Ухвала

Іменем України

08 серпня 2023 року

місто Київ

справа № 161/6149/23

провадження № 61-10700ск23

Верховний Суд, який діє у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду Погрібного С. О. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Ступак О. В.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1 ,

заінтересована особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Інноваційна компанія «ТЕПЛОТЕХНІКА»,

вирішуючи питання відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Інноваційна компанія «ТЕПЛОТЕХНІКА» на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 квітня 2023 року, постановлену суддею Кихтюком Р. М., та постанову Волинського апеляційного суду від 22 червня 2023 року, ухвалену колегією суддів у складі Осіпука В. В., Матвійчук Л. В., Федонюк С. Ю.,

ВСТАНОВИВ:

І. ФАБУЛА СПРАВИ

Кварцяний В. В. у квітні 2023 року звернувся до суду із заявою, у якій просив накласти арешт на майно Товариства з обмеженою відповідальністю «Інноваційна компанія «ТЕПЛОТЕХНІКА» (далі - ТОВ «ІК «ТЕПЛОТЕХНІКА»): будинок складу запасних частин, загальною площею 1 107, 00 кв. м, за адресою: АДРЕСА_1 .

Заява обґрунтовувалася тим, що 01 лютого 2017 року ОСОБА_1 та ТОВ «ІК «ТЕПЛОТЕХНІКА» уклали договір про надання фінансової допомоги у розмірі 402 600, 00 грн на період 2017-2018 років. Проте, ТОВ «ІК «ТЕПЛОТЕХНІКА» після закінчення строку дії договору свого обов`язку щодо повернення грошових коштів не виконало.

ОСОБА_1 повідомив, що має намір подати до суду позов до ТОВ «ІК «ТЕПЛОТЕХНІКА» про повернення наданої фінансової допомоги в розмірі 402 600, 00 грн, а тому з метою забезпечення виконання рішення суду (у випадку вирішення позову на його користь) просив накласти арешт на зазначене майно.

Стислий виклад змісту рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Ухвалою від 25 квітня 2023 року, залишеною без змін постановою Волинського апеляційного суду від 22 червня 2023 року, Луцький міськрайонний суд Волинської області частково задовольнив заяву ОСОБА_1 .

Суд заборонив відчуження будинку складу запасних частин, загальною площею 1 107, 00 кв. м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 8, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві власності ТОВ «ІК «ТЕПЛОТЕХНІКА».

Задовольняючи заяву ОСОБА_1 , суд першої інстанції зробив висновок, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду в майбутньому, а такий обраний ним спосіб забезпечення позову, як заборона відчуження нерухомого майна, не вплине на господарську діяльність ТОВ «ІК «ТЕПЛОТЕХНІКА» та не є втручанням у його діяльність.

Суд апеляційної інстанції, залишаючи без змін ухвалу суду першої інстанції, врахувавши доводи ОСОБА_1 щодо доцільності вжиття заходів забезпечення позову, з урахуванням обґрунтованості таких вимог, виникнення спору між сторонами, наявності зв`язку між заходами із забезпечення позову і предметом спору, в тому числі, ефективності способу забезпечення позову, які заявник просить застосувати, забезпечення фактичного виконання судового рішення у разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття таких заходів, зокрема у разі відчуження спірного будинку складу запасних частин, - визнав наявними підстави для задоволення заяви про забезпечення позову.

Суд зробив висновок, що вжиття таких заходів забезпечення позову є співмірним із предметом спору, невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

ІІ. АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Короткий зміст вимог касаційної скарги

ТОВ «ІК «ТЕПЛОТЕХНІКА» 12 липня 2023 року із використанням засобів поштового зв`язку направило до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 квітня 2023 року та постанову Волинського апеляційного суду від 22 червня 2023 року, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову.

Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга обґрунтовується тим, що суди першої та апеляційної інстанцій не врахували правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 22 вересня 2021 року у справі № 522/1108/20, за змістом яких:

- при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо потреби вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову;

- співмірність передбачає оцінку судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії;

- при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належно обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що невжиття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами.

Заявник ствердив, що обраний спосіб забезпечення позову не є співмірним із заявленими позовними вимогами.

ІІІ. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Верховний Суд, дослідивши подану касаційну скаргу та додані до неї документи, зробив висновок, що у відкритті касаційного провадження потрібно відмовити з таких підстав.

Право, застосоване судом

Пунктом 3 частини першої статті 389 ЦПК України визначено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвалу суду апеляційної інстанції про повернення апеляційної скарги.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

За правилом частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Зі змісту оскаржуваних судових рішень Верховний Суд встановив, що касаційна скарга є очевидно необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо його незаконності та неправильності.

Такий висновок Верховний Суд зробив з огляду на таке.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частина третя статті 13 ЦПК України).

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Правилами частини першої статті 44 ЦПК України визначено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до частин першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Під забезпеченням позову потрібно розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом.

Відповідно до вимог частини третьої статті 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, з майновими наслідками заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і потрібними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову є сукупністю встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання можливе рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може призвести до неможливості виконання судового рішення. Інститут забезпечення позову захищає однаково інтереси як позивача, так і відповідача.

Під час вирішення питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо існування потреби у вжитті відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу (постанова Верховного Суду від 05 вересня 2022 року у справі № 758/10187/21-ц).

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до конкретного випадку.

При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Суди встановили, що між ОСОБА_1 та ТОВ «ІК «ТЕПЛОТЕХНІКА» виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову. Предметом спору є вимоги про повернення наданих ТОВ «ІК «ТЕПЛОТЕХНІКА» грошових коштів у виді фінансової допомоги у розмірі 402 600, 00 грн.

Враховуючи характер спору між сторонами, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, зробив обґрунтований висновок, що між сторонами існує спір з приводу стягнення з ТОВ «ІК «ТЕПЛОТЕХНІКА» на користь ОСОБА_1 грошових коштів, наданих за договором про надання фінансової допомоги від 01 лютого 2017 року.

Зважаючи на предмет спору, а також реальну можливість ТОВ «ІК «ТЕПЛОТЕХНІКА» здійснити дії щодо відчуження спірного нерухомого майна, з метою недопущення ускладнення подальшого виконання вірогідного рішення суду в разі задоволення майбутнього позову, існують беззаперечні підстави для вжиття заходів забезпечення позову у виді заборони відчуження будинку складу запасних частин, загальною площею 1 107, 00 кв. м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 8, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та належить на праві приватної власності ТОВ «ІК «ТЕПЛОТЕХНІКА».

Правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 22 вересня 2021 року у справі № 522/1108/20, на які посилається заявник, не суперечать висновкам судів першої та апеляційної інстанцій щодо підстав застосування заходів забезпечення позову у цій справі, застосування загальних засад співмірності вжитих заходів пред`явленому позову та ефективності таких заходів з метою запобігання порушень прав позивача, у разі задоволення позову.

Застосовані судами заходи забезпечення позову є достатніми, потрібними і співмірними заходами забезпечення позову, виходячи із характеру спору, правовою природою відносин, що виникли між сторонами.

Вжиті судом першої інстанції заходи забезпечення позову спрямовані на попередження недобросовісної поведінки ТОВ «ІК «ТЕПЛОТЕХНІКА» під час розгляду та вирішення юридичного спору, недопущення з його боку дій, що можуть ускладнити у майбутньому виконання ймовірного судового рішення.

Встановивши, що суди першої та апеляційної інстанцій у своїх рішення обґрунтували підстави застосування таких заходів забезпечення позову, як заборона відчуження будинку складу запасних частин, Верховний Суд визнає, що суди вжили забезпечення позову із дотриманням норм процесуального закону.

Загальні висновки

Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція); якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

Складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. ЄСПЛ зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення ЄСПЛ у справі «Дія 97» проти України» від 21 жовтня 2010 року).

Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду (§ 42 рішення ЄСПЛ у справі «Пономарьов проти України» № 3236/03).

З урахуванням наведеного, Верховний Суд визнає підставним висновок, що правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права не викликає розумних сумнівів, а касаційна скарга ТОВ «ІК «ТЕПЛОТЕХНІКА» на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 квітня 2023 року та постанову Волинського апеляційного суду від 22 червня 2023 року є необґрунтованою.

Згідно з частиною четвертою статті 394 ЦПК України, у разі якщо суд дійде висновку, що подана касаційна скарга є необґрунтованою, суд постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.

Керуючись пунктом 3 частини першої, частиною другою статті 389, частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову, заінтересована особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Інноваційна компанія «ТЕПЛОТЕХНІКА», за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Інноваційна компанія «ТЕПЛОТЕХНІКА» на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 квітня 2023 року та постанову Волинського апеляційного суду від 22 червня 2023 року, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття судом та оскарженню не підлягає.

Судді: С. О. Погрібний

І. Ю. Гулейков

О. В. Ступак