Справа № 496/301/23
Провадження № 2/496/866/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2023 року Біляївський районний суд

Одеської області

у складі: головуючого судді Трушиної О.І.

за участю секретаря Попової А.С.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь АТ «ОТП Банк» заборгованість по картковому рахунку за договором № від 06.07.2019 року у розмірі 44565,86 грн та судові витрати у розмірі 2481 грн.

Свої вимоги мотивує тим, що 06.07.2019 року між АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № , який за правовою природою є змішаним договором кредитного договору та договору про видачу і обслуговування міжнародних кредитних пластикових карток. Відповідно до умов договору, АТ «ОТП Банк» взяв на себе зобов`язання з відкриття карткового рахунку, надання картки держателю, а також виконання розрахункового обслуговування платіжних операцій, здійснених з використанням картки. На картковий рахунок відповідача був встановлений кредитний ліміт, порядок користування яким визначено правилами користування карткою. Позивач свої зобов`язання виконав в повному обсязі та належним чином. Натомість відповідач виконувала взяті на себе зобов`язання з істотним порушенням умов договору, сплачуючи поточні щомісячні платежі з простроченням дати їх сплати, сплачуючи щомісячні платежі не в повному обсязі та/або не сплачуючи взагалі, що спричинило виникнення простроченої заборгованості.19.10.2022 року позивач направив на адресу відповідача вимогу про погашення заборгованості, але відповідач всі звернення проігнорувала, вимогу не задовольнила, погашення заборгованості не здійснила, чим грубо порушила права позивача. Станом на дату складання позовної заяви заборгованість за кредитним договором № від 06.07.2019 року становить 44565,86 грн з яких: заборгованість по тілу - 34400 грн, заборгованість по відсотках 10165,86 грн. Оскільки відповідач відмовляється добровільно сплатити заборгованість за кредитним договором, представник позивача звернувся до суду з позовом.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 14.02.2023 року відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін. Окрім того, відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву.

Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 25.04.2023 року визнано обов`язковою явку представника позивача АТ «ОТП Банк» у судове засідання на 25.05.2023 року о 10:00 год та на 27.07.2023 року об 11:00 год.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання позивач був повідомлений належним чином. Між тим, на адресу суду надійшло клопотання представника позивача, в якому він просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Крім того, в пункті 1 позовної заяви представник позивача просив здійснити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково та пояснила, що вона користувалася карткою, і з цієї картки вона витратила 13000 грн, а не 30000 грн, як вказує позивач. Під час оформлення кредиту на придбання телефону, їй також надали ще одну картку, де був встановлений кредитний ліміт спочатку 3000 грн, а потім банк збільшив кредитний ліміт до 10000 грн. Востаннє вона знімала грошові кошти з картки приблизно рік тому. Також вона вказала, що згодна сплатити 13000 грн кредиту, тобто суму, яку вона фактично витратила і нараховані відсотки. Після оголошення перерви відповідач в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якій вказала, що позов АТ «ОТП Банк» не визнає та просить справу розглянути без її участі.

Вислухавши пояснення відповідача, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позовна заява задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Як встановлено в судовому засіданні, 06.07.2019 року відповідач ОСОБА_1 заповнила та підписала анкету-заяву на отримання кредиту/опитувальний лист (а.с. 6), з якої вбачається, що сума бажаного кредиту становить 9282,15 грн, строком на 24 місяці, мета отримання кредиту: придбання товарів та послуг.

На підставі викладеного, між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір № від 06.07.2019 року, у якому зазначено, що банк надає позичальнику кредит, а позичальник отримує його на наступних умовах: 8347,80 грн на придбання товару у продавця 1; 584,35 грн на сплату комісійної винагороди за видачу кредиту; 350 грн на сплату додаткових послуг банку; загальний розмір кредиту становить 9282,15 грн, дата остаточного повернення кредиту 06.07.2021 року, комісія за управління кредитом 0% (а.с. 4-5).

Також, 06.07.2019 року відповідач ОСОБА_1 отримала картку, терміном дії до 02/22, про що свідчить розписка (а.с. 19).

Відповідно до п.1.2. кредитного договору, протягом дії кредитного договору для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись річна процентна ставка у розмірі 0,01% річних.

Згідно з п.1.3. кредитного договору повернення кредиту та сплата процентів відбувається шляхом сплати позичальником ануїтетних платежів згідно з графіком платежів.

Відповідно до розділу 2.1 кредитного договору, на дату укладення заяви-анкети розмір процентної ставки становить 5% в місяць.

До кредитного договору банк додав графік платежів та розрахунок вартості кредиту (додаток № 1 до договору про надання споживчого кредиту № від 06.07.2019 року), відповідно до якого сума платежу за розрахунковий період всього складає 13459,86 грн, у томі числі: погашення суми кредиту всього складає 9282,15 грн, проценти за користування кредитом 0,81 грн, комісія за надання кредиту (комісійна винагорода за видачу кредиту (одноразова)) 584,35 грн, інші послуги банку (додаткові послуги банку (згідно за тарифами), плата по кредиту (щомісячна комісія)) 4526,90 грн; реальна річна процентна ставка становить 64,11% (а.с. 8-9).

Така ж інформація міститься у орієнтованому графіку платежів та розрахунку загальної вартості кредиту, додаток № 1 до паспорту споживчого кредиту від 06.07.2019 року (а.с. 10).

З паспорту споживчого кредиту від 06.07.2019 року вбачається, що загальні витрати за кредитом (витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту) - 5112,06 грн, орієнтована загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом (у т.ч. тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі) становить - 13459,86 грн, реальна річна процентна ставка становить - 64,11% (а.с. 11).

Крім того, у цьому ж паспорті кредиту вказано, що загальні витрати за кредитом (витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту) 3250,42 грн, орієнтована загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом (у т.ч. тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі) становить 13250,42 грн, реальна річна процентна ставка становить 79,58%.

З викладеного вище слідує, що у наданих відомостях містяться розбіжності, а саме: позивач вказує, що загальний розмір кредиту становить 9282,15 грн, дата остаточного повернення кредиту 06.07.2021 року, комісія за управління кредитом 0%, та одночасно у графіку платежів вказує, що сума платежу за розрахунковий період всього складає 13459,86 грн, у томі числі: погашення суми кредиту всього складає 9282,15 грн, проценти за користування кредитом 0,81 грн, комісія за надання кредиту (комісійна винагорода за видачу кредиту (одноразова)) 584,35 грн, інші послуги банку (додаткові послуги банку (згідно за тарифами), плата по кредиту (щомісячна комісія)) 4526,90 грн; реальна річна процентна ставка становить 64,11%.

При цьому, сума 13459,86 грн при складанні її складових сум, не збігається (9282,15 грн+0,81 грн+584,35 грн+4526,90 грн = 14394,21 грн).

Також незрозуміло, яким чином банк визначив у паспорті кредиту річну процентну ставку у розмірі 64,11% та 79,58%, оскільки у заяві-анкеті процентна ставка взагалі не визначена, у кредитному договорі процентна ставка зазначена у розмірі 0,01% річних та 5% в місяць.

Так, відповідно специфікації до кредитного договору № від 06.07.2019 року, дані про кредит: процентна ставка 0,01%, плата по кредиту (комісія) 3%, сума кредиту на товар 8347,80 грн, термін кредиту 24 місяці. Сума, належна до перерахування/списання: 8347,80 грн, сума початкового внеску: 500 грн (а.с. 15).

Відповідно до рахунку-фактури № 110ФТ-0110-4470466 від 06.07.2019 року відповідач придбала товар на суму 8847,80 грн (а.с 16).

У видатковій накладній № 110ФТ-0110-31043549 від 06.07.2019 року зазначений той самий придбаний товар, але загальна сума становить 8048,80 грн (а.с. 17).

У фіскальному чеку зазначено суму 8847,80 грн, яка складається з кредиту 8347,80 грн та картки - 500 грн (а.с. 18).

Як вбачається з вимоги про погашення заборгованості від 13.10.2022 року вих. № 11682894, у зв`язку з порушенням ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором, станом на 13.10.2022 року прострочена заборгованість за договором складає 11461,71 грн, виходячи з чого позивач вимагав від відповідача повернути суму кредиту в повному обсязі, а також процентів, комісії та штрафних санкцій, нарахованих на день повернення кредиту, в 30-денний строк з дня отримання даної вимоги. Загальна сума до сплати станом на 13.10.2022 року становить 44565,86 грн (а.с. 21).

Відповідно до наданого банком розрахунку заборгованість ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором станом на 23.10.2022 року становить 44565,86 грн (а.с. 23-33).

При цьому не зрозуміло, яким чином банком нарахована вказана заборгованість, оскільки у графі «Використання кредитних коштів» заборгованість складає 57609,33 грн, у графі «Плата за обслуговування рахунку/списання за смс-інформування 80 грн, у графі «% за недозволені перевитрати» - 36175,59 грн, у графі «Нарахування штрафу» - 300 грн, у графі «Надходження коштів на рахунок» - 49599,06 грн.

У позовній заяві банк вказує, що заборгованість відповідача перед позивачем становить 44565,86 грн з яких: заборгованість по тілу - 34400 грн, заборгованість по відсотках 10165,86 грн, тоді як у вимозі про повернення грошових коштів вказує, що станом на 13.10.2022 року прострочена заборгованість за договором складає 11461,71 грн та загальна сума до сплати (з урахуванням процентів, комісії та штрафних санкцій) станом на 13.10.2022 року становить 44565,86 грн, а у розрахунку заборгованості узагальнено вказано розмір заборгованості у розмірі 44565,86 грн, яку не зрозуміло, яким чином було нараховано, та не розписано у детальному розрізі її складових.

Так, відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, а ч. 1 ст. 1049 вказаного Кодексу встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути кредитору кредит у строк та в порядку, встановлених договором.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно з ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, з доданих документів та наявності в них об`єктивних суперечностей (різні процентні ставки, різні суми загальної вартості кредиту, відсутності детального розрахунку заборгованості) неможливо встановити, який саме кредитний договір обумовили сторони при підписанні анкети-заяви чи при укладенні кредитного договору та на яких саме умовах, тобто, суд не може їх вважати належними та допустимими доказами, що має суттєве значення для вирішення вказаного спору. Адже, у позові позивач стверджує, що заборгованість по тілу кредиту - 34400 грн, а заборгованість по відсотках 10165,86 грн, тоді як у розрахунку заборгованості ці суми взагалі не вказані.

Між іншим слід наголосити, що суд в свою чергу, у відповідності до положень вимог ст. 12 ЦПК України, зберігаючи об`єктивність та неупередженість в ході судового розгляду справи для повного та всебічного її вирішення, сприяв стороні позивача в реалізації його прав і обов`язків щодо надання доказів, що мають вирішальне значення у справі та підтверджують обставини, на які позивач послався як на підставу задоволення позовних вимог.

Проте, позивач, будучі обізнаним про наслідки ненадання доказів по справі, все ж таки докази на підтвердження факту надання кредиту відповідачу у заявленому в позові розмірі, не надав, вимоги ухвали суду від 25.04.2023 року проігнорував, до суду за судовим викликом для надання пояснень свого представника не направив, в зв`язку з чим суд використав всі можливі способи надані процесуальним законодавством для отримання доказів, а з власної ініціативи суд не вправі збирати докази на користь будь-якої із сторін.

На переконання суду, сам по собі розрахунок заборгованості, здійсненний банківською установою в односторонньому порядку, не є достатнім та беззаперечним доказом отримання кредиту позичальником без наявності відповідних доказів видаткових касових документів, чеків, квитанцій, тощо.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що буде відповідати принципу справедливості розгляду справи судом.

На підставі наявних доказів, судом встановлено, що позивач не довів факт утвореної заборгованості у розмірі 44565,86 грн, оскільки не зрозуміло дійсні складові цієї суми (тіло кредиту, відсотки та їх розмір).

Надані суду позивачем письмові докази, а саме: розрахунок заборгованості станом на 23.10.2022 року, також не містить даної інформації, а лише відображає рух коштів по рахунку.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у свої сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд дійшов висновку, що надані позивачем докази викликають сумнів у своїй достовірності, а їх сукупність недостатня для висновку щодо визначення існуючої заборгованості за відповідачем.

При цьому суд позбавлений можливості збирати докази з власної ініціативи.

Так, відповідно до ч. 3, ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1, ч. 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли вони мають сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

За таких обставин суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 207, 526, 625, 634, 642, 1048-1050, 1054, 1057ЦК України, ст. ст. 81, 141, 258, 259, 263-265, 268, 279, 352, 354, 355ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовну заяву Акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № від 06.07.2019 року у розмірі 44565,86 грн та судові витрати у розмірі 2481 грн залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, через Біляївський районний суд Одеської області.

Суддя О.І. Трушина