Справа № 509/4319/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2023 року Овідіопольський районний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді Кочко В.К.,

при секретарі - Савченко М.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в смт. Овідіополь цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист прав неповнолітньої дитини та встановлення факту самостійного виховання дитини

ВСТАНОВИВ:

У липні 2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про захист прав неповнолітньої дитини та встановлення факту самостійного виховання дитини, в якому зазначив, що 21.11.2002 року між ним та відповідачкою ОСОБА_2 був зареєстрований шлюб, в якому у них народилися діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Малиновського районного суду м. Одеса від 20.11.2015 року шлюб між подружжям був розірваний, після чого син ОСОБА_3 залишився проживати разом з батьком та знаходиться на його вихованні та утриманні. Відповідачка не спілкується з дитиною, не приймає участі у вихованні та утримані сина, який проживає разом з батьком, але в той же час між сторонами не досягнуто згоди щодо визначення місця проживання дитини, що впливає на належне виконання позивачем своїх батьківських обов`язків щодо виховання дитини та захисту її прав без згоди відповідачки у відповідності до положень ст. 157 Сімейного Кодексу України. Окрім того позивач вказує, що він проходить військову службу у Збройних силах України і для здійснення особисто своїх батьківських обов`язків щодо належного виховання дитини, враховуючи, що мати усунулася від виховання дитини і позивач виховує сина самостійно, він має намір звільнитися з військової служби. Позивач зазначає, що йому необхідно встановити факт самостійного виховання дитини, в зв`язку з тим, що це надає йому право, в тому числі шляхом звільнення з військової служби, належним чином особисто здійснювати свої батьківські обов`язки, які покладені на нього Сімейним Кодексом України, діяти в інтересах дитини у випадках передбачених Законом незалежно від волі відповідачки та надає інші права, передбачені Сімейним Кодексом України у разі ухилення одного з батьків від виконання батьківських обов`язків. З наведених підстав посилаючись на положення ст.ст.105, 110, 112, 150, 157, 160, 161 Сімейного Кодексу України, позивач просить встановити місце проживання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , та встановити факт, що має юридичне значення в тому, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , самостійно виховує дитину віком до 18 років (неповнолітню дитину) - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій зазначив, що підтримує свої позовні вимоги в повному обсязі та просить розглянути справу без його участі.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, при цьому надала суду заяву, в якій зазначила, що визнає позов та просить розглянути справу без її участі.

Суд, дослідивши письмові матеріали по справі, встановив наступні обставини.

21.11.2002 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 Петродолинською сільською радою Овідіопольського району Одеської області був зареєстрований шлюб, про що складений відповідний актовий запис №19 від 21.11.2002 р. В цьому шлюбі у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 народилися діти - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 від 11.03.2008 р. за актовим записом №206 від 11.03.2008 р.). та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеса від 20.11.2015 року у справі №521/17124/15-ц, яке набрало законної сили 01.12.2015 року, шлюб між сторонами був розірваний.

Після розірвання шлюбу з відповідачкою спільна дитина сторін - син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишився проживати разом з позивачем та знаходиться на його вихованні та утриманні. Те, що з 2015 року позивач самостійно, без участі позивачки виховує та утримує неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підтверджується довідками Дальницької сільської ради Одеського району Одеської області №81 від 10.07.2023 року, №83 від 13.07.2023 року, актом обстеження від 10.07.2023 року, довідкою Дальницької сільської ради від 26.07.2023 року, також ці обставини визнані відповідачкою. Таким чином суд приходить до висновку, що неповнолітня дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом з батьком ОСОБА_1 , який його самостійно виховує.

Виходячи з того, що неповнолітня дитина проживає разом з батьком, але в той же час між сторонами не досягнуто згоди щодо визначення місця проживання дитини, суд вважає, що встановлення місця проживання дитини разом з позивачем надає останньому можливість захищаючи права та інтереси неповнолітньої дитини, здійснювати права та обов`язки щодо належного виховання дитини та захисту її прав без згоди відповідачки у відповідності до вимог ст. 157 Сімейного Кодексу України.

Позивач проходить військову службу у Збройних силах України, що підтверджується військовим квитком. Для подальшого задоволення потреб дитини відповідного віку та здійснення особисто своїх батьківських обов`язків, враховуючи, що позивач виховує неповнолітнього сина самостійно, він має намір звільнитися з військової служби.

Відповідності до положень статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», під час дії воєнного стану військовослужбовці звільняються з військової служби, окрім іншого, через такі сімейні обставини або інші поважні причини: самостійне виховання дитини (дітей) віком до 18 років.

Відповідно до ст. 7 Сімейного Кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

Відповідно до ст. 15 Сімейного Кодексу України, сімейні обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу.

Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України, батьк и зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя

У статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (стаття 18).

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

Відповідно до ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Встановлення факту самостійного утримання неповнолітньої дитини надає позивачу право, з метою захисту прав та інтересів дитини, належним чином особисто здійснювати свої батьківські обов`язки, які покладені на нього Сімейним Кодексом України, діяти в інтересах дитини у випадках передбачених Законом незалежно від волі відповідачки, надає позивачу право ініціювати процедуру позбавлення батьківських прав, окрім того встановлення цього факту надає позивачу право на звільнення з військової служби. В зв`язку з тим, що вимога про встановлення факту самостійного виховання фактично пов`язана з виникненням, зміною або припиненням особистих майнових прав батьків дитини, які закріплені в Сімейному кодексі України, такими як право батьків на визначення місця проживання дитини, право матері чи батька на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав у випадку, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, суд вважає, що ця вимога підлягає розгляду в порядку позовного провадження.

За таких обставин суд вважає, що позов є обгрунтованим та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 263, 264, 315 ЦПК України, ст.ст.105, 110, 112, 121, 141, 150, 157, 160, 161 Сімейного Кодексу України, ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист прав неповнолітньої дитини та встановлення факту самостійного виховання дитини,- задовольнити.

Встановити місце проживання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Встановити факт, що має юридичне значення в тому, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , самостійно виховує дитину віком до 18 років (неповнолітню дитину) - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Овідіопольський районний суд шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя Кочко В.К.