У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про залишення позовної заяви без руху

18 липня 2023 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Крегул М.М., ознайомившись з позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», третя особа: приватний виконавець виконавчого округу Закарпатської області Лукеча Олександр Васильович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Калінін С.К., звернулася до суду з позовом до ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», третя особа: приватний виконавець виконавчого округу Закарпатської області Лукеча Олександр Васильович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Нормами статей 175 та 177 ЦПК України регламентовано вимоги до форми і змісту позовної заяви.

Приписами ч. 1 ст. 187 ЦПК України визначено, що суд відкриває провадження у справі за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження.

Так, згідно ч. 4 статті 177 ЦПК України визначено, що до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до ч. 4 ст. 175 ЦПК України, якщо позовна заява подається особою, звільненою від сплати судового збору відповідно до закону, у ній зазначаються підстави звільнення позивача від сплати судового збору.

Так, на підставу звільнення від сплати судового збору позивач вказує на ст. 22 Закону України від 22 травня 1991 року № 1023-ХІІ «Про захист прав споживачів».

Згідно зі ст.21 Закону України «Про захист прав споживачів», крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов`язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо: 1) при реалізації продукції будь-яким чином порушується право споживача на свободу вибору продукції; 2) при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення; 3) при наданні послуги, від якої споживач не може відмовитись, а одержати може лише в одного виконавця, виконавець нав`язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами та/або виконавцями, не надають споживачеві однакових гарантій відшкодування шкоди, завданої невиконанням (неналежним виконанням) сторонами умов договору; 4) порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач; 5) будь-яким чином (крім випадків, передбачених законом) обмежується право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію; 6) споживачу реалізовано продукцію, яка є небезпечною, неналежної якості, фальсифікованою; 7) ціну продукції визначено неналежним чином; 8) документи, які підтверджують виконання договору, учасником якого є споживач, своєчасно не передано (надано) споживачу.

У той же час позивачем не обґрунтовано належним чином порушення її права у даному випадку саме як споживача.

Позивач у позовній заяві посилається на положення Закону України «Про захист прав споживачів», згідно з якими від сплати судового збору звільняються споживачі за позовами, що пов`язані з порушенням їхніх прав.

Однак, посилання позивача на те, що правовідносини між сторонами виникли на підставі Закону України «Про захист прав споживачів» є безпідставними, оскільки, вирішити спір позивач просить саме на підставі відповідних норм Цивільного кодексу України та Закону України «Про нотаріат» на підставі договірних відносин за договором позики, а не кредитного договору, не посилаючись на норми Закону України «Про захист прав споживачів».

Згідно з вимогами ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Згідно з вимогами ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» - споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Крім того, Законом України «Про захист прав споживачів» не передбачено такого способу захисту цивільних прав як визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Предметом позову є визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, та у спірних правовідносинах (вчинення виконавчого напису нотаріусом) позивач не є споживачем послуг.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена глава 14 Закону України «Про нотаріат» та глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Таким чином, дія ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» не поширюється на правовідносини щодо визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, а тому в даному випадку позивач не звільнена від сплати судового збору.

Відтак, даний позов не може вважатися позовом на захист прав споживача в розумінні положень Закону України «Про захист прав споживачів», що виключає можливість розповсюдження встановленої ним пільги із сплати судового збору на даний випадок.

Таким чином, виходячи зі змісту позовної заяви, вбачається, що спір між сторонами виник саме на підставі відносин, які регулюються ЦК України та Законом України «Про нотаріат», а не Законом України «Про захист прав споживачів», позивач не підлягає звільненню від сплати судового збору в силу положень ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», а до позовної заяви має бути доданий документ, що підтверджує сплату судового збору у встановленому законом розмірах.

Згідно з ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» встановлено, що у 2023 році прожитковий мінімум працездатних осіб: з 1 січня 2023 року - 2684 гривні.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору складає 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, у даному випадку позивачеві слід сплатити судовий збір та подати документ, що підтверджує його сплату за вимогу немайнового характеру, в сумі 1073 грн. 60 коп..

Підстав для звільнення (відстрочення, зменшення) від сплати судового збору відповідно до закону судом не встановлено.

Відповідно до ч. 1ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Виходячи з наведеного приходжу до переконання, що позовну заяву слід залишити без руху та надати позивачеві строк для усунення недоліків позовної заяви, а саме сплатити судовий збір за подання позовної заяви, в частині позовних вимог немайнового характеру та надати суду підтвердження сплати судового збору.

Інформація про платіжні реквізити щодо сплати судового збору відображена на офіційному веб-порталі Судової влади України на сторінці Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області за посиланням http://ug.zk.court.gov.ua/sud0712/gromadyanam/zbr/.

Окрім цього, відповідно до ч. 1 ст. 177 ЦПК України позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

Згідно з ч. 7 ст. 43 ЦПК України, у разі подання до суду документів в електронній формі учасник справи зобов`язаний надати доказ надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів.

Встановлено, що позовна заява подана представником позивача адвокатом Калініним С.К. в електронній формі з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд». Натомість до позовної заяви не додано доказу про надсилання позивачем копій позовної заяви разом з додатками до неї іншим учасникам справи.

Відповідно до ч. 1ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Виходячи з наведеного приходжу до переконання, що позовну заяву слід залишити без руху та надати позивачеві строк для усунення недоліків позовної заяви, а саме сплатити судовий збір за подання позовної заяви та надати суду підтвердження сплати судового збору, а також підтвердження надсилання копій позовної заяви разом з додатками до неї іншим учасникам справи.

Роз`яснити, що в разі усунення недоліків у зазначений строк позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше позовна заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Керуючись ст.ст. 175, 177, 258-260, 353 ЦПК України, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», третя особа: приватний виконавець виконавчого окрузу Закарпатської області Лукеча Олександр Васильович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню залишити без руху.

Надати позивачеві строк для усунення вказаних у даній ухвалі недоліків позовної заяви протягом двох днів з дня вручення копії цієї ухвали, роз`яснивши при цьому, що у разі не усунення у визначений строк недоліків заява буде вважатися неподаною і повернута позивачеві.

Копію ухвали надіслати позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду М.М. Крегул