Провадження №2/932/4655/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 серпня 2023 року м. Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого-судді: Цитульського В.І.,

за участю секретаря: Дубовик К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Дніпро цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 про зняття з реєстраційного обліку, визнання такими, що втратили право користування майном, -

ВСТАНОВИВ:

16 листопада 2020 року позивач звернувся до суду з позовом про зняття з реєстраційного обліку, визнання відповідачки такою, що втратила право користування майном.

Ухвалою судді від 08 грудня 2020 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи до судового засідання.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 лютого 2021 року провадження у зазначеній вище цивільній справі зупинене до набранням законної сили рішенням ухваленим за результатами розгляду цивільної справи №200/9803/19 за позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», треті особи обласне комунальне підприємство «Софївське бюро технічної інвентаризації» в особі державного реєстратора Волос О.В., ОСОБА_1 про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, скасування реєстраційного запису про право власності, поновлення відомостей в державних реєстрах речових прав на нерухоме майно.

18 листопада 2022 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська постановлене рішення в цивільній справі 200/9803/19 про часткове задоволення позовних вимог, таке рішення набрало законної сили 20.12.2022, а тому ухвалою судді від від 20 квітня 2023 року відновлено провадження у справі та призначено її до розгляду.

Стислий виклад позиції позивача зазначеної у позові.

Так, позивачем зазначено, що 06.06.2007 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір. В подальшому відбулась заміна кредитора та ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло право вимоги за вказаним кредитним договором. В якості забезпечення зобов`язання ОСОБА_2 передав в іпотеку квартиру АДРЕСА_1 . Оскільки ОСОБА_2 не виконував належним чином зобов`язання за кредитним договором, позивач звернув стягнення на квартиру на підставі ст. 37 ЗУ «Про іпотеку» та зареєстрував право власності на квартиру за собою. У вказаній квартирі була зареєстрована ОСОБА_1 (відповідач), в добровільному порядку звільнити приміщення відповідачка не бажає, отже позивач вимушений звернутися до суду за захистом свого права.

Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався.

Позивач у судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі.

Відповідач в судове засідання не з`явилися про дату час та місце розгляду справи повідомлені, надала заяву про розгляд справи без участі.

Фактичні обставини встановлені судом.

06 червня 2007 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №0301/0607/98-240, що забезпечений іпотечним договором, предметом якого є квартира АДРЕСА_1 .

Внаслідок укладання рядку договорів факторингу право вимоги за зазначеним кредитним договором перейшло до ТОВ «Кредитні ініціативи» 28.11.2012.

Оскільки ОСОБА_2 не належним чином виконував взяті на себе зобов`язання по кредитному договору, ТОВ «Кредитні ініціативи» звернуло стягнення на спірну квартиру на підставі ст. 37 ЗУ «Про іпотеку».

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 23.10.2020 №229317065 було зареєстроване право власності за ТОВ «Кредитні ініціативи» на квартиру АДРЕСА_1 .

Згідно довідки відділу обліку проживання фізичних осіб Дніпровської міської ради в зазначеній квартирі зареєстрована ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 листопада 2022 року у справі № 932/9803/19, яким скасовано рішення державного реєстратора ОКП «Софіївське бюро технічної інвентаризації» Волос Олени Володимирівни № 47299958 від 11.06.2019 року про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ТОВ «Кредитні ініціативи». Вказане рішення сторонами не оскаржувалось та набрало законної сили.

Згідно Витягу з Державного реєстр у речових прав № 332854810 від 19.05.2023 року, згідно якого 15.05.2023 року речове право ТОВ «Кредитні ініціативи» на квартиру АДРЕСА_1 припинено на виконання рішення.

Та відповідно до Витягу з Державного реєстру у речових прав № 332857031 від 19.05-2023 року, власником квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_2 .

Норми права, що застосував суд.

Статтею 41Конституції України установлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

У ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 р. № 3477-ІV передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».

Виходячи з міжнародно-правових зобов`язань держави, положень ст. 8 Конституції та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), яка відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції ратифікована Законом від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.

Так, у частині першій ст. 1 Першого протоколу до Конвенції «Захист власності» передбачено, що «кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

З огляду на вказане, право власності кожної фізичної і юридичної особи, неурядової організації й групи приватних осіб, повинне поважитися.

З положеннями частини першої ст. 1 Першого протоколу до Конвенції в повній мірі кореспондуються і приписи частин першої та другої ст. 321 Цивільного кодексу України, якими, зокрема передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

У частині другій п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.96 №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» зазначено, що наявність чи відсутність прописки самі по собі не можуть бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім`ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому.

Приписами частини першої ст. 316 Цивільного кодексу України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно зі ст. 317 та частиною першою ст. 318 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 Цивільного кодексу України).

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 Цивільного кодексу України та передбачають правомочності щодо використання житла для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Таким чином, гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права.

Також і в ст. 150 Житлового кодексу Української РСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок(частину будинку),квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.

Разом з цим, згідно з положеннями статті 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Висновки суду.

Судом встановлено, що позовні вимоги ТОВ «Кредитні ініціативи» гуртуються на зареєстрованому праві власності за позивачем на квартиру та як насідок, право на усунення будь-яких порушень його права власності та користування його майном.

Проте рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності на квартиру за ТОВ «Кредитні ініціативи» було скасоване в судовому порядку та право власності зареєстроване за колишнім власником ОСОБА_2 .

А отже, підстави, що слугували звернення позивача до суду з відповідними вимогами, на даний час перестали існувати, право власності на квартиру зареєстроване за іншою особою. Таким чином, позовні вимоги ТОВ «Кредитні ініціативи» не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.12, 81, 133, 141, 258, 259, 263-268 ЦПК України суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 про зняття з реєстраційного обліку, визнання такими, що втратили право користування майном відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено, підписано та проголошено 10 серпня 2023 року.

Суддя: В.І. Цитульський