Справа № 491/200/23
Провадження № 2/507/164/2023
Номер рядка звіту 40
РІШЕННЯ
"04" серпня 2023 р. Любашівський районний суд Одеської області у складі :
головуючого судді - Дармакуки Т.П.
при секретарі судового засідання Копищик М.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Любашівка справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
в с т а н о в и в :
Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
Позивач АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування вимог позивач вказує, що відповідно до умов кредитного договору № б/н від 22 жовтня 2020 року ОСОБА_1 було надано кредит, у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом відповідно до умов договору. Оскільки ОСОБА_1 належним чином не виконав зобов`язання за кредитним договором, тому позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь борг в сумі 469893 грн. 10 коп.
Представник позивача надав суду заяву про підтримання позовних вимог, про розгляд справи у його відсутність.
Відповідач ОСОБА_1 надав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутність, в задоволенні позову просив відмовити (а.с. 40 том 2).
Відповідач надав відзив на позовну заяву, відповідно до якого просив в задоволені позову відмовити, вказуючи зокрема на те, що ні в позовній заяві, ні в розрахунку заборгованості не вказано за якою карткою стягується заборгованість, адже банком видано дев`ять різних кредитних карток. Позивач навмисне в довідці про кількість виданих відповідачу карток, не вказав дату укладення договору б/н. Єдина заява про відкриття карткового рахунку була підписана відповідачем 29 травня 2012 року в момент першої кредитної картки, яка не містила жодних умов щодо сплати процентів за користування кредитними коштами чи штрафних санкцій та всі наступні кредитні картки відкривалися саме на підставі заяви б/н від 29 травня 2012 року Відповідач заяву від 22 жовтня 2020 року не підписував, умови сплати процентів за користування коштами та штрафних санкції не погоджував. Також відповідач зазначив, що кредитною карткою, яка видана 29 травня 2012 року закінчилися строки позовної давності та відповідач просить застосувати позовну давність. Відповідач також зазначає, що заперечує факт отримання кредиту в розмірі 400 000 грн., а в матеріалах відсутні будь-які докази на підтвердження надання банком кредиту. Позивач в позові зазначає, що заборгованість за кредитом 413 296 грн. 82 коп., хоча максимальний кредитний ліміт встановлено 400 000 грн. Відповідач вважає, що заборгованість повинна стягуватися за заявою б/н від 29 травня 2012 року, а не за заявою б/н від 22 жовтня 2020 року (а.с.243, 249-254 том 1).
Представник позивача надіслав до суду відповідь на відзив, в якому просить позовні вимоги задовольнити, вказуючи , що обставини на які посилається відповідач не відповідають дійсності, зокрема вказуючи на те, що відповідач стилусом на планшеті підписав заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг, ознайомився та погодився із умовами надання банківських послуг, згідно виписки по рахунку відповідач до певного часу належним чином виконував свої зобов`язання за кредитом, що свідчить про те, що відповідач знав про умови кредитування та визнав свої зобов`язання за договором. (а.с.14-23 том 2)
Процесуальні дії у справі.
Згідно розпорядження в.о. голови Ананьївського районного суду Одеської області від 08 березня 2023 року цивільну справу передано на розгляд до Любашівського районного суду Одеської області (а.с.234 том 1).
Ухвалою від 22 березня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження по справі та постановлено розгляд справи проводити в спрощеному порядку із викликом сторін.
Ухвалою від 19 травня 2023 року суд постановив перейти до розгляду справи за правилами загального провадження (а.с.34 том 2).
Ухвалою від 19 червня 2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду (а.с.39 том 1)
Згідно з частиною 3 статті 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності, а тому судом ухвалено про розгляд справи у відсутність сторін.
У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового
засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами частини 2 статті 247 ЦПК України, не здійснювалося.
Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідач з метою отримання банківських послуг звернувся до АТ КБ «ПриватБанк», в зв`язку з чим 22 жовтня 2020 року підписав заяву б/н про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг (а.с. 18-25).
У Заяві про приєднання до Умов та Правил надання послуг, яка підписана відповідачем, визначені основні умови кредитування, зокрема для Преміальної картки World Elite розмір кредитного ліміту узгоджено 400 000 грн., строком користування на 12 місяців з пролонгацією (п.1.2) , процентна ставка -36% річних (п.1.3 ). В п.14 узгоджено порядок повернення кредиту, зокрема розмір мінімального обов`язкового платежу.
Відповідно до п. 2.1.1.2.12 Умов та правил надання банківських послуг починаючи з 181-го дня з моменту порушення зобов`язань Клієнта з погашення кредиту, Клієнт зобов`язується сплатити на користь Банку заборгованість за кредитом, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України встановлюються за домовленістю Сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі: 60 % - для преміальних карток "Platinum", "World Black Edition, " World Elite", "Infinite", "VISA Signature".
Згідно довідки АТ КБ «ПриватБанк», між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 був підписаний кредитний договір №б/н за яким було надано відповідні кредитні картки, зокрема відповідач отримав картку World Elite (а.с.17).
Відповідно до довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ОСОБА_1 , було встановлено кредитний ліміт, який в подальшому збільшився до 400 000 грн. (а.с.16).
Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ч.1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Виходячи із положень ст.525, ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України , інших актів цивільного законодавства, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах,
встановлених договором, а позивальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.( ч. 1ст. 1054 ЦК України).
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).
Відповідач підписавши 22 жовтня 2020 року заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг, погодився з умовами кредитування, інформацією щодо реальної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту, порядком повернення кредиту, розмірами нарахування процентів за користування кредитними коштами (а.с.18-25).
Наданий Банком розрахунок заборгованості свідчить про те, що відповідач належним чином умови договору не виконував, а тому наявні підстави для стягнення заборгованості.
В той же час, згідно матеріалів справи відповідач отримав від банку кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Згідно позову, кредитний ліміт відповідача був встановлений до 400000 грн., що також відповідає даними довідки банку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на відповідача. У той же час, визначена позивачем заборгованість за кредитом у розмірі 413296 грн. 82 коп. не узгоджується з матеріалами справи, оскільки перевищує суму виданого кредитного ліміту, який становить 400000 грн. (встановлений згідно довідки позивача).
Матеріали справи не містять даних про те, що встановлений кредитний ліміт на платіжну картку відповідача у розмірі 400000 грн. був збільшений позивачем у встановленому законом порядку, а надані позивачем розрахунок заборгованості та виписка про рух коштів таких відомостей також не містять.
Відповідач заперечуючи проти позову зазначає, що позивачем не вказано за якою карткою стягується заборгованість, адже банком видано дев`ять різних кредитних карток, проте вказані заперечення не є підставою для відмови в задоволенні позову . Відповідно до довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ОСОБА_1 , (а.с.16) йому було відкрито картковий рахунок НОМЕР_1 ключем до карткового рахунку є пластикова Картка, яку отримав відповідач та мобільний телефон, який вказав відповідач. Картковий рахунок рахунок фізичної особи, до якого випущена Карта та по та по якому відображаються фінансові операції за допомогою ключів .
Заперечення відповідача про те, що він не підписував заяву від 22.10.2020 року, суд до уваги не приймає оскільки останнім не надано суду ніяких належних і допустимих документальних доказів та такі докази у справі відсутні.
Згідно із ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
За ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
З`ясування питання ідентифікації виконавця підпису у зазначеній заяві можливо тільки при проведенні судової експертизи, що є способом реалізації основоположних засад цивільного судочинства - змагальності сторін, доведеності та переконливості їх доводів та доказів перед судом.
Обов`язок доказування невідповідності підпису ОСОБА_1 в заяві, процесуальний закон покладає на відповідача, а тому саме він зобов`язаний це доводити, зокрема у спосіб, визначений ним та законом, шляхом проведення у справі відповідної судової експертизи. До суду із клопотанням про призначення судової експертизи, відповідач не звертався.
Отже, відповідачем не було спростовано факт підписання ним заяви про приєднання до Умов та Правил надання послуг від 22.10.2020, а надана банківською установою заява не підлягає сумніву.
Заперечення відповідача щодо факту отримання кредиту в розмірі 400 000 грн. , суд не приймає до уваги , оскільки із виписки по рахунку вбачається, що відповідач користувався кредитними коштами: здійснюючи перекази та оплату послуг через додаток Приват24, розраховуючись в магазинах, АЗС, тощо, отже відповідач фактично отримав та використовував кошти, надані банком на кредитну картку, але не повернув їх.
Із позицією відповідача, який вважає, що заборгованість повинна стягуватися за заявою (договором) б/н від 29 травня 2012 року, а не за заявою (договором) б/н від 22 жовтня 2020 року, суд не погоджується, оскільки те, що відповідач раніше був клієнтом банку, не є підставою для відмови в стягненні боргу за умовами договору від 22 жовтня 2020 року.
Також суд зазначає, що відсутні підстави для застосування строків позовної давності , на які вказує відповідач у відзиві на позовну заяву, оскільки позивач звернувся до суду до спливу позовної давності, тобто в межах строку визначеного ст.257 ЦК України.
Розподіл судових витрат між сторонами
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно з платіжним дорученням позивач сплатив 7048 грн. 40 коп. судового збору (а.с.45 том1 ).
Вимоги позивача задоволені частково, тому судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що становить 6848 грн. 95 коп.
Підстави для негайного виконання рішення відсутні.
Заходи забезпечення позову по даній цивільній справі не застосовувалися
Керуючись ст.133, 141, 258259, 265, 268, 354 ЦПК України, суд
у х в а л и в :
Позов Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг б/н від 22.10.2020 року в сумі 456596 грн. 28 коп., в задоволенні решти позову відмовити.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» судові витрати в розмірі 6848 грн. 95 коп.
Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду, а в разі, якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання)без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Повне найменування сторін:
Відповідач: ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків : НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ).
Повний текст рішення складено 11.08.2023 року.
Суддя: Т.П. Дармакука