Ухвала

Іменем України

07 серпня 2023 року

м. Київ

справа № 235/1498/20

провадження № 61-10910ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Ступак О. В.,

учасники справи:

заявник - приватний виконавець виконавчого округу Донецької області Матвійчук Наталія Євгеніївна,

заінтересовані особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», ОСОБА_1 ,

розглянув касаційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Матвійчук Наталії Євгеніївни на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 18 липня 2023 року у складі колегії суддів: Ткаченко І. Ю., Деркач Н. М., Пищиди М. М.,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 25 квітня 2023 року заяву приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Матвійчук Н. Є., заінтересовані особи: ОСОБА_1 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», про видачу дубліката виконавчого листа повернуто без розгляду.

Не погодившись з такою ухвалою суду, приватний виконавець Матвійчук Н. Є. звернулася з апеляційною скаргою, в якій зазначила клопотання про звільнення її від сплати судового збору.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 10 липня 2023 року у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору відмовлено, апеляційну скаргу приватного виконавця Матвійчук Н. Є. залишено без руху для усунення недоліків шляхом сплати судового збору.

13 липня 2023 року приватний виконавець Матвійчук Н. Є., на виконання ухвали Дніпровського апеляційного суду від 10 липня 2023 року, подала клопотання про звільнення її від сплати судового збору, посилаючись на те, що на виконавця покладено обов`язок отримувати дублікат виконавчого документу, втраченого не з його вини, тому виконавець і не повинен сплачувати судовий збір за подання такої заяви, враховуючи, що виконавчий документ був втрачений через війну на території, яка від 2022 року є тимчасово окупованою російською федерацією, а у приватного виконавця Матвійчук Н.Є., як у тимчасово переміщеної особи з м. Маріуполя, відсутній заробіток вже більше року, враховуючи також те, що вона має статус багатодітної родини.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 18 липня 2023 року апеляційну скаргу Матвійчук Н. Є. на ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 25 квітня 2023 року визнано неподаною та повернуто заявнику.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що приватним виконавцем виконавчого округу Донецької області Матвійчук Н. Є. не усунуто недоліки апеляційної скарги, а саме не сплачено судовий збір за подання апеляційної скарги, у строк, який був визначений в ухвалі від 10 липня 2023 року, а підстави для звільнення приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Матвійчук Н. Є. від сплати судового збору, передбачені нормами ЦПК України (далі - ЦПК України) та Законом України «Про судовий збір» відсутні.

У липні 2023 року приватний виконавець виконавчого округу Донецької області Матвійчук Н. Є. через систему «Електронний суд» звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 18 липня 2023 року, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Касаційну скаргу мотивовано тим, що суд апеляційної інстанції безпідставно повернув апеляційну скаргу та дійшов помилкового висновку про необхідність сплати судового збору. Вважає, що приватний виконавець при примусовому виконанні рішення не відноситься до осіб - платників судового збору при зверненні до суду (фізичних та юридичних осіб), оскільки не здійснює захист своїх особистих інтересів, не є учасником справи, відповідно не є суб`єктом справляння судового збору. Зазначає, що незаконно відмовляючи їй у звільненні від сплати судового збору суд обмежив їй доступ для правосуддя. Крім того, Законом України «Про судовий збір» не передбачено ставки судового збору за звернення до суду приватним/державним виконавцем із заявою про видачу дубліката виконавчого документа, тому на виконавця не покладається обов`язок сплачувати судовий збір за подання апеляційних скарг на ухвали за результатами розгляду таких заяв. Зазначає, що суд не надав належної оцінки доказам, наданим нею на підтвердження її скрутного майнового стану.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Відповідно до частини шостої статті 394 ЦПК України ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

Вивчивши касаційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Матвійчук Н. Є., зміст ухвали Дніпровського апеляційного суду від 18 липня 2023 року, Верховний Суд дійшов висновку, що скарга є необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначеного судового рішення.

Такого висновку Суд дійшов з огляду на таке.

Згідно з пунктом 3 частини четвертої статті 356 ЦПК України до апеляційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

У відповідності до частини другої статті 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Згідно з частинами першою, третьою статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати встановлення фінансових обмежень на доступ особи до суду.

Вимога про сплату судового збору є стримуючою мірою для потенційних заявників від пред`явлення необґрунтованих позовів, скарг.

Звертаючись до апеляційного суду з апеляційною скаргою на ухвалу суду першої інстанції, приватний виконавець виконавчого округу Донецької області Матвійчук Н. Є. просила суд звільнити її від сплати судового збору за подання апеляційної скарги, посилаючись на відсутність доходу протягом 2022 року. На підтвердження зазначеного приватний виконавець виконавчого округу Донецької області Матвійчук Н. Є. надала податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2022 року.

Згідно з частинами першою, третьою статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Стаття 8 Закону України «Про судовий збір» містить подібні положення щодо підстав звільнення сторони від сплати судового збору, закріплюючи при цьому умови їх реалізації, зокрема можливість суду звільнити сторону від сплати судового збору у випадку, якщо розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік.

Оцінюючи фінансове становище особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища.

Відмовляючи у задоволенні клопотання приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Матвійчук Н. Є. про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги, суд апеляційної інстанцій діяв на підставі вказаних норм ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», надав правову оцінку поданим заявницею доказам щодо її майнового стану та дійшов достатньо обґрунтованого висновку про відсутність підстав для звільнення приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Матвійчук Н. Є. від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 25 квітня 2023 року. Водночас, апеляційний суд зазначив про те, що приватний виконавець виконавчого округу Донецької області Матвійчук Н. Є. в зазначеній справі не є позивачем - фізичною особою, а виступає як суб`єкт незалежної професійної діяльності, тому наявність у неї, як у фізичної особи, статусу багатодітної родини не стосується здійснення нею своїх професійних повноважень, тому залишив без задоволення клопотання про звільнення від сплати судового збору та на підставі положень частини першої статті 185 ЦПК України надав строк для усунення вказаного недоліку апеляційної скарги.

Заявниця не усунула зазначених недоліків апеляційної скарги, не надала апеляційному суду нових належних і достатніх доказів на підтвердження наявності обставин, за яких підлягає застосуванню стаття 8 Закону України «Про судовий збір», та не сплатила судовий збір у встановленому порядку і розмірі. Отже правильним та таким, що відповідає положенням статей 185, 357 ЦПК України є висновок апеляційного суду про визнання апеляційної скарги неподаною та повернення її заявниці.

Верховний Суд погоджується з висновками апеляційного суду про те, що Матвійчук Н. Є. діє у цьому процесі як особа, яка здійснює професійну діяльність у статусі приватного виконавця. За вчинення виконавчих дій приватному виконавцю виплачується винагорода. Угодою між приватним виконавцем та стягувачем може бути передбачено додаткове авансування витрат виконавчого провадження та додаткова винагорода приватного виконавця (стаття 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів»).

Щодо аргументів касаційної скарги про те, що Законом України «Про судовий збір» не передбачено ставки судового збору за звернення до суду приватним/державним виконавцем із заявою про видачу дубліката виконавчого листу, тому на виконавця не покладається обов`язок сплачувати судовий збір за подання апеляційних скарг на ухвали за результатами розгляду таких заяв, слід зазначити наступне.

Пунктом 9 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено ставку судового збору за подання до суду апеляційної і касаційної скарги на всі ухвали суду без винятку. Зазначене положення стосується подання апеляційних і касаційних скарг на всі без винятку ухвали суду, які підлягають оскарженню, незалежно від того, чи передбачено Законом «Про судовий збір» справляння судового збору за подання тих заяв, за результатами розгляду яких виносяться відповідні ухвали, на що правильно звернув увагу апеляційний суд.

Зазначене відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, висловленій у постанові від 29 травня 2018 року у справі № 915/955/15 та Верховного Суду у постанові від 17 лютого 2021 року у справі № 320/5719/19, які врахував суд апеляційної інстанції.

Ураховуючи наведене, ухвала Дніпровського апеляційного суду від 18 липня 2023 року постановлена з дотриманням норм процесуального права.

Зазначені у касаційній скарзі доводи щодо порушення норм процесуального права судом апеляційної інстанції не знайшли свого підтвердження, правильне застосування норм права зокрема статей 185, 356, 357 ЦПК України є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, що свідчить про необґрунтованість скарги та відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

Колегія суддів також звертає увагу на те, що повернення апеляційної скарги не позбавляє заявницю права подати нову апеляційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 356 ЦПК України, про що їй було належним чином роз`яснено апеляційним судом в оскаржуваній ухвалі.

Враховуючи вищевикладене, Верховний Суд дійшов висновку, що правильне застосовування апеляційним судом норм права є очевидним, а касаційна скарга приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Матвійчук Н. Є. на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 18 липня 2023 року є необґрунтованою.

Керуючись частинами четвертою, шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадженняу справі за заявою приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Матвійчук Наталії Євгеніївни, заінтересовані особи: заінтересовані особи: ОСОБА_1 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», про видачу дубліката виконавчого документу, за касаційною скаргою приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Матвійчук Наталії Євгеніївни на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 18 липня 2023 року відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:І. Ю. Гулейков С. О. Погрібний О. В. Ступак