Справа №464/4130/23
пр № 2-з/464/66/23
У Х В А Л А

11 серпня 2023 року м.Львів

Сихівський районний суд м.Львова в складі судді Тімченко О.В., розглянувши цивільну справу № 464/4130/23 про визнання особистої приватної власності на нерухоме майно, учасниками у якій виступають:

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

та їх представниками:

позивача адвокат Рождественська Л.П.

відповідача адвокат Шишка О.М.

у с т а н о в и в:

Позивач звернулася до Сихівського районного суду м.Львова із позовною заявою у порядку цивільного судочинства, в якій просить визнати об`єкт нерухомого майна квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 81,3 кв.м згідно з свідоцтвом про право власності від 06 квітня 2011 року № С-04201 її особистою приватною власністю.

Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями таку передано на розгляд судді Тімченко О.В.

Суддя ухвалою від 26 червня 2023 року прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання.

Відповідачем реалізовано прав на подання заяви про забезпечення позову шляхом заборони вчинення будь-яких дій щодо відчуження нерухомого майна спірної квартири, яка належить позивачу на праві власності.

Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судову справу передано на розгляд судді Тімченко О.В.

Заява про забезпечення позову розглядається без повідомлення учасників справи у відповідності до ч.1 ст.153 ЦПК України, в порядку письмового провадження, як це передбачено ч.13 ст.7 ЦПК України. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Вирішуючи питання забезпечення позову, суддя дійшов наступного висновку.

Згідно із ч.ч.1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

У п.2 ч.1, ст.150 ЦПК України визначено, що позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

У ч.4 ст.263 ЦПК України унормовано, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд у постанові від 17 червня 2022 року у справі № 908/2382/21 виснував, що, звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову. Отже, у кожному конкретному випадку, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суду належить встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.

Судом з`ясовано, що позивач, перебуваючи у шлюбі з відповідачем, на підставі нотаріально посвідченого договору дарування стала власником квартири АДРЕСА_1 . За відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 26 червня 2023 року спірна квартира зареєстрована за позивачем на праві власності.

За умовами ч.1 ст.57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування.

Водночас постановою приватного нотаріуса позивачу відмовлено у посвідченні договору купівлі-продажу квартири на підставі ст.60 СК України набуте майно під час перебування у зареєстрованому шлюбі є спільною сумісною власністю подружжя.

Використовуючи механізм ст.392 ЦК України (власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності), позивач звернулася до суду за захистом особистих майнових прав та інтересів.

У той же час відповідачем жодних позовних вимог у порядку ст.4 ЦПК України не заявлено, а суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог (ст.13 ЦПК України).

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Указане викладено у постанові Верховного Суду від 18 жовтня 2021 року у справі № 910/7029/21.

Оскільки позивач звернулася до суду із вимогою про визнання права власності на майно, яке вже за нею зареєстровано на праві власності, позивачу нотаріусом відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, відповідач не заявив самостійних вимог, рішення суду у такому випадку приймається тільки на користь позивача, а тому відповідачем не доведено, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Підсумовуючи викладене, стороною відповідача, хоча це є її процесуальним обов`язком, не наведено жодного обґрунтування наявності правових підстав з відповідними доказами необхідності заходів забезпечення позову шляхом заборони вчинення дій.

Беручи до уваги встановлені фактичні обставини справи, здійснивши оцінку обґрунтованості доводів заяви, суд дійшов переконання про відсутність доцільності та безумовних підстав ля забезпечення позову у вищевказаний спосіб у даній справі, що, у свою чергу, тягне за собою відмову у її задоволенні. Відомості, які в спростували даний висновок суду та доводили протилежне, відсутні.

Керуючись ст.ст.257- 260, 353 ЦПК України, суддя

п о с т а н о в и л а :

Відмовити у задоволенні заяви.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом 15 днів відповідно до вимог ст.ст.351-356 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили в порядку згідно з вимогами ст.261 ЦПК України з моменту підписання 11 серпня 2023 року.

Суддя Олена ТІМЧЕНКО