Справа № 466/3731/23
Провадження № 4-с/466/32/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2023 р. м.Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

в складі:

головуючого-судді Донченко Ю.В.

при секретарі Сирватка Н.В.

Справа 466/3731/23

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Яремко Маркіяна Вікторовича та зобов`язання до вчинення дій

за участю представника скаржника ОСОБА_2 ,-

постановив:

У квітні 2023 року скаржник ОСОБА_1 через свого представника- адвоката Гандзюлевича Я,А. звернулася до суду зі скаргою, в якій просила визнати протиправними дії та постанову державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Яремко Маркіяна Вікторовича у виконавчому провадженні №70889342 від 30.03.2023 та скасувати постанову.

Скарга мотивована тим, що виконавцем усупереч чинного законодавства України прийнято до виконання виконавчий документ у справі, рішення по якій не набрало законної сили.

Так, 21 січня 2021 року Шевченківським районним судом м. Львова винесено рішення по цивільній справі № 466/4688/20. Львівський апеляційний суд постановив ухвалу від 23.03.2022 року по справі № 466/4688/20, провадження № 22-ц/811/713/22 якою цивільну справу за позовом Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_1 , за участю третьої особи Львівської міської ради, про виселення - повернути до суду першої інстанції для належного оформлення протягом десяти днів з дня надходження до суду першої інстанції. В матеріалах наведеної цивільної справи є супровідний лист судді Шеремета Н.О. про повернення цивільної справи № 466/4688/20 для належного оформлення, яка отримана судом першої інстанції за вхідним номером 12883, дата не розбірлива. На супровідному листі наявна резолюція в верхньому лівому куті, «Архів! До виконання» і стоїть дата 25.07.2022 року. Напис зроблено без дати і без підпису особи яка здійснила це розпорядження. Вказаний напис також зроблений на супроводжувальному листі, на лівій стороні листа, вище тексту. 07.11.2022 року представник Шевченківської районної адміністрації отримав два виконавчих листи на підставі заяви від 05.09.2022 року.

Вважає, що виконавчі листи і винесена постанова про відкриття виконавчого провадження у цивільній справі, рішення по якій не набрало законної сили, видані неправомірно.

У судовому засіданні представник скаржника Гандзюлевич Я.А. просив заявлену скаргу задовольнити з підстав наведених у ній.

У судове засідання державний виконавець Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Яремко М.В. не з`явився, на адресу суду скерував заяву, в якій просив проводити розгляд справи у його відсутності

Суд, дослідивши доводи викладені у скарзі та додані до неї матеріали, вважає, що у задоволенні даної скарги слід відмовити, виходячи з наступного.

На виконанні у Шевченківському відділі державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) перебуває виконавче провадження №28189421 з примусового виконання виконавчого листа № 466/4688/20 від 4 січня 2023 року виданого Шевченківським районним судом м. Львова про виселення ОСОБА_1 (місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 ) з квартири АДРЕСА_2 без надання іншого житлового приміщення.

Державним виконавцем 03.02.2023 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та скеровано сторонам на адреси, зазначені в матеріалах виконавчого провадження.

Відповідно до статті 4 ЗУ «Про виконавче провадження», вимоги до виконавчого документа:У виконавчому документі зазначаються: назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, батькові та посада посадової особи, яка його видала; дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувана та боржника, місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); строк пред`явлення рішення до виконання.

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

Всі вищезазначені вимоги до виконавчого документу були дотримані, а рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 31 січня 2021 року набрало законної сили 23 березня 2023 року про що свідчить відмітка у ньому.

Разом з тим, 03.02.2023 державним виконавцем винесено постанову про стягнення виконавчого збору.

Відповідно до ч. 3 ст. 27 Закону за примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

03.02.2023 року державним виконавцем винесено постанову про стягнення витрат виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 42 Закону кошти виконавчого провадження, витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.

30.03.2023 державним виконавцем було здійснено вихід за адресою вказаною у виконавчому документі, а саме встановлено, що боржником рішення суду не виконано. Поважності причин невиконання рішення суду боржником не надано. На підставі цього, 30.03.2023 державним виконавцем було надіслано вимогу боржнику ОСОБА_1 згідно ч.1 ст.63 ЗУ «Про виконавче провадження», самостійно виконати рішення №466/4688/22 від 22 січня 2023 виданого Шевченківським районним судом м. Львова, про виселення ОСОБА_1 з квартири АДРЕСА_2 , а державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу на боржника.

Відповідно до ч. 2 ст. 63 Закону порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Після повторного виходу за адресою, вказаною у виконавчому документі 10.04.2023, державним виконавцем винесено повторну постанову про накладення штрафу на боржника відповідно до ч. 2 ст. 63 Закону, оскільки рішення суду не виконано.

04.05.2023 при виході за адресою, вказаною у виконавчому документі, а саме: АДРЕСА_3 , рішення суду виконано в примусовому порядку, а саме стягувачем залучено працівників, які відновили вхід до квартири АДРЕСА_4 із балкону загального користування та замуровано вхід до квартири АДРЕСА_4 із кварти АДРЕСА_5 . Однак, станом на 31.07.2023 боржником витрати, виконавчого провадження штрафи не сплачено.

Особа, на користь якої судом ухвалено або іншим уповноваженим органом (посадовою особою) прийнято рішення, управі вимагати його виконання. Реальне виконання рішення, що набрало юридичної сили, є обов`язковою складовою як реалізації особою права на справедливий суд, так і реалізації особою своїх цивільних (майнових) прав, на захист яких ухвалено (прийнято) відповідне рішення. У цьому розумінні обов`язковість і виконання рішення відповідають суті положень, зокрема, п.1 ст.6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, ст.1 Першого протоколу до цієї Конвенції, ратифікованих Україною, що підтверджується і висловленою Європейським судом з прав людини правовою позицією у «пілотному» рішенні «Юрій Миколайович Іванов проти України» і в багатьох інших справах як щодо України, так і щодо інших країн.

Державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб (ст.6 Закону).

Законодавством України на державного виконавця покладається обов`язок вживати необхідних заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, зокрема державний виконавець повинен здійснювати заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і Законом.

Відповідно до ст.26 Закону виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа за заявою стягувача про примусове виконання рішення, в якій стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами (статті 124, 129 Конституції України, стаття 18 ЦПК України). Виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950.

Конституційний принцип обов`язковості виконання рішення суду реалізується, зокрема, на стадії виконавчого провадження, яке являється завершальною стадією судового провадження, спрямованою на реальне поновлення порушених прав.

За змістом пункту 5 частини 1 статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VІІІ постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій, про накладення штрафу та постанови приватних виконавців про стягнення основної винагороди є виконавчими документами. Якщо виконавче провадження закінчено, а виконавчий збір, витрати на проведення виконавчих дій, штраф або основна винагорода приватного виконавця не стягнуті, відповідна постанова виділяється в окреме провадження і підлягає виконанню в загальному порядку.

Згідно із частиною 2 статті 74 Закону № 1404-VIII рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

За обставинами справи установлено, що рішенням суду, яке набрало законної сили, ухвалено виселити ОСОБА_1 (місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 ) з квартири АДРЕСА_2 без надання іншого житлового приміщення, зобов`язати ОСОБА_1 відновити вхід до квартири АДРЕСА_4 із балкону загального користування та замурувати вхід до квартири АДРЕСА_4 із квартири АДРЕСА_5 . а також стягнуто судові витрати в розмірі 2102,00 гривні.

Наявність рішення суду про стягнення з позивачки судових витрат, яке набрало законної сили, та чинних постанов державного виконавця про накладення на неї штрафу і стягнення з неї витрат виконавчого провадження є достатньою та належною правовою підставою для набуття майна (отримання грошових коштів) у вказаному розмірі.

Зважаючи на викладене, в задоволенні скарги ОСОБА_3 слід відмовити.

Керуючись статтями 448-449, 450-451 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Яремко Маркіяна Вікторовича та зобов`язання до вчинення дій.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали суду апеляційної скарги.

Суддя: Ю. В. Донченко