за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що батько (мати) не потребують матеріальної допомоги (постанова Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 05 вересня 2019 року у справі № 212/1055/18-ц).

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частини першої статті 175 ЦПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

За змістом норм ЦПК України предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Тобто зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасно зміна і предмета, і підстав позову не допускається. Разом з тим не вважаються зміною підстави позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права.

Визначаючи підстави позову як елемент його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.

З матеріалів справи вбачається, що звертаючись із позовом у цій справі у січні

2023 року, позивач ОСОБА_1 просила стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), починаючи з дня подання позову та довічно. Як на підставу позову посилалась на те, що з часу подання першого позову у 2021 році про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на свою користь змінились обставини: доходи позивача зменшились (відсутня субсидія, скоротилась пенсія), доходи відповідача зросли, стан здоров`я позивача значно погіршився (а. с. 1-6 том 1).

У поданому в 2021 році позові у справі № 760/26727/21 ОСОБА_1 також просила стягнути з ОСОБА_2 аліменти на її користь, починаючи від дня подання позову та довічно. Як на підставу позову вказувала на те, що вонає матір`ю відповідача, перебуває на обліку Головного управління ПФУ в Запорізькій області і отримує пенсію в разі втрати годувальника та інших доходів не має, а також тим, що є особою похилого віку та за станом здоров`я не може працювати, тобто самостійно не може забезпечити собі необхідне та належне існування. Має ряд тяжких хронічних захворювань, а тому потребує постійного лікування, прийому вартісних ліків та оздоровчої реабілітації для підтримання і відновлення свого стану здоров`я

(а. с. 57-68 том 1).

Таким чином, враховуючи те, що попереднє звернення із позовом відбулось у

2021 році, а нове у 2023 році, ОСОБА_1 як на підстави позову у 2021 році та 2023 році посилалась на різні обставини, висновки місцевого суду, з якими помилково погодився суд апеляційної інстанції, про тотожність предметів та підстав позову є помилковими, а тому підстави для відмови у відкритті провадження були відсутні.

З огляду на вищенаведене колегія суддів вважає прийнятними аналогічні за змістом аргументи касаційної скарги.

Також колегія суддів вважає, що частково підтверджуються доводи касаційної скарги про порушення норм процесуального права, яке полягає у наступному.

22 травня 2023 року на електронну адресу Київського апеляційного суду представник ОСОБА_1 - адвокат Железняк Л. В., із застосування електронної пошти, подала заяву в якій просила провести судове засідання, призначене на 01 червня 2023 року на 10 год. 45 хв, поза межами приміщення суду з використанням функціоналу підсистеми відеоконференцзв`язку ЄСІТС.

Участь ОСОБА_1 просила забезпечити у режимі відеоконференції через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя або через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя. Просила надіслати на електронну адресу копію ухвали про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

Відповідно до частин другої, восьмої статті 212 ЦПК України учасник справи подає заяву про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання. Копія заяви в той самий строк надсилається іншим учасникам справи. У клопотанні про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції в приміщенні суду в обов`язковому порядку зазначається суд, в якому необхідно забезпечити її проведення. Таке клопотання може бути подано не пізніш як за п`ять днів до відповідного судового засідання.

31 травня 2023 року Київський апеляційний суд постановив ухвалу, якою у задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Железняк Л. В. про проведення судового засідання в режимі відеоконференції відмовив.

Копія ухвали про участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції в приміщенні суду негайно надсилається до суду, який зобов`язаний організувати її виконання, та особі, яка братиме участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції (частина дев`ята статті 212 ЦПК України).

Доказів надсилання копій цієї ухвали сторонам матеріали справи не містять, що свідчить про порушення апеляційним судом порядку належного повідомлення сторони позивача про місце судового засідання, що узгоджується із правою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 26 вересня 2023 року у справі

№ 922/1163/22.

Висновок за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини четвертої статті 406 ЦПК України у випадках скасування судом касаційної інстанції ухвал суду першої або апеляційної інстанцій, які перешкоджають провадженню у справі, справа передається на розгляд відповідного суду першої або апеляційної інстанції.

Частиною четвертою статті 411 ЦПК України встановлено, що справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

Відповідно до частини шостої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі.

Оскільки порушення норм процесуального права було допущено не лише судом апеляційної інстанції у вигляді неповідомлення заявника про місце проведення судового засідання, а суди обох інстанцій дійшли помилкових висновків про відсутність підстав для відкриття провадження у справі, колегія суддів доходить висновку, що оскаржені судові рішення підлягають скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Щодо розподілу судових витрат

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанцій, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки за результатами касаційного перегляду постанова суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляду, то розподіл судових витрат Верховний Суд не здійснює.

Керуючись статтями 400, 406, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 06 лютого 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 01 червня 2023 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач І. В. Литвиненко

Судді: А. І. Грушицький

С. О. Карпенко

Є. В. Петров

О. М. Ситнік