Справа № 129/1322/23
Провадження у справі № 2/129/593/2023
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" серпня 2023 р. Гайсинський районний суд Вінницької області

у складі: головуючого - судді Дєдова С.М.,

розглянувши у відсутність сторін та їх представників у приміщенні суду в місті Гайсині у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спадкового майна, -

Встановив:

21.04.2023 року ухвалою судді Гайсинського районного суду Вінницької області відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спадкового майна.

У поданій до суду позовній заяві від 19.04.2023 року позивачем ОСОБА_1 було заявлено такі позовні вимоги:

1. Виділити та визнати право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 , загальна площа квартири становить 29,5 м? та житлова площа становить 14,3 м? за дочкою спадкодавця ОСОБА_1 без компенсації вартості за відступ від принципу рівності часток спадкоємців.

2. Виділити та залишити у власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_2 із господарськими спорудами вартістю 50000 грн., що позначаються у договорі купівлі-продажу житлового будинку від 07.11.2005 року літерами А житловий будинок, А1 житлова прибудова, Б сарай за ОСОБА_2 .

10.08.2023 року позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 подали до суду мирову угоду на підставі ст.ст. 49, 206, 207, п. 5) ч. 1 ст. 255, ст. 256 ЦПК України, в якій вказано усі вимоги цієї мирової угоди з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок, яка стосується лише прав та обов`язків сторін, в якій просили затвердити ухвалою суду укладену ними мирову угоду та провадження по справі закрити, до заяви про укладення мирової угоди додали письмові заяви сторін про розгляд справи у їх відсутність в залі судового засідання.

Умови мирової угоди такі:

ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 та ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , що є сторонами у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спадкового майна досягли згоди під час розгляду справи по суті з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок про укладення мирової угоди на наступних умовах:

1. Під спадщиною, що залишилася після смерті ОСОБА_3 (надалі - «Спадкодавець»), померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , право на спадкування якої виступає предметом спору між Сторонами в межах даної цивільної справи № 129/1322/23 та предметом поділу між існуючими спадкоємцями в межах даної Мирової угоди, Сторони визнають та розуміють: - 1/3 частину квартири АДРЕСА_4 (надалі- «Спірна квартира»), - 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_2 із господарськими будівлями та спорудами (надалі- «Спірний будинок»).

2. Наявними у справі доказами підтверджується та визнається сторонами, що єдиними спадкоємцями на майно, що залишилися після смерті ОСОБА_3 , є:

2.1. дочка померлого спадкодавця ОСОБА_3 , - ОСОБА_1 .

2.2. дружина померлого спадкодавця ОСОБА_3 , - ОСОБА_2 .

3. Позивач по справі ОСОБА_1 та відповідач по справі ОСОБА_2 , будучи спадкоємцями спірної частини квартири та спірної частини будинку, що залишилися після смерті спадкодавця ОСОБА_3 , діючи за спільною згодою та особистим бажанням, на підставі взаємних поступок, за взаємним волевиявленням, без будь-якого (фізичного чи морального) тиску, як учасники судового процесу у цивільній справі № 129/1322/23 домовилися здійснити між собою поділ спадкового майна, наступним чином:

3.1. Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_4 , що належала нині покійному ОСОБА_3 .

3.2. Визнати, що житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_2 є спільним майном подружжя ОСОБА_2 та нині покійного ОСОБА_3 та частка нині покійного ОСОБА_3 становить 1/2 частку цього об`єкта нерухомості.

3.3. Визнати право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 за ОСОБА_2 на 1/2 частку житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_2 , яка визначена як частка в спільному майні подружжя нині покійного ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

4. Інша 1/2 частина житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_2 після поділу в судовому порядку житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування залишається у власності ОСОБА_2 , придбаного на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 07.11.2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Гайсинського районного нотаріального округу Вінницької області Савіцької Ж.Й. від 07.11.2005 року та зареєстрованого в реєстрі за № 2233.

5. Сторони мирової угоди домовились, що ОСОБА_1 не набуває прав на земельну ділянку, на якій розміщено житловий будинок АДРЕСА_2 із господарськими спорудами в порядку передбаченому ст.120 Земельного кодексу України, а також в порядку передбаченому іншими нормативно- правовими актами, а також ця земельна ділянка не включається до загальної маси спадкового майна, на якій знаходиться житловий будинок із господарськими спорудами.

6. Позивач по справі ОСОБА_1 та відповідач по справі ОСОБА_2 домовилися про те, що наслідком набуття чинності цією Мировою угодою, відповідно до вимог ст.206, ст.207, ст.208, п.5) ч. 1. ст.255 ЦПК України - є закриття провадження у цивільній справі № 129/1322/23 за цим позовом, з приводу спору про поділ вказаного спадкового майна.

7. Сторони по справі домовились, що усі судові витрати та інші витрати Сторін у даній цивільній справі № 129/1322/23, у зв`язку із відкриттям провадження, судовим розглядом, які понесені Сторонами до дати укладення цієї мирової угоди, покладаються на Сторону, яка здійснила оплату таких судових витрат та відшкодуванню іншою Стороною не підлягають.

8. Сторони погоджуються з тим, що після затвердження умов даної Мирової угоди Гайсинським районним судом Вінницької області по справі № 129/1322/23, сторони (кожен окремо), не мають та не будуть мати у майбутньому один до одного будь яких зустрічних вимог або претензій майнового та немайнового характеру, пов`язаних з взаємовідносинами, які є предметом даної мирової угоди, встановлених цією Мировою угодою.

9. Усі умови Мирової угоди погоджені Сторонами, кожна з яких розуміє процесуальні наслідки укладення Мирової угоди, в тому числі і те, що в подальшому умови Мирової угоди, відповідно до положень чинного законодавства, змінені бути не можуть.

10. У момент укладення даної Мирової угоди Сторони усвідомлюють значення своїх дій та їх правові наслідки і можуть керувати ними; розуміють свої права і взяті на себе зобов`язання за даною Мировою угодою; Сторони (представники Сторін) мають необхідний обсяг повноважень на укладення даної Мирової угоди, при укладенні мирової угоди відсутній будь-який обман, насильство, при відсутності тяжких чи інших вимушених обставин, або інших приховуваних фактів, які мали б істотне значення та були свідомо приховані Сторонами; Сторони діють добровільно, не під впливом лікарських засобів, алкогольного, наркотичного, токсичного чи іншого сп`яніння, не під дією жодних негативних факторів, не у хворому чи іншому стані, що забороняє або перешкоджає належним чином усвідомлювати та сприймати наслідки цієї Мирової угоди та у подальшому виконувати Сторонами (кожним окремо) її умови у повному обсязі; Мирова угода укладається на вигідних для сторін умовах і не є результатом впливу тяжких для Сторін обставин; Мирова угода вчиняється з наміром відповідних правових наслідків; у зв`язку з укладенням Мирової угоди не будуть порушені права та інтереси третіх осіб, у тому числі й держави.

11. Сторони всі разом та кожен окремо стверджує, що будуть вживати усіх залежних від них правових та майнових дій та заходів, спрямованих на повне виконання даної Мирової угоди, добросовісно та сумлінно виконувати її умови.

12. Мирову угоду підписано Сторонами у трьох автентичних примірниках, що мають однакову юридичну силу, по одному для кожної із Сторін та суду.

Вказані правовідносини регулюються такими нормами права:

За змістом ч.1 і ч.2 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, способом захисту може бути, визнання права.

За змістом ч.5 ст.11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором; у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається відповідно до встановленого законом порядку.

Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Згідно із ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю в момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Згідно із ч. 1 та ч.2 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю; суб`єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом.

Згідно із ч.2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом; за рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її; не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням.

Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцю з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними; спадкоємці за усною угодою між собою, якщо це стосується рухомого майна, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них; спадкоємці за письмовою угодою між собою, посвідченою нотаріусом, якщо це стосується нерухомого майна або транспортних засобів, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них.

Згідно із ч.1 ст. 1278 ЦК України частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними.

Відповідно до ч.2 ст. 1279 ЦК України спадкоємці, які разом із спадкодавцем були співвласниками майна, мають переважне право перед іншими спадкоємцями на виділ їм у натурі цього майна, у межах їхньої частки у спадщині, якщо це не порушує інтересів інших спадкоємців, що мають істотне значення.

Згідно із ч.1 ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.

Відповідно до ч.1 ст. 1 Протоколу № 1 ратифікованої Україною 11.09.1997 р. Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право мирно володіти своїм майном.

Відповідно до п.9) ч.1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень», за яким документом, що підтверджує виникнення, перехід та припинення права власності на нерухоме майно, є рішення суду щодо права власності на нерухоме майно.

Згідно з ч.3 ст.13ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Частиною 1 ст.16 ЦПК України передбачено, що сторони вживають заходів для досудового врегулювання спору за домовленістю між собою або у випадках, коли такі заходи є обов`язковими згідно із законом.

Сторони можуть укласти мирову угоду на будь-якій стадії судового процесу (ч. 7 ст.49 ЦПК України).

Ухвалення в судовому засіданні судового рішення у разі, зокрема, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст. 207 цього Кодексу.

Статтею 207ЦПК України встановлено, що мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб.

Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу.

До ухвалення судового рішення у зв`язку з укладенням сторонами мирової угоди суд роз`яснює сторонам наслідки такого рішення, перевіряє, чи не обмежені представники сторін вчинити відповідні дії.

Укладена сторонами мирова угода затверджується ухвалою суду, в резолютивній частині якої зазначаються умови угоди. Затверджуючи мирову угоду, суд цією ж ухвалою одночасно закриває провадження у справі.

Суд постановляє ухвалу про відмову у затвердженні мирової угоди і продовжує судовий розгляд, якщо: 1) умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб, є невиконуваними; або 2) одну зі сторін мирової угоди представляє її законний представник, дії якого суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Згідно з пунктом 5 ч. 1 ст.255 та ч. 2 ст.256ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо сторони уклали мирову угоду і вона затверджена судом.

Оскільки, мирова угода не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, вчинена в інтересах двох сторін, то її потрібно затвердити ухвалою суду на таких умовах:

1. Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_4 , в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Гайсині Вінницької області батька ОСОБА_3 , якому за життя вказана частина нерухомості належала на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 16.05.2000 року Ладижинською міською радою Вінницької області.

2. Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_2 в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Гайсині Вінницької області чоловіка ОСОБА_3 , якому (спадкодавцю) за життя вказана частина нерухомості належала на праві спільної сумісної власності як майно набуте подружжям за час шлюбу.

3. В порядку поділу спадкового майна залишити у власності ОСОБА_2 та визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_2 , яке набуте нею на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 07.11.2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Гайсинського районного нотаріального округу Вінницької області Савіцької Ж.Й. від 07.11.2005 року та зареєстрованого в реєстрі за № 2233, на праві спільної сумісної власності як майно набуте подружжям за час шлюбу між нею, ОСОБА_2 , та спадкодавцем ОСОБА_3 .

4. Судові витрати, понесені сторонами по оплаті судового збору та за надання професійної правничої допомоги залишити за сторонами.

5. Зміст та наслідки, передбачені ст.ст. 255, 256 ЩІК України, про те, що сторони не вправі повторно звертатися до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав позовних вимог, позивачу ОСОБА_1 та відповідачу ОСОБА_2 роз`яснені та їм зрозумілі повністю.

Приймаючи до уваги, що умови мирової угоди не суперечать закону, не порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, суд, керуючись ст. 207 ЦПК України, вважає можливим затвердити мирову угоду та закрити провадження у справі, та роз`яснити сторонам, що після закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається згідно із ст.ст.255, 256 ЩІК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 49, 207, п. 5) ч. 1 ст. 255, 258-260 ЦПК України, суд, -

Постановив:

Затвердити ухвалою суду мирову угоду, укладену 10.08.2023 року в м. Гайсині Вінницької області з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок, за взаємним волевиявленням, без будь-якого (фізичного чи морального) тиску між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 на таких умовах:

1. Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , виданий 30.10.2015 р. Ладижинським МС УДМС України у Вінницькій області), жителькою АДРЕСА_3 , право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_4 , в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Гайсині Вінницької області батька ОСОБА_3 , якому за життя вказана частина нерухомості належала на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 16.05.2000 року Ладижинською міською радою Вінницької області.

2. Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_4 , виданий 09.02.2002 р. Ладижинським МВМ УМВС України у Вінницькій області), жителькою АДРЕСА_5 , право власності на 1/2 частину житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_2 в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Гайсині Вінницької області чоловіка ОСОБА_3 , якому (спадкодавцю) за життя вказана частина нерухомості належала на праві спільної сумісної власності як майно набуте подружжям за час шлюбу.

3. В порядку поділу спадкового майна залишити у власності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_4 , виданий 09.02.2002 р. Ладижинським МВМ УМВС України у Вінницькій області), жительки АДРЕСА_5 , та визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_2 , яке набуте нею на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 07.11.2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Гайсинського районного нотаріального округу Вінницької області Савіцької Ж.Й. від 07.11.2005 року та зареєстрованого в реєстрі за № 2233, на праві спільної сумісної власності як майно набуте подружжям за час шлюбу між нею, ОСОБА_2 , та спадкодавцем ОСОБА_3 .

4. Судові витрати, понесені сторонами по оплаті судового збору та за надання професійної правничої допомоги залишити за сторонами.

5. Зміст та наслідки, передбачені ст.ст. 255, 256 ЩІК України, про те, що сторони не вправі повторно звертатися до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав позовних вимог, позивачу ОСОБА_1 та відповідачу ОСОБА_2 роз`яснені та їм зрозумілі повністю.

Закрити провадження в цивільній справі № 129/1322/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спадкового майна.

Роз`яснити сторонам, що після закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів до Вінницького апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: