БЕРЕЗАНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ провадження 2/356/208/23
Справа № 356/692/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.12.2023 року Березанський міський суд Київської області в складі:

Головуючого судді Лялик Р.М.

З участю секретарів Стрижак В.О., Настич Н.А.

Представника позивача Костенка О.М .

Відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Березанського міського суду Київської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа: Березанський відділ державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про перерахунок суми заборгованості з урахуванням індексу інфляції, трьох відсотків річних та стягнення цих сум,

ВСТАНОВИВ:

До Березанського міського суду Київської області звернувся ОСОБА_3 з позовом до ОСОБА_2 про перерахунок суми заборгованості з урахуванням індексу інфляції, трьох відсотків річних та стягнення цих сум.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що вироком Яготинського районного суду Київської області від 10.04.2013 року ОСОБА_2 , що частково змінено ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 29.05.2014 року, в справі № 1028/103/12 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України та призначено йому покарання за ч. 5 ст. 191 КК України у виді 7 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати керівні посади, пов`язані із здійсненням організаційно-розпорядчих повноважень строком на 2 роки 6 місяців та повною конфіскацією майна. Щодо ч. 1 ст. 366 КК України ОСОБА_2 звільнено на підставі ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України.

Також відповідно до даного вироку цивільний позов прокурора Баришівської міжрайонної прокуратури, який підтриманий потерпілими ОСОБА_3 та ОСОБА_4 задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 90 000, 00 грн. у рахунок майнової шкоди, завданої неоприбуткуванням вказаних грошових коштів, внесених ОСОБА_3 за договором № 149 від 01.12.2009 року. Вирок набрав законної сили.

12.02.2015 року на виконання вироку Яготинського районного суду Київської області було видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 90 000, 00 грн., який був пред`явлений на виконання до ДВС Березанського МУЮ у Київській області.

Постановою державного виконавця ДВС Березанського МУЮ у Київській області Гранько Т.Г. від 25.02.2016 року відкрито виконавче провадження № НОМЕР_3, ідентифікатор для доступу НОМЕР_4.

Відділом державної виконавчої служби Березанського міського управління юстиції у Київській області з 25.02.2016 року по даний час здійснюється примусове виконання виконавчого листа від 12.02.2015 року № 1028/103/12.

В межах виконавчого провадження були винесені постанови про арешт майна боржника, постанови про арешт коштів боржника та ін.

З Інформації про виконавче провадження вбачається, що з 2016 року по даний час відповідач у справі ОСОБА_2 , як боржник у виконавчому провадженні № НОМЕР_3, добровільно не здійснив сплату боргу.

До того ж, з інформації по виконавчому провадженню вбачається, що заборгованість ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 станом на 24.08.2023 року не змінилася та становить 90 000, 00 грн., сума виконавчого збору становить 9 000, 00 грн.

При цьому, відсутність коштів у відповідача, відбування ним покарання, тощо не припиняють зобов`язань за договором і не можуть слугувати підставою для визнання зобов`язання непростроченим або підставою для зменшення обсягу відповідальності боржника.

Оскільки рішення суду відповідачем у добровільному порядку не виконано, посилаючись на ст. 625 ЦК України просить суд стягнути з ОСОБА_2 : 46 012, 55 грн. - інфляційних втрат за період з вересня 2020 року по червень 2023 року та 8 107, 40 грн. - три відсотки річних за період з 24.08.2020 року по 24.08.2023 року.

Ухвалою Березанського міського суду Київської області від 11.09.2023 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

01.11.2023 року ухвалою суду залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Березанський відділ державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 - адвокат Костенко О.М. позовні вимоги підтримав в повному обсязі, позов просив задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні вважав позовні вимоги безпідставними та просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Представник третьої особи в судове засідання не з"явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав клопотання про розгляд справи без його участі.

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши та проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог та заперечень, дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що рішенням Згурівського районного суду Київської області задоволено позов ОСОБА_3 до кредитної спілки «Довіра» про стягнення грошових коштів по невиконаних зобов`язаннях за депозитним договором. Стягнуто з кредитної спілки «Довіра» на користь ОСОБА_3 кошти на загальну суму 118 596, грн. 99 коп. (а.с. 115-117).

Вироком Яготинського районного суду Київської області від 10.04.2013 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 191 та ч. 2 ст. 366 КК України у редакції до набрання чинності Закону України від 07.04.2011 року. Призначено ОСОБА_2 покарання за ч. 5 ст. 191 КК України - 7 (сім) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати керівні посади, пов`язані із здійсненням організаційно-розпорядчих повноважень строком на 2 (два) роки 6 (шість) місяців та повною конфіскацією майна. Призначено ОСОБА_2 покарання за ч. 2 ст. 366 КК України - 3 (три) роки позбавлення волі з позбавленням права обіймати керівні посади, пов`язані із здійсненням організаційно-розпорядчих повноважень строком на 2 (два) роки. За сукупністю злочинів, відповідно до ст. 70 КК України, остаточно призначено ОСОБА_2 покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років з позбавленням права обіймати керівні посади, пов`язані із здійсненням організаційно-розпорядчих повноважень строком на 2 (два) роки 6 (шість) місяців та повною конфіскацією майна.

Позов прокурора Баришівської міжрайонної прокуратури, який підтриманий потерпілими ОСОБА_3 та ОСОБА_5 задоволено частково: стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 90 тис. грн. у рахунок майнової шкоди, завданої неоприбуткуванням вказаних грошових коштів, внесених ОСОБА_3 за договором № 149 від 01.12.2009 року. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено (а.с. 13-34).

Ухвалою Колегії суддів Судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29.05.2014 року касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_2 - адвоката Пучека А.О., касаційну скаргу з доповненнями засудженого ОСОБА_2 та його захисника - адвоката Багрія І.О. залишено без задоволення.

В порядку ст. 395 КПК України (1960 року) вирок Яготинського районного суду Київської області від 10.04.2013 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 04.07.2013 року щодо ОСОБА_2 ухвалено змінити. Дії ОСОБА_2 перекваліфікувати з ч. 2 ст. 366 КК України на ч. 1 ст. 366 КК України та призначити йому за цією нормою покарання у виді штрафу в розмірі 850, 00 гривень. На підставі ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України ОСОБА_2 звільнити від покарання за злочин, передбачений ч. 1 ст. 366 КК України. Виключити з вироку суду та ухвали апеляційного суду рішення про призначення ОСОБА_2 остаточного покарання за сукупністю злочинів на підставі ст. 70 КК України. Вважати ОСОБА_2 засудженим за ч. 5 ст. 191 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих функцій на 2 (два) роки 6 (шість) місяців з конфіскацією майна, яке є його власністю (а.с. 35-44).

Державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Березанського міського управління юстиції у Київській області Гранько Т.Г. постановою від 25.02.2016 року відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого листа № 1028/103/12, виданого 12.02.2015 року Яготинським районним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 90 000, 00 грн. у рахунок майнової шкоди, завданої неоприбуткуванням вказаних грошових коштів, внесених ОСОБА_3 за договором № 149 від 01.12.2009 року (а.с. 46).

Ухвалою Яготинського районного суду Київської області від 23.02.2017 року задоволено заяву ОСОБА_2 про виправлення помилки у виконавчому листі Яготинського районного суду Київської області від 24.02.2016 року. Внесено до виконавчого листа виправлення допущені при його видачі та вказано: «Вирок набрав законної сили - 04.07.2013 року», «Строк пред`явлення виконавчого листа до виконання - до 04.07.2014 року» (а.с. 119).

До матеріалів справи долучено розрахунок основної суми заборгованості за період з 28.08.2020 року по 24.08.2023 року, що складає 90 000, 00 грн., інфляційне збільшення - 46 012, 55 грн., штрафні санкції 8 107, 40 грн. Разом 114 119, 95 грн.(а.с. 47-48).

З відповіді начальника відділу Березанського відділу державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) С. Іораш від 04.10.2023 року № 11788 вбачається, що на запит адвоката Костенка О.М. за вх.. № 2033 від 04.10.2023 року щодо надання інформації по виконавчому провадженню ВП № НОМЕР_3, а саме чи змінилась заборгованість по виконавчому документу та чи здійснювалися часткові стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 в період з 24.08.2020 року по 24.09.2023 року відділ ДВС повідомляє, що на примусовому виконанні перебуває виконавче провадження ВП НОМЕР_3, відкрите на підставі виконавчого листа № 1028/ 103/12 від 12.02.2015 року, виданого Яготинським районним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 90 000, 00 грн. у рахунок майнової шкоди, завданої неоприбуткуванням вказаних коштів внесених ОСОБА_3 за договором № 149 від 01.12.2009 року. За період з 24.08.2020 року по 24.08.2023 року кошти примусово не стягувалися, часткові стягнення не проводилися. Початок утримання коштів на користь стягувача ОСОБА_3 з 01.09.2023 року. Залишок заборгованості станом на 04.10.2023 року становить 21 826, 38 грн. (а.с. 106).

29.11.2023 року старшим державним виконавцем Березанського відділу державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кушнєровою М.І. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № НОМЕР_3, на підставі виконавчого листа № 1028/103/12, виданого 12.02.2015 року Яготинським районним судом Київської області (а.с. 160-161).

Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так способи захисту цивільних прав та інтересів визначені статтею 16 ЦК України. Згідно з частиною 3 вказаної статті суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу (ч. 2 ст. 509 ЦК України).

У відповідності до ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти.

Отже, завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди породжує зобов`язання між особою, яка таку шкоду завдала та потерпілою особою. Залежно від змісту такого зобов`язання воно може бути грошовим або негрошовим.

За змістом статті 524 ЦК України зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Статтею 533 ЦК України передбачено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

У статті 534 ЦК України вказано, що у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов`язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором або законом: 1) у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов`язані з одержанням виконання; 2) у другу чергу сплачуються проценти і неустойка; 3) у третю чергу сплачується основна сума боргу.

Відповідно до статті 535 ЦК України у разі збільшення встановленого законом неоподатковуваного мінімуму доходів громадян сума, що виплачується за грошовим зобов`язанням фізичній особі (на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, за договором довічного утримання (догляду) та в інших випадках, встановлених договором або законом), пропорційно збільшується. Якщо внаслідок виплати збільшеної суми сторона, яка зобов`язана провадити ці виплати, втрачає вигоди, на одержання яких вона могла розраховувати при укладенні договору, на вимогу цієї сторони договір може бути розірваний за рішенням суду.

За змістом частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбаченого договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

За наведеним у цій статті регулюванням відповідальності за прострочення грошового зобов`язання на боржника покладається обов`язок сплатити кредитору на його вимогу суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проценти, встановлені статтею 625 ЦК України, підлягають стягненню саме за наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 30.03.2016 року у справі № 6-2168цс15 та Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 16.05.2018 року у справі № 686/21692/15-ц.

Грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати (правова позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена 11.04.2018 року у справі № 758/1303/15-ц).

З матеріалів справи вбачається, що відповідач станом на дату звернення позивача до суду з даним позовом мав грошове зобов`язання перед позивачем на підставі вироку Яготинського районного суду Київської області від 10.04.2013 року, яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 90 000, 00 грн. у рахунок майнової шкоди, завданої неоприбуткуванням вказаних грошових коштів, внесених ОСОБА_3 за договором № 149 від 01.12.2009 року.

Наведені обставини свідчать про те, що між сторонами виникли грошові зобов`язання.

З огляду на те, що відповідач порушив вказане грошове зобов`язання, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення відповідно до статті 625 ЦК України.

Отже, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, які не виконані боржником в повному обсязі, не припиняє правовідносин сторін, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16.05.2018 року у справі № 686/21962/15-ц висловлена правова позиція про те, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань.

Таким чином законодавство України передбачає обов`язок боржника (відповідача) добровільно і своєчасно виконати рішення суду.

Відтак, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа: Березанський відділ державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про перерахунок суми заборгованості з урахуванням індексу інфляції, трьох відсотків річних та стягнення цих сум є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі.

В порядку ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 1073, 60 грн., який був сплачений ним при зверненні до суду з даним позовом.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 4-5, 12, 76-81, 89, 141, 258-259, 263-265, 268, 352, 354-355, 430 ЦПК України, ст.ст. 11. 15, 16, 509, 524, 533-535, 625 ЦК України,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , 55 119 (п`ятдесят п`ять тисяч сто дев`ятнадцять) гривень 95 копійок, з яких: 46 012 (сорок шість тисяч дванадцять) гривень 55 копійок - інфляційні втрати за період з вересня 2020 року по червень 2023 року; 8 107 (вісім тисяч сто сім) гривень 40 копійок - три відсотки річних за період з 24.08.2020 року по 24.08.2023 року.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , судовий збір у розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 08.01.2024 року.

Суддя Р. М. Лялик