КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2023року місто Київ

Справа №760/4790/23

Апеляційне провадження № 22-ц/824/8580/2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Желепи О. В.

суддів: Мазурик О. Ф., Шкоріної О. І.

за участю секретаря судового засідання Ковальової В. О.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Слободянюка Валентина Валентиновича в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 03 березня 2023 року про забезпечення позову (постановлену у складі судді Митрофанової А. О., інформація щодо дати складання повного судового рішення відсутня)

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Генезис фінансової свободи» до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних

ВСТАНОВИВ

У березні 2023 року ТОВ «Генезис фінансової свободи» звернулось до Солом`янського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 , в якому просило стягнути з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Генезис фінансової свободи» інфляційні втрати у розмірі 14 446 659 грн 05 к., 3% річних у розмірі 4 198 165 грн 48 к., а також судові витрати в сумі 680 168 грн 86 к., з яких 279 672 грн 37 к. судовий збір, 400 496 грн 49 к. інші витрати пов`язані з розглядом справи.

Одночасно з позовною заявою позивачем подано заяву про вжиття заходів забезпечення позову, в якій позивач просив накласти арешт на належне ОСОБА_2 нерухоме та рухоме майно, а саме:

- квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 131,5 кв.м., житловою площею 64,1 кв.м., реєстраційний номер нерухомого майна 000;

- квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 111,2 кв.м., житловою площею 61,1 кв.м., реєстраційний номер нерухомого майна 000;

- автомобіль марки Mercedes-Benz, модель GLE 400, 2015 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 ;

- мотоцикл марки Harley-Davidson, модель V-ROD, 2009 року випуску, номер кузова НОМЕР_3 , державний номерний знак НОМЕР_4 .

Заяву обґрунтовано тим, що 14 листопада 2007 року між ВАТ «Банк Фінанси та Кредит», правонаступником якого є ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір №2203/07/КИ-370 на суму 20 000 000 грн. строком до 11.11.2022 року.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором між ВАТ «Банк Фінанси та Кредит», ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено договір поруки №2 від 14.11.2007 року, згідно з яким ОСОБА_2 зобов`язалась перед кредитором відповідати у повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобов`язань за Кредитним договором.

Згідно змісту пункту 2.2 Договору поруки, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, в тому числі за основним боргом, сплаті щомісячних і підвищених процентів, сплаті комісійної винагороди, сплаті неустойки за основним боргом та процентами, сплаті щомісячних і підвищених процентів, а також по відшкодуванню всіх збитків.

Позивач зазначає, що станом на 17.01.2011 року за Кредитним договором утворилася заборгованість, яка стягнена за судовим рішенням.

Відповідно до рішення Апеляційного суду АР Крим від 22.11.2012 року по справі №2/0109/1827/2012, яке набрало законної сили, стягнено солідарно з ОСОБА_3 (як основного боржника), ОСОБА_4 , ОСОБА_2 (як поручителів) на користь ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" (первісного кредитора) заборгованість за Кредитним договором у розмірі 68 379 784,12 грн., з якої: 20 000 000 грн. - кредитна заборгованість (тіло кредиту). 8 235 312.30 грн. - проценти за користування кредитом, 40 154 608,81 грн. - пеня.

11 листопада 2020 року між ПАТ «Банк Фінанси та Кредит»та ТОВ «Генезис фінансової свободи»було укладено Договір №2 про відступлення прав вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чайкою І.Г. за реєстровим № 1421.

Згідно змісту пункту 1 Договору про відступлення прав вимоги Банк відступив Новому кредитору, а останній набув права вимоги Банку до позичальників та/або заставодавців (іпотекодавців) та/або поручителів, зазначених у Додатках №1,2 до цього Договору, іменованих надалі Боржниками, включаючи права вимоги до правонаступників Боржників, спадкоємців Боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржників за кредитними договорами та/або договорами поруки та/або договорами іпотеки та або договорами застави з усіма змінами і доповненнями, згідно реєстру у Додатках №1,2 до цього Договору.

Зокрема, Додатком №1 ("Реєстр кредитних договорів, права вимоги за якими відступаються та боржників за такими договорами") до Договору про відступлення прав вимоги підтверджується те, що Банком відступлено на користь Нового кредитора права вимоги до ОСОБА_3 за кредитним договором №2203/07/КИ-370 від 14.11.2007 року.

Крім цього, Додатком №2 ("Реєстр договорів іпотеки/застави/поруки, права вимоги за якими відступаються та іпотекодаців/заставодаців/поручителів за такими договорами") до Договору про відступлення прав вимоги підтверджується те, що Банком відступлено на користь Нового кредитора право вимоги, зокрема до ОСОБА_2 за договором поруки №2 від 14.11.2007 року відповідно.

Позивач зазначає, що на даний час рішення Апеляційного суду АР Крим від 22.11.2012 року по справі №2/0109/1827/2012 не виконано.

У зв`язку із знеціненням неповернутих коштів, ТОВ «Генезис фінансової свободи» звернулось до суду з позовом про стягнення інфляційних втрат та 3% річних.

Позивач вказує, що існує ризик відчуження майна, яке належить на праві власності ОСОБА_2 .

Зазначає, що вартість майна, на яке просять накласти арешт, є співмірною до розміру заявлених позовних вимог.

Невжиття заходів, щодо арешту майна відповідача, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення у даній справі, враховуючи що рішення Апеляційного суду АР Крим від 22.11.2012 року понад десять років не виконується, та протягом цього часу відповідачем витрачались кошти не для розрахунку з кредитором за відповідними зобов`язаннями, а для придбання у власність об`єктів нерухомого та рухомого майна.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 03 березня 2023 року заяву представника ТОВ «Генезис фінансової свободи» Лозинського Є.П. про забезпечення позову - задоволено.

Накладено арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 131,5 кв.м., житловою площею 64,1 кв.м., реєстраційний номер нерухомого майна 000;

- квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 111,2 кв.м., житловою площею 61,1 кв.м., реєстраційний номер нерухомого майна 000;

- автомобіль марки Mercedes-Benz, модель GLE 400, 2015 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 ;

- мотоцикл марки Harley-Davidson, модель V-ROD, 2009 року випуску, номер кузова НОМЕР_3 , державний номерний знак НОМЕР_4 .

Не погоджуючись з такою ухвалою, Слободянюк В. В. в інтересах ОСОБА_2 03 квітня 2023 року, згідно поштової відмітки, направив на адресу Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 03 березня 2023 року про забезпечення позову та відмовити в задоволені заяви ТОВ «Генезис фінансової свободи» про забезпечення позову.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що особа яка подала заяву про забезпечення позову повинна довести відповідність(адекватність) засобу забезпечення позову.

Вказує, що посилання позивача на те, що ОСОБА_2 мала достатні суми коштів, що витрачались не для розрахунку з кредитором, а для придбання рухомого та нерухомого майна є недоведеним. Так з відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що майно набуто у власність ОСОБА_2 за договором дарування, що не передбачає сплату коштів.

Зазначає, що позивачем не доведено та не надано доказів, що відповідач вчиняла дії щодо уникнення сплати заборгованості та інші дії, що завдали чи можуть завдати майнової шкоди ТОВ «Генезис фінансової свободи».

Матеріали справи не містять доказів, що підтверджують намір ОСОБА_2 відчужити майно, що належить їй на праві власності.

Звертає увагу суду, що ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» відступив право вимоги ТОВ «Генезис фінансової свободи» за кредитним договором №2203/07/КИ-370 від 14.11.2007 року, в той час як рішенням Апеляційного суду АР Крим від 22.11.2012 року стягнуто кошти за договором №2203/06/КИ-370 від 14.11.2007 року.

Крім того вказує, що позивач зловживає своїми процесуальними правами. Так суди неодноразово зазначали про безпідставність забезпечення позову за заявами ТОВ «Генезис фінансової свободи» до ОСОБА_2 та інших боржників за кредитним договором №2203/07/КИ-370 від 14.11.2007 року та договорами забезпечення.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 14 червня 2023 року відкрито апеляційне провадження у даній справі та надано учасникам справи 5-денний строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу з моменту отримання даної ухвали.

30 червня 2023 року на адресу Київського апеляційного суду від представника позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 03.03.2023 року без змін.

Відзив обґрунтовано тим, що при розгляді питання щодо забезпечення позову суд повинен пересвідчитись в існуванні між сторонами спору, а обґрунтованість позову не досліджується, оскільки це питання вирішується судом при вирішенні спору по суті і не вирішується при розгляді заяви про забезпечення позову.

Вказує, що скаржником не зазначено, яким саме чином накладення арешту на належне відповідачці майно порушує її права та інтереси.

Зазначає, що апеляційна скарга не містить доводів та доказів на спростування того, що вартість належного ОСОБА_2 майна є неспівмірною з розміром позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги щодо зловживання позивачем своїми процесуальними правами є безпідставними, адже відхилення судами в 2021 році в рамках іншої справи заяв про забезпечення позову, не вказує про таке порушення. Позивач добросовісно користується своїми процесуальними правами, доказів зворотного матеріали справи не містять.

Інші учасники правом на подання відзиву не скористались.

У судовому засіданні, представник ОСОБА_2 адвокат Слободянюк В. В. просив апеляційну скаргу задовольнити та скасувати ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 03 березня 2023 рокуз підстав викладених в апеляційній скарзі та додаткових поясненнях.

Представник ТОВ «Генезис фінансової свободи» адвокат Жила В. С., який приймав участь у судовому засіданні в режимі відео конференції, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 03 березня 2023 року, з підстав викладених у відзиві на апеляційну скаргу.

ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений судом належним чином, шляхом направлення кореспонденції суду на поштову адресу, яка повернулась на адресу Київського апеляційного суду як не отримана з відміткою «адресат відсутній».

За правилами ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь Головуючого судді Желепи О. В., пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам ухвала районного суду відповідає.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову суд першої інстанції виходив з того, щовідповідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна квартира за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000, та квартира за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000 належить на праві власності ОСОБА_2 .

Також, долучено відповідь на запит Міністерства внутрішніх справ України № 123584217 від 24.02.2023 року щодо зареєстрованих за боржником транспортних засобів, автомобіль марки Mercedes-Benz, модель GLE 400, 2015 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 та мотоцикл марки Harley-Davidson, модель V-ROD, 2009 року випуску, номер кузова НОМЕР_3 , державний номерний знак НОМЕР_4 , належать на праві власності ОСОБА_2 .

Враховуючи викладене, з наведених у заяві про забезпечення позову фактів та обґрунтувань вбачається, що невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливитивиконання рішення суду та ефективний захист прав позивача, за захистом якого він звернувся до суду.

Позивачем обґрунтовано наявність зв`язку між заходом забезпечення позову та предметом позовних вимог, оскільки застосування такого заходу забезпечення позову спроможне забезпечити ефективний захист їх порушеного права та поновлення порушених прав та інтересів позивача в разі задоволення позовних вимог.

Так, невжиття заходів забезпечення позову може призвести до відчуження майна відповідача, що ускладнить виконання рішення суду та унеможливить ефективний захист прав позивача за результатами розгляду справи.

При цьому, накладення арешту на майно до вирішення спору по суті не призведе до обмеження прав відповідача, а слугуватиме заходом запобігання можливих порушень прав позивача.

Враховуючи предмет даного позову, наведені заявником докази та обґрунтування заявлених вимог у заяві про забезпечення позову, їх розумність та адекватність, наявність зв`язку між заходами забезпечення позову та предметом позовних вимог, з метою запобігання порушенню прав та охоронюваних законом інтересів позивача, суд вважав за можливе задовольнити заяву про забезпечення позову

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити, передбачених статтею 150 цього Кодексу, заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Згідно з ст.150 ЦПК України, позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 3 ст. 150 ЦПК України).

Відповідно до роз`яснень, викладених у Постанові Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» № 9 від 22 лютого 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року в справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам».

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 вересня 2020 року в справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) дійшла висновку, що умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде співмірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних у розмірі 18 644 824 грн 53 к.

В заяві про забезпечення позову позивач зазначає, що станом на день звернення до суду з позовом борг за рішенням Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від від 22.11.2012 року по справі №2/0109/1827/2012, яким стягнено солідарно з ОСОБА_3 (як основного боржника), ОСОБА_4 , ОСОБА_2 (як поручителів) на користь ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" (первісного кредитора) заборгованість за Кредитним договором у розмірі 68 379 784,12 грн., з якої: 20 000 000 грн. - кредитна заборгованість (тіло кредиту). 8 235 312.30 грн. - проценти за користування кредитом, 40 154 608,81 грн. - пеня - не сплачено.

Частиною 1 ст. 150 ЦПК України передбачено такий вид забезпечення позову як накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна встановлено, що ОСОБА_2 на праві власності належать: квартираза адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 131,5 кв.м., житловою площею 64,1 кв.м., реєстраційний номер нерухомого майна 000; та квартира за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 111,2 кв.м., житловою площею 61,1 кв.м., реєстраційний номер нерухомого майна 000.

Згідно довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості, вартість квартири за адресою АДРЕСА_1 , складає 6 808 184 грн 75 к.

Відповідно до довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості, вартість квартири за адресоюАДРЕСА_2 , складає 7 661 714 грн 61 к.

Згідно відповіді на запит Міністерства внутрішніх справ України № 123584217 від 24.02.2023 року щодо зареєстрованих за боржником транспортних засобів, ОСОБА_2 належать: автомобіль марки Mercedes-Benz, модель GLE 400, 2015 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 та мотоцикл марки Harley-Davidson, модель V-ROD, 2009 року випуску, номер кузова НОМЕР_3 , державний номерний знак НОМЕР_4 .

Щодо вартості зазначених транспортних засобів, то відповідно до інформації що міститься у загальному доступі в мережі Інтернет, орієнтовна вартість мотоцикла марки Harley-Davidson, модель V-ROD, 2009 року випуску, дійсно може складати до 14 500 доларів США, а орієнтовна вартість автомобіля Mercedes-Benz, модель GLE 400, 2015 року випуску - 40 000 доларів США.

Таким чином вартість арештованого судом та наявного у власності ОСОБА_2 майна та заявлені позовні вимоги є співмірними.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, врахувавши суть спору, що виник між сторонами, можливість реальної загрози невиконання або утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, відповідність виду забезпечення позову заявленим позовним вимогам, дійшов правильного висновку про обґрунтованість заяви.

Суд першої інстанції врахував, що заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно відповідача є співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Апеляційний суд вважає, що таке втручання держави у право на мирне володіння майном у даному випадку, є виправданим та вкрай необхідним, оскільки воно спрямовано виключно на забезпечення цивільного судочинства. Арешт майна полягає у позбавленні можливості лише розпоряджатись цими об`єктами нерухомого майна та не призведе до жодних негативних наслідків. Вжиття цього процесуального заходу не порушить вимоги ч.1 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Будь-яких доказів, що у зв`язку із застосуванням заходів забезпечення позову, будуть порушені права ОСОБА_2 або інших осіб, суду апеляційної інстанції не надано.

Крім того, колегія суддів враховує, що ЦПК України визначає забезпечення позову як тимчасове обмеження, що вживається судом у зв`язку з розглядом конкретної справи з метою забезпечення виконання рішення суду у разі задоволення позову або поновлення прав, за захистом яких звернувся заявник.

Посилання на те, що позивачем не доведено ту обставину, що відповідач має намір відчужити майно, колегія суддів не приймає, з огляду на те, що навіть за відсутності доказів, виставлення арештованого майна на продажу, з урахуванням не виконання рішення суду ОСОБА_2 про стягнення з неї основної суми боргу у суду є достатні підстави припускати, що останньою можуть вживатись заходи для не виконання можливого рішення в даній справі, в тому числі і відчуження наявного в неї майна.

Не заслуговують на увагу доводи скарги про те, що ОСОБА_2 набуто у власність майно за договором дарування, а не за власні кошти.

Такі твердження не спростовують тих обставин, що зобов`язання щодо погашення заборгованості за кредитом не виконано, та не є підтвердженням того, що ОСОБА_2 добровільно виконувала покладені на неї зобов`язання за раніше ухваленим рішенням суду, та буде виконувати добросовісно можливе рішення суду в даній справі.

Доводи апеляційної скарги про те, що у позивача відсутнє право вимоги про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості, оскільки до позивача перейшло право вимоги за іншим кредитним договором, а не тим, що вказано в рішенні Апеляційного суду Автономної Республіки Крим, не заслуговують на увагу, оскільки вказане питання має вирішуватись при розгляді справи по суті.

Наразі колегія апеляційного суду переглядає справу лише щодо наявності чи відсутності передбачених процесуальним законом підстав для забезпечення позову.

Крім того, в постанові Києвського апеляційного суду в справі № 753/24204/21 за позовом ОСОБА_2 до ТОВ "Генезис фінансова свобода" про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню апеляційний суд встановив, та погодився з доводами заявника про те, що зазначення в рішенні Апеляційного суду АР "Крим від 22.11.2012 року іншого номеру кредитного договору є технічною помилкою (опискою)

Посилання скаржника на те, що подаючи повторну заяву про забезпечення позову позивач зловживає своїми процесуальними правами, колегія суддів відхиляє як не обґрунтовані. Матеріали справі не містять доказів які б доводили такі обставини.

Крім того, процесуальне законодавство дозволяє учасникам справи подавати повторні заяви про забезпечення позову.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційний суд встановив, що суд першої інстанції постановив ухвалу з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.

Оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, то розподіл судових витрат у вигляді сплаченого відповідачем судового збору відповідно до вимог статей 141, 382 ЦПК України не проводиться.

Іншими учасниками справи не заявлено до відшкодування судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом ухвали в апеляційному суді.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382-384, 389 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Слободянюка Валентина Валентиновича в інтересах ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 03 березня 2023 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 09 серпня 2023 року.

Головуючий О. В. Желепа

Судді О. Ф. Мазурик

О. І. Шкоріна