ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 88-ц/803/12/23 Справа № 428/6455/19 Суддя у 1-й інстанції - Суддя у 2-й інстанції - Никифоряк Л. П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд колегією суддів у складі:

судді-доповідача Никифоряка Л.П.,

суддів Гапонова А.В., Новікової Г.В.,

за участі секретаря судового засідання Драгомерецької А.О.,

розглянувши відкрито в залі судових засідань Дніпровського апеляційного суду в місті Дніпро справу, що виникла з цивільних правовідносин за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства Сєвєродонецьке об`єднання Азот про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, в якій подану заяву ОСОБА_1 про перегляд постанови Луганського апеляційного суду від 12 березня 2020 року за нововиявленими обставинами,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2019року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства Сєвєродонецьке об`єднання Азот (далі ПрАТ Сєвєродонецьке об`єднання Азот) про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 16 липня 2019року позов ОСОБА_1 до ПрАТ Сєвєродонецьке об`єднання Азот про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 15 січня 2016року по 06 березня 2019року в розмірі 156 937,47грн задоволено частково.

Стягнуто з ПрАТ Сєвєродонецьке об`єднання Азот на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 15 січня 2016року по 06 березня 2019року в розмірі 149 051,12грн, визначений без утримання податків й інших обов`язкових платежів.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Постановою Луганського апеляційного суду від 12 березня 2020 року апеляційну скаргу ПрАТ Сєвєродонецьке об`єднання Азот задоволено частково.

Рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 16 липня 2019року змінено, викладено його мотивувальну частину в редакції цієї постанови; зменшено стягнутий з ПрАТ Сєвєродонецьке об`єднання Азот на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 149 051,12грн до 40 000,00грн та на користь держави судовий збір з 768,40грн до 400,00грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 1 169,37грн та на користь ПрАТ Сєвєродонецьке об`єднання Азот у відшкодування витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги 1 742,00грн.

Законом України № 2217-IX Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання правового режиму на тимчасово окупованій території України від 21 квітня 2022 року внесені зміни до Закону України Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України, вказані зміни набули чинності 07 травня 2022року.

Частиною першою статті 12 Закону України Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України, редакція якої діє з 07 травня 2022року, визначено, що у разі неможливості здійснення правосуддя судами, розташованими на тимчасово окупованих територіях, територіальна підсудність судових справ, що розглядаються у таких судах, визначається в порядку, передбаченому частиною сьомою статті 147 Закону України Про судоустрій і статус суддів.

Відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України Про судоустрій і статус суддів у разі неможливості здійснення правосуддя судом з об`єктивних причин під час воєнного або надзвичайного стану, у зв`язку зі стихійним лихом, військовими діями, заходами щодо боротьби з тероризмом або іншими надзвичайними обставинами може бути змінено територіальну підсудність судових справ, що розглядаються в такому суді, за рішенням Вищої ради правосуддя, що ухвалюється за поданням Голови Верховного Суду, шляхом її передачі до суду, який найбільш територіально наближений до суду, який не може здійснювати правосуддя, або іншого визначеного суду. У разі неможливості здійснення Вищою радою правосуддя такого повноваження воно здійснюється за розпорядженням Голови Верховного Суду. Відповідне рішення є також підставою для передачі усіх справ, які перебували на розгляді суду, територіальна підсудність якого змінюється.

08 березня 2023року ОСОБА_1 подав безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду засобами поштового зв`язку заяву про перегляд постанови Луганського апеляційного суду від 12 березня 2020року за нововиявленими обставинами у цивільній справі № 428/6455/19.

Розпорядженням Верховного Суду від 06 березня 2022 року № 1/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану», відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України Про судоустрій та статус суддів, змінено територіальну підсудність судових справ Луганського апеляційного суду та Сєвєродонецького міського суду Луганської області. Визначено, що справи цих судів підсудні Дніпровському апеляційному суду та Новомосковському міськрайонному суду Дніпропетровської області відповідно.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 15 березня 2023року витребувано з Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області цивільну справу № 428/6455/19 за позовом ОСОБА_1 до ПрАТ Сєвєродонецьке об`єднання Азот про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Листом від 29 березня 2023року вих. № 01-52/196/2023 Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області повідомив апеляційний суд, що матеріали вищевказаної цивільної справи з Сєвєродонецького міського суду Луганської області до суду не надходили.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 18 квітня 2023 року матеріали провадження за заявою ОСОБА_1 про перегляд постанови Луганського апеляційного суду від 12 березня 2020 року за нововиявленими обставинами у цивільній справі № 428/6455/19 за позовом ОСОБА_1 до ПрАТ Сєвєродонецьке об`єднання Азот про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні направлені за встановленою підсудністю до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області для вирішення питання про відновлення втраченого судового провадження. Встановлено строк для вирішення питання про відновлення втраченого судового провадження протягом одного місяця з моменту отримання матеріалів.

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 червня 2023 року відновлено частково втрачене судове провадження у цивільній справі № 428/6455/19 за позовом ОСОБА_1 до ПрАТ Сєвєродонецьке об`єднання Азот про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, а саме процесуальних рішень судів першої, апеляційної та касаційної інстанції, постановлених під час розгляду зазначеної цивільної справи, а також в частині поданих позивачем копій документів.

Обґрунтовуючи заяву, заявник посилався на те, що апеляційна скарга не могла розглядатись судом апеляційної інстанції взагалі та мала бути повернута відповідачу.

Так, апеляційна скарга від імені відповідача подана та підписана її представником ОСОБА_2 , яка діяла на підставі довіреності № 05/64 від 02 січня 2019 року, яка не була нотаріально посвідчена, а тому на думку заявника така довіреність є нікчемною та не давала ОСОБА_2 право на підписання такої скарги, оскільки відповідно до частини третьої статті 58 ЦПК України (в редакції, чинній на день звернення відповідача з апеляційною скаргою) юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Згідно з частиною першою статті 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

При цьому, ОСОБА_2 не діє у даному процесі як адвокат, оскільки не має свідоцтва про право зайняття адвокатською діяльністю.

Заявник зазначав, що відповідач у даному процесі приймала участь в порядку самопредставництва.

Для визнання особи такою, що діє в порядку самопредставництва, необхідно, щоб у відповідному законі, статуті, положенні чи трудовому договорі (контракті) було чітко визначене її право діяти від імені такої юридичної особи (суб`єкта владних повноважень без права юридичної особи).

Відомості про представника ОСОБА_2 , що підписала апеляційну скаргу в ЄДРПОУ відсутні та до неї не додавались, також відсутні відомості про наявність статуту, яким встановлюється обсяг повноважень представника ОСОБА_2 , отже вона не є особою уповноваженою діяти від імені юридичної особи відповідно до закону, статуту, положення в порядку самопредставництва.

За таких обставин, заявник вважав, що апеляційна скарга підписана неналежною особою, яка не мала на те належних повноважень, а тому відповідно до пункту 1 частини п`ятої статті 357 ЦПК України така скарга не повинна була прийматися судом апеляційної інстанції до розгляду і підлягала поверненню.

З вищенаведених обставин заявник просив скасувати постанову Луганського апеляційного суду від 12 березня 2020 року та ухвалити нове судове рішення, яким апеляційну скаргу ПрАТ Сєвєродонецьке об`єднання Азот на рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 16 липня 2019 року визнати неподаною та повернути відповідачу.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 заяву підтримав та просив її задовольнити з викладених у ній підстав та врахувавши подані ним письмові пояснення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи заяви, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відмову в її задоволенні за таких підстав.

З матеріалів справи убачається, що у червні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПрАТ Сєвєродонецьке об`єднання Азот про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Позовна заява обґрунтована тим, що 14 січня 2016року його було звільнено з роботи на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України, однак відповідач не провів з ним розрахунок за період з 16 квітня 2015року по 17 червня 2015року у розмірі 4 815,92грн в день звільнення. Вказана заборгованість була стягнута постановою Апеляційного суду Луганської області від 11 квітня 2018 року у справі № 428/4806/15-ц.

В межах виконавчого провадження № 56705378 у примусовому порядку 06 березня 2019року сума заборгованості по заробітній платі була перерахована відповідачем на його банківський рахунок.

З огляду на затримку розрахунку при звільненні, ОСОБА_1 просив суд стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 15 січня 2016 року по 06 березня 2019 року у розмірі 156 937,47грн.

Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 16 липня 2019року позов ОСОБА_1 до ПрАТ Сєвєродонецьке об`єднання Азот про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 15 січня 2016року по 06 березня 2019року в розмірі 156 937,47грн задоволено частково. Стягнуто з ПрАТ Сєвєродонецьке об`єднання Азот на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 15 січня 2016року по 06 березня 2019року в розмірі 149 051,12грн, визначений без утримання податків й інших обов`язкових платежів.

Суд першої інстанції, посилаючись на статті 116, 117 КЗпП України та постанову Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24 грудня 1999 року № 13, дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути суму середнього заробітку за весь час затримки за період з 15 січня 2016 року по 06 березня 2019 року, визначену без утримання податків й інших обов`язкових платежів, в розмірі 149 051,12 грн, оскільки з вини відповідача не був проведений повний розрахунок при звільненні.

Постановою Луганського апеляційного суду від 12 березня 2020року апеляційну скаргу ПрАТ Сєвєродонецьке об`єднання Азот задоволено частково.

Рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 16 липня 2019року змінено, викладено його мотивувальну частину в редакції цієї постанови; зменшено стягнутий з ПрАТ Сєвєродонецьке об`єднання Азот на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 149 051,12 грн. до 40 000,00 грн. та на користь держави судовий збір з 768,40 грн. до 400,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 1 169,37 грн. та на користь ПрАТ Сєвєродонецьке об`єднання Азот у відшкодування витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги 1 742,00 грн.

Судове рішення апеляційного суду обґрунтовано тим, що з урахуванням висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 761/9584/15-ц, а також не співмірності заявлених до стягнення сум середнього заробітку зі встановленим розміром заборгованості, характером цієї заборгованості, діями позивача та відповідача, суд вважав справедливим, пропорційним і таким, що відповідатиме обставинам цієї справи, які мають юридичне значення та наведеним вище критеріям, визначення розміру відповідальності відповідача за прострочення ним належних при звільненні позивача виплат у сумі 40 000,00 грн. Зазначена сума не повинна відображати дійсний розмір майнових втрат позивача, пов`язаних з затримкою розрахунку при звільненні, а є лише орієнтовною оцінкою тих втрат, які розумно можна було б передбачити з урахуванням статистичних усереднених показників.

Постановою Верховного Суду від 22 липня 2021 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Постанову Луганського апеляційного суду від 12 березня 2020 року залишено без змін.

Суд касаційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційний суд із дотриманням норм матеріального права та з урахуванням фактичних обставин справи, які мають значення для правильного вирішення спору, дійшов правильного висновку про наявність підстав для зменшення розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку із застосуванням принципу співмірності та частково задовольнив позов ОСОБА_1 на суму, яка відповідає ймовірному розміру майнових втрат працівника, пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні.

У заяві про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Луганського апеляційного суду від 12 березня 2020 року заявник посилається на те, що апеляційна скарга підписана неналежною особою, яка не мала на те належних повноважень.

З приводу цього суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно із частиною першою статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 423 ЦПК України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Отже, нововиявлені обставини це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Вказані правові норми передбачають, що це мають бути обставини, які є істотними, тобто такими, що якби вони були відомі раніше, то суд ухвалив би інше рішення; вони є нововиявленими, а не новими обставинами, тобто, існували на час розгляду судом спору; вони входять до предмету доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Підставою перегляду будь-якого судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами є те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки учасники розгляду справи не знали про неї та, відповідно, не могли надати суду дані про неї.

Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини. Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться у пунктах 3, 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами», нововиявлені обставини це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин (частина друга статті 361 ЦПК 2004 року), (стаття 423 ЦПК 2017 року).

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої статті 361 ЦПК 2004 року, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.

Судове рішення не може переглядатись у зв`язку з нововиявленими обставинами у разі якщо обставини, передбачені частиною другою статті 361 ЦПК 2004 року, відсутні, а є підстави для перегляду судового рішення в апеляційному чи касаційному порядку або Верховним Судом України, а також якщо обставини, визначені частиною другою статті 361 ЦПК 2004 року, були або могли бути відомі заявникові на час розгляду справи.

Обставини, які відповідно до пункту 1 частини другої статті 361 ЦПК 2004 року є підставою для перегляду судового рішення, це юридичні факти, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, повинні бути істотними, тобто такими, що могли вплинути на висновки суду при ухваленні судового рішення і були встановлені після набрання ним законної сили.

Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

Європейський Суд з прав людини у рішенні в справі «Правєдная проти Росії» від 18 листопада 2004 року зазначив, що одним із аспектів принципу верховенства права є принцип правової певності, який, окрім іншого, передбачає, що, якщо суд ухвалив остаточне рішення по суті спору, таке рішення не може бути піддане перегляду. Цей принцип встановлює, що жодна сторона не вправі ставити питання про перегляд остаточного судового рішення, яке набрало законної сили, лише задля нового судового розгляду і нового рішення по суті. Відхилення від цього принципу допустимі лише за наявності виняткових обставин. Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні, а також те, що цей доказ є вирішальним.

Отже, істотними обставинами справи вважаються ті, які можуть вплинути на рішення суду, яке набрало законної сили, а це, передусім, ті, що взагалі не були предметом розгляду у даній цивільній справі, у зв`язку з тим, що вони не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою на час розгляду справи.

Не можуть вважатися нововиявленими обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі. Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювались судом у процесі розгляду справи.

Процедури перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами повинні відповідати вимогам статті 6 Конвенції, положенням законодавства України та мають бути збалансовані з ефективністю правового захисту і обов`язковістю остаточних рішень судів усіх інстанцій, як найважливіших аспектів реалізації принципу верховенства права.

Суд апеляційної інстанції вважає, що вказана ОСОБА_1 обставина не є нововиявленою, як це передбачено статтею 423 ЦПК України, оскільки не впливає на висновки суду про права та обов`язки сторін та не є такою, яка б змінила зміст судового рішення, оскільки предметом судового розгляду було вирішення питання про наявність чи відсутність відповідальності відповідача перед позивачем за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку при звільненні, а не наявність чи відсутність повноважень представника відповідача на подачу апеляційної скарги.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 22 липня 2021 року (а.с.84-89) у цій справі також не знайшов підстав вважати судові рішення ухваленими на підставі недопустимих доказів (п.4 ч.4 ст. 411 ЦПК України) та, погодившись з висновками апеляційного суду, залишив постанову Луганського апеляційного суду від 12 березня 2020 року без змін.

З огляду на вищевказане, доводи заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами зводяться до переоцінки одного з доказів на предмет його допустимості та не містять посилань на нові обставини, які існували, однак не були відомі сторонам чи суду на час ухвалення рішення. Таким чином, на думку апеляційного суду, зазначені заявником підстави перегляду постанови апеляційного суду не являються підставами для її перегляду за нововиявленими обставинами у розумінні статті 423 ЦПК України.

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують під час розгляду справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, inter alia, який, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів. Новий розгляд справи, провадження у якій було закінчено остаточним рішенням, можливий у зв`язку з нововиявленими обставинами на вимогу сторони провадження лише у разі необхідності виправлення суттєвих помилок правосуддя, коли така процедура застосовується у спосіб, сумісний зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Принцип юридичної визначеності передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру». Скасування остаточного судового рішення у даній справі було б невиправданим. (Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Желтяков проти України»).

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами є необґрунтованою, оскільки наведені заявником обставини не є нововиявленими у розумінні статті 423 ЦПК України.

Відповідно до частини третьої статті 429 ЦПК України за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може: 1) відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі; 2) задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення; 3) скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.

З огляду на те, що заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами не містить доводів, що свідчать про наявність підстав, передбачених статтею 423 ЦПК України для її задоволення та скасування судового рішення, що переглядається, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що у задоволенні заяви ОСОБА_1 необхідно відмовити та залишити постанову Луганського апеляційного суду від 12 березня 2020 року в силі.

Керуючись ст. 423-429 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд постанови Луганського апеляційного суду від 12 березня 2020 року за нововиявленими обставинами у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства Сєвєродонецьке об`єднання Азот про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні відмовити.

Постанову Луганського апеляційного суду від 12 березня 2020 року залишити в силі.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повне судове рішення складено 15 серпня 2023 року.

Судді: