Номер провадження: 22-ц/813/5744/23
Справа № 494/998/22
Головуючий у першій інстанції Лебединський С.Й.
Доповідач Карташов О. Ю.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.07.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Карташова О.Ю.

суддів: Коновалової В.А., Стахової Н.В.

за участю секретаря судового засідання Долгової В.І.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Еліт Фінанс

треті особи Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Парфьонов Георгій Володимирович, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Березівського районного суду Одеської області від 28 березня 2023 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Еліт Фінанс, треті особи на стороні відповідача - Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Парфьонов Георгій Володимирович, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2022 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Еліт Фінанс, треті особи на стороні відповідача - Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Парфьонов Георгій Володимирович, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Березівського районного суду Одеської області від 28 березня 2023 року зупинено провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Парфьонов Георгій Володимирович та Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович «Про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню».

Не погодившись з вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою.

В апеляційній скарзі скаржник, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Скаржник зазначає, що судом першої інстанції не було перевірено, чи переведена військова частина, в якій він проходить службу на військовий стан, а також звертає увагу на те, що він не подавав до суду клопотання про зупинення розгляду справи та не надавав суду відповідної довідки.

У судове засідання учасники справи не з`явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про зупинення провадження у справі суд першої інстанції керувався тим, що відповідно до довідки, виданої начальником Березівського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки полковником ОСОБА_2 , від 23 березня 2023 р. №1409 позивач ОСОБА_1 з 26 лютого 2022 р., перебуває на військовій службі по мобілізації у військовій частині НОМЕР_1 , тому, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 253, п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України провадження у справі підлягає зупиненню до припинення перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Проте до таких висновків суд прийшов з порушенням норм процесуального права.

Пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Європейський суд з прав людини зауважив, що розумність тривалості провадження повинна оцінюватись з урахуванням обставин справи та таких критеріїв як складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також важливості спору для заявника (FRYDLENDER v. FRANCE, № 30979/96, § 43, ЄСПЛ, від 20 червня 2000 року).

Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення.

Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.

Частиною першою статті 251 ЦПК України передбачено перелік обов`язкових підстав для зупинення провадження, який є вичерпним.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі, перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Отже, процесуальний закон пов`язує необхідність зупинення провадження у справі не з наявністю воєнного стану в Україні, а із фактом перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Така правова позиція узгоджується із постановою КЦС ВС від 21.12.2022 у справі № 456/2541/19.

Згідно з Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні»(із змінами), затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102/ІХ «Про Затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» та Законом України від 22 травня 2022 року № 2263-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» по всій території України запроваджений воєнний стан, строк дії якого неодноразово продовжувався і на даний час його дію не припинено.

У постанові Верховного Суду України 07 жовтня 2015 року у справі № 6-1367цс15 зазначено, що «зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення. Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи».

У постанові Верховного Суду України від 01 лютого 2017 року в справі № 6-1957цс16 зазначено, що «межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи. Пунктом 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі».

Як вбачається із довідки, виданої начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 , від 23 березня 2023 р. №1408 позивач ОСОБА_1 з 26 лютого 2022 р., перебуває на військовій службі по мобілізації у військовій частині НОМЕР_1 (а.с. 106).

Проте, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що вказана довідка не підтверджує наявності підстав для зупинення провадження у справі, які передбачені пунктом 2 частини першої статті 251 ЦПК України, оскільки не містить доказів на підтвердження того, що позивач перебуває у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Аналогічний висновок викладений в ухвалах КЦС в складі Верховного Суду від 09 листопада 2022 року в справі № 753/19628/17, від 17 січня 2023 року в справі № 501/1699/17.

Крім того, ухвалою Березівського районного суду Одеської області від 02 березня 2023 року про відкриття провадження у справі було вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного провадження без виклику сторін.

Також в матеріалах справи міститься заява позивача про розгляд справи без його участі та без участі його адвоката.

Таким чином у суду першої інстанції не було визначених у законі об`єктивних підстав, які б перешкоджали розгляду справи.

Відповідно до пункту 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала суду про зупинення провадження у справі постановлена з порушенням норм процесуального права, доводи апеляційної скарги є слушними та заслуговують на увагу.

Пунктом 6 частини 1 ст. 374ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що оскільки, при постановленні оскаржуваної ухвали суд порушив норми процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали, то відповідно до вимог п. 4 ч.1 ст. 379 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі - скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. 367, ст. 374, ст. 379, ст. 384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Березівського районного суду Одеської області від 28 березня 2023 року скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення.

Касаційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 04 серпня 2023 року.

Головуючий О.Ю. Карташов

Судді В.А. Коновалова

Н.В. Стахова