ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2023 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Бондар Я.М.

суддів Зубакової В.П., Остапенко В.О.

сторони справи :

позивач ОСОБА_1

відповідач- ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому порядку згідно ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 та його представника адвоката Пробийголови Данила Олександровича на рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області області від 01 грудня 2022 року, ухваленого поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів на підставі наказу голови суду № 29 «Про впровадження дистанційної роботи Слов`янського міськрайонного суду Донецької області» від 10.05.2022 суддею Воронковим Д.В., (відомості про дату складення повного тексту судового рішення відсутні,

ВСТАНОВИВ

У вересні 2021 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовомОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, що продовжує навчання.

В обґрунтування позову зазначила, що вони з відповідачем є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після розірвання шлюбу донька мешкає з нею та перебуває на її утриманні. На даний час дитина навчається у Харківському національному економічному університеті ім.Семена Кузнеця на денній формі навчання, мешкає в м.Харків та несе витрати по оплаті житла. Вона надає посильну допомогу доньці, батько також зобов`язаний надавати дитині матеріальну допомогу до закінчення навчання дитиною.

Просила стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки у розмірі 4000 грн. щомісячно до закінчення навчання або досягнення дитиною 23 років.

Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 01 грудня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, що продовжує навчання задоволені частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої доньки, що продовжує навчання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/6 частки від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 20.09.2021 року і на весь період навчання, але не більш як до досягнення нею двадцяти трьох років.

Рішення допущено до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави у розмірі 908 грн.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник адвокат Пробийголова Д.О., будучи незгодними з ухваленим судовим рішення подали апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність і необґрунтованість судового рішення, винесеного з невідповідністю нормам матеріального права, порушенням норм процесуального права, просять його скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким у повному обсязі відмовити ОСОБА_1 в задоволенні її позовних вимог.

Сторона відповідача не погоджується з висновками суду першої інстанції викладеними в судовому рішенні, оскільки вважає, що судом не були враховані пояснення відповідача та надані ним документи. Наголошує на тому, що у зв`язку з введенням в Україні з 24 лютого 2022 року воєнного стану позивач разом з донькою виїхали до Швеції, де зараз і перебувають та відповідно отримують допомогу (виплати) від Швеції, інформація про повернення позивача і дочки на Україну відсутня. Вказує, що з травня 2022 року відповідач виїхав з міста Слов`янськ та наразі як ВПО зареєстрований та проживає у АДРЕСА_1 . Зазначає, що 01.07.2022 року Наказом ТОВ «Донбастеплоелектромонтаж» №300061-м з ним з 01.07.2022 року припинено трудовий договір до моменту закінчення строку дії режиму воєнного стану в Україні. Вказує, що на цей час заробітна плата йому не нараховується та не виплачується та з серпня 2022 року він жодного доходу, окрім виплати ВПО в розмірі 2000 грн. на місяць не має, що підтверджено Індивідуальними відомостями про застраховану особу, які додані до апеляційної скарги.

Сторона відповідача вважає, що на час розгляду справи у суду були наявні усі необхідні документи на підтвердження того факту, що відповідач на теперішній час позбавлений можливості надавати матеріальну допомогу доньці, яка продовжує навчання.

Сторона відповідача, посилаючись на постанову Кабінету Міністрів України №1224 від 28 жовтня 2022 року, якою затверджено Порядок переведення на навчання за державним замовленням окремих категорій здобувачів фахової передвищої, вищої освіти, які зараховані до закладів фахової передвищої, вищої освіти до 2021 року включно на місця, що фінансуються за кошти фізичних та/або юридичної осіб та на Наказ Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України №75 від 25 квітня 2022 року, вказує на те, що ОСОБА_3 , як особа яка зареєстрована на території територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій (м.Слов`янськ) має право на переведення на вакантні (вільні) місця державного замовлення (безкоштовне навчання) та може отримати освіту у навчальному закладі безкоштовно, не потребуючи при цьому жодної матеріальної допомоги з боку батька, що не було взято судом до уваги.

Також сторона відповідача вважає, що ухваленим рішенням суд фактично встановив відповідачу заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 47 992,01 (1/6 частина його доходів, отриманих в період вересень 2021 року - липень 2022 року).

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, оскільки переглядається справа про стягнення аліментів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, за наявними у справі матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга сторони відповідача не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, щосторони мають спільну доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про що свідчить свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 від 20.08.2003 року.

ОСОБА_3 згідно з довідкою №92-232 від 06.09.2021 року є здобувачем освіти 2 курсу денного відділення Харківського національного економічного університету ім.Семена Кузнеця, термін навчання до 30.06.2024 року. Оплата за навчання за кошти фізичних осіб.

Як видно з договору №2020.05.232.010.6.01.021 про надання освітньої послуги, укладеного між Харківським національним економічним університетом ім.Семена Кузнеця та ОСОБА_1 , ОСОБА_3 перебуває на денній формі навчання, назва спеціальності 232 «Соціальне забезпечення» освітньо професійною програмою «Управління соціальною сферою» за рахунок коштів фізичної особи, загальна вартість освітньої послуги становить 47 840 грн.

З наданих відповідачем документів встановлено, що відповідно до виписки з наказу №30061-М ТОВ «Донбастеплоелектромонтаж» з ОСОБА_2 було призупинено дію трудового договору у зв`язку з введенням воєнного стану з 01.07.2022 року та до моменту закінчення строку дії режиму воєнного стану в Україні.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , на підставі досліджених доказів наданих сторонами, виходив з того, що донька сторін ОСОБА_3 навчається на денній формі навчання на комерційній основі, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги. Позивач просила стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки у розмірі 4000 грн. щомісячно, однак не долучила жодних доказів на підтвердження можливості відповідача сплачувати аліменти у визначеному розмірі та і не обґрунтувала необхідність стягнення аліментів саме в такому розмірі. Окрім того, позивач не надала доказів, які би підтверджували розмір понесених витрат на утримання дочки у зв`язку з її навчанням: на оплату за проживання, придбання посібників, проїзд та несення інших витрат.

При цьому, суд першої інстанції взяв до уваги той факт, що відповідач є особою працездатного віку, але з 01.07.2022 року офіційно не працює, однак Законом встановлено його обов`язок надавати матеріальну допомогу дочці яка навчається на денній формі на комерційній основі у ВУЗі та потребує матеріальної допомоги батька. Обставин, які б свідчили про відсутність взагалі можливостей надавати таку допомогу, чи про незадовільний стан здоров`я, відповідачем не доведено, з огляду на принцип рівності батьків в утриманні дитини, виходячи з принципу розумності і справедливості з урахуванням матеріального становища сторін та обставини, визначених у ст.182 СК України, дійшов висновку про часткове задоволення позову, стягнувши з відповідача на користь позивача аліменти у розмірі 1/6 частки від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 20.09.2021 року.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Згідно зі ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Положеннями статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до абз.1 п.20 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина які продовжують навчатися після досягнення повноліття, незалежно від форми навчання, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів, як досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Згідно вимог ч.1 ст.141 та ст.142 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Діти мають рівні права та обов`язки щодо батьків, незалежно від того, чи перебували їхні батьки у шлюбі між собою.

Згідно ч.3 ст.12, ч.ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При цьому, відповідно до ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Під час вирішення спору, судом першої інстанції було враховано, що донька сторін ОСОБА_3 навчається на денній формі навчання на комерційній основі та потребує матеріальної допомоги, що позивач на підтвердження заявленого розміру аліментів 4000 грн. не долучила жодних доказів на підтвердження можливості відповідача сплачувати аліменти у визначеному розмірі, не обґрунтувала необхідність стягнення аліментів саме в такій сумі, не надала доказів, які б підтверджували розмір понесених витрат на утримання дочки у зв`язку з її навчанням (на оплату за проживання, придбання посібників, проїзд та несення інших витрат), що відповідач є особою працездатного віку, але з 01.07.2022 року офіційно не працює, проте Законом встановлено його обов`язок надавати матеріальну допомогу дочці яка навчається та потребує матеріальної допомоги батька, недоведеність відповідачем неможливості надавати таку допомогу донці.

Судом першої інстанції встановлено, що донька сторін перебуває виключно на утриманні матері ОСОБА_1 , що дає їй законне право звернутися до суду з позовом в інтересах доньки про стягнення аліментів на її утримання, яка не зверталася до суду з таким позовом.

Доводи відповідача про те, що ОСОБА_3 не навчається в навчальному закладі були перевірені судом та спростовані листом Харківського національного економічного університету ім..Семена Кузнеця від 07.10.2022 року №22/83-62-207 та копією договору про надання освітніх послуг, який суд отримав на підставі ухвали про витребування доказів від 25 серпня 2022 року (а.с.36, 46).

Доводи відповідача щодо виїзду дитини за кордон та припинення навчання суд першої інстанції визнав безпідставними та необґрунтованими, такими що спростовуються дослідженими судом відомостями, зокрема довідкою з навчального закладу (а.с.46).

Отже, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду у межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що відповідач має можливість надавати повнолітній доньці допомогу в розмірі, визначеному судом, при цьому суд врахував той факт, що відповідач є здоровим та працездатним, дохід, не має на утриманні інших непрацездатних осіб, взяв до уваги обов`язок обох батьків утримувати повнолітніх дітей які продовжують навчатися після досягнення повноліття.

З урахуванням наведених вище, встановлених судом фактичних обставин справи, колегія суддів погоджується із визначеним судом першої інстанції розміром аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на утримання їх спільної повнолітньої доньки ОСОБА_3 , яка продовжує навчання.

Доводи апеляційної скарги відповідача про неможливість батька сплачувати аліменти у розмірі 1/6 частини доходів висновків суду першої інстанції щодо визначеного розміру аліментів не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів по справі і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Доводи сторони відповідача про те, що суд першої інстанції проігнорував клопотання про витребування доказів на підтвердження обставин виїзду позивача з донькою за кордон чим порушив норми ЦПК України, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки клопотання було подано з порушенням норм ч.3 ст.83 та ч.1 ст.84 ЦПК України (під час подачі відзиву на позов), окрім того, зазначені у клопотанні причини неможливості самостійно отримати доказ, належними та допустимими доказами не доведені (суду не надано запиту адвоката до Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України та відмови Центру у видачі адвокату інформації, яка запитувалась).

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу - без задоволення.

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права, а тому відповідно до частини першої статті 375 ЦПК України рішення суду слід залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 07 квітня 2023 року було частково задоволено клопотання відповідача ОСОБА_2 про звільнення від сплати судового збору за подачу апеляційної скарги та відстрочено сплату судового збору в розмірі 1362 грн. до ухвалення судового рішення у справі судом апеляційної інстанції, який підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Керуючись ст.ст.367-369, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 та його представника адвоката Пробийголови Данила Олександровича залишити без задоволення.

Рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області області від 01 грудня 2022 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , тимчасово перебуває та зареєстрований як ВПО за адресою: АДРЕСА_1 , судовий збір на користь держави за подачу апеляційної скарги на рішення суду в розмірі 1362,00 грн. (одну тисячу триста шістдесят дві гривні).

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст судового рішення складено 10 серпня 2023 року.

Головуючий:

Судді: