ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
________________________________________________________________________________

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2023 року Фастівський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Соловей Г.В.,

з участі секретаря Гапонюк І.В.,

за участю представника скаржника ОСОБА_1 ,

за участю державного виконавця відділу ДВС Микитин К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Фастові Київської області скаргу ОСОБА_2 на неправомірність дій державного виконавця в частині закінчення виконавчого провадження у зв`язку з фактичним виконанням рішення суду та скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

Скаржник ОСОБА_2 звернувся до суду через свого представника ОСОБА_1 із скаргою на неправомірність дій державного виконавця в частині закінчення виконавчого провадження у зв`язку з фактичним виконанням рішення суду та скасування постанови, обґрунтовуючи вимоги тим, що постановою Київського апеляційного суду від 15 травня 2023 року за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 21.06.2022 року за позовом ОСОБА_2 до Комунального підприємства «Фастівський комбінат комунальних підприємств» про стягнення грошових коштів невиплачених при звільненні та моральної шкоди апеляційну скаргу було задоволено частково. Прийнято рішення про скасування рішення Фастівського міськрайонного суду і прийнято нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_2 , задоволено частково. Стягнуто з КП «Фастівський комбінат комунальних підприємств» на користь ОСОБА_2 , середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 5000 грн та судовий збір в сумі 318,58 грн в іншій частині рішення залишено без змін. На виконання постанови видано виконавчий лист № 381/627/22. Постановою старшого державного виконавця Фастівського відділу ДВС у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 14.06.2023 року відкрито виконавче провадження ВП № 72022334 з виконання зазначеного рішення. Постановою старшого державного виконавця Фастівського відділу ДВС УМЮ (м. Київ) на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» 21.07.2023 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. Проте скаржник не погоджується з даною постановою та вважає її передчасною так, як рішення суду не було виконано в повному об`ємі, тобто стягнуто з боржника 4025,00 грн, які перераховані стягувану 18.07.2023. Просить визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Фастівського відділу ДВС у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Дубчак Ірини Олександрівни щодо винесення Постанови від 21.07.2023 у виконавчому провадженні ВП № 72022334 про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа від 09.06.2023 виданим Фастівським міськрайонним судом Київської області. Зобов`язати Фастівський відділ ДВС відновити виконавче провадження з виконання виконавчого листа у порядок та строки встановлені ЗУ «Про виконавче провадження».

В судовому засіданні представник скаржника вимоги скарги підтримав та просив їх задовольнити.

Державний виконавець Микитин К.О., проти вимог скарги заперечувала та вважала подану скаргу безпідставною та необґрунтованою.

Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів.

У відповідності до ст. 55 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Статею першою Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Згідно зі статтею 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

При розгляді скарги судом встановлено, що 15.05.2023 року Фастівським міськрайонним судом Київської області видано виконавчий лист згідно якого стягнуто з Комунального підприємства «Фастівський комбінат комунальних підприємств» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 5000,00 грн.

Постановою старшим державним виконавцем Фастівського відділу ДВС у Фастівському районі Київської області ЦМУМЮ (м. Київ) від 14.06.2023 року № 72022334 відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 381/627/22 виданого 09.06.2023 року Фастівським міськрайонним судом Київської області про стягнення 5000,00 грн з Комунального підприємства «Фастівський комбінат комунальних підприємств» на користь ОСОБА_2 .

21.07.2023 року старшим державним виконавцем Фастівського відділу ДВС у Фастівському районі Київської області ЦМУМЮ (м. Київ) винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 381/627/22 виданого 09.06.2023 року Фастівським міськрайонним судом Київської області про стягнення 5000,00 грн з Комунального підприємства «Фастівський комбінат комунальних підприємств» на користь ОСОБА_2 в зв`язку з фактичним виконанням рішення.

В поданій до суду скарзі ОСОБА_2 зазначає, що із змісту оскаржуваної постанови від 21.07.2023 року ВП № 72022334 встановлено фактичне повне виконання рішення, однак вважає мало місце неповне (часткове) виконання рішення, а саме стягнуто з боржника 4025,00 грн, які перераховані стягувану 18.07.2023 року. При цьому за рішенням Київського апеляційного суду від 15.05.2023 року стягнуто з Комунального підприємства «Фастівський комбінат комунальних підприємств» на користь ОСОБА_2 5000,00 грн та судовий збір в сумі 318,58 грн.

Згідно ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права, обов`язковості виконання рішень, законності, диспозитивності, справедливості, неупередженості та об`єктивності.

Згідно ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження», заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець зобов`язаний 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; 4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; 5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

За змістом п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі, зокрема, фактичного виконання в повному обсязі рішення суду згідно з виконавчим документом.

Як зазначено в постанові Верховного Суду від 7 жовтня 2020 року у справі № 523/14396/19 (провадження № 61-10657св20) оскільки справляння і сплата податку з доходів фізичних осіб є обов`язком працівника, податковим агентом якого в силу закону виступає роботодавець, суд, задовольняючи вимоги про оплату праці, визначає суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що вказує в резолютивній частині рішення.

Проте у рішенні суду не було зазначено, що сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу стягнута з роботодавця на користь працівника без урахування податків і зборів.

Податки і збори із суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, присудженої за рішенням суду, підлягають нарахуванню роботодавцем при виконанні відповідного судового рішення та, відповідно, відрахуванню із суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу при виплаті працівникові, внаслідок чого виплачена йому на підставі судового рішення сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу зменшується на суму податків і зборів, які підлягають сплаті податковим агентом.

Згідно з підпунктом «а» підпункту 164.2.14 п. 164.2 ст. 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю.

Таким чином, якщо юридична особа відшкодовує (виплачує) на користь фізичної особи моральну шкоду, завдану порушенням трудових прав, ця особа, виступаючи щодо такої фізичної особи податковим агентом, зобов`язана (у випадках, передбачених ПК України) утримати і перерахувати податок із суми такого доходу.

З огляду на викладене суд дійшов висновку про те, що підприємство діяло відповідно до вимог податкового і трудового законодавства та як було обґрунтовано утримало із визначеної судом суми податку на доходи фізичних осіб та військового збору.

Разом з тим, як зазначено у вищевказаній Постанові ВС від 07.10.2020 року чинне процесуальне законодавство України не наділяє суди повноваженнями щодо зобов`язання державних виконавців вчиняти або утриматися від вчинення певних виконавчих дій, що не звільняє державного виконавця від обов`язку усунути порушення, встановлені судовим рішенням.

Згідно із ч. 3 ст. 451 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Враховуючи вищенаведене та враховуючи вимоги діючого законодавства, суд приходить до висновку, що скарга ОСОБА_2 є не обґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 447,450,451 ЦПК України, на підставі ЗУ «Про виконавче провадження», суд

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_2 на неправомірність дій державного виконавця в частині закінчення виконавчого провадження у зв`язку з фактичним виконанням рішення суду та скасування постанови залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складено 10.08.2023 року

Головуючий суддя Г.В. Соловей