Справа № 489/812/23
Номер провадження 2/489/896/23
РІШЕННЯ

Іменем України

27 липня 2023 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

за участі секретаря судового засідання Ковальової С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 10 Ленінського районного суду м. Миколаєва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до ОСОБА_2 (далі - відповідач) про скасування заборони відчуження нерухомого майна

встановив

В березні 2023 року представник позивача звернувся до суду з позовом про скасування заборони відчуження нерухомого майна. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 17.11.2003 ОСОБА_1 , ОСОБА_3 приватизували одноквартирний житловий будинок АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 . Після смерті останньої відкрилася спадщина у вигляді 1/2 частки у праві власності на житловий будинок АДРЕСА_1 . У встановлений законодавством строк позивач звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, нотаріусом заведена спадкова справа №11/2021. Крім позивача є ще спадкоємець першої черги - ОСОБА_2 - чоловік спадкодавця та батько позивача, який відмовився від прийняття спадщини після померлої дружини на користь позивача. В лютому 2023 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Денисової О.О. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої матері. Постановою нотаріуса від 24.02.2023 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно після смерті матері ОСОБА_3 у зв`язку з тим, що згідно з відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно Першою миколаївською державною нотаріальною конторою накладено заборону на вищевказаний житловий будинок в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 26.07.2006 за №3515575 згідно з рішенням №156 від 14.02.1986, видавник - не відомий, додаткові відомості про обтяження: № реєстру 5471-43, внутрішній номер 64012В332АЕЕ48292С4D.

Представник позивача зазначає, що Першою миколаївською державною нотаріальною конторою повідомлено, що документи передані на зберігання до Державного нотаріального архіву Миколаївської області. Останній повідомив, що згідно з Реєстром для реєстрації заборон відчуження житлових будинків, квартир та іншого нерухомого майна, та арештів, накладених судовими та слідчими органами Першою миколаївською державною нотаріальною конторою Миколаївської області за період з 1985 по 1992 роки підтверджено факт наявності заборони відчуження невизначеного майна, накладеної на ОСОБА_3 за реєстровим номером 156, дата накладення заборони: 14.02.1986 (перенесено в наступні реєстри 26.07.2006), детальна інформація відсутня. Також, архівом повідомлено, що відповідно до номенклатури справ Першої миколаївської державної нотаріальної контори за 1986 рік, строк зберігання документів, на підставі яких було накладено арешт, а саме - листування з судовими установами з питань вчинення нотаріальних дій становив 3 роки. Відповідно, такі документи до Державного нотаріального архіву не передавались. Тому, представник позивача просить скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис про заборону від 26.07.2006, реєстраційний номер обтяження - 3515575, номер запису про обтяження - 45390731, підстава обтяження - рішення №156 від 14.02.1986, видавник - не відомий, додаткові відомості про обтяження: № реєстру 5471-43, внутрішній номер 64012В332АЕЕ48292С4D, об`єкт обтяження - цілий житловий будинок АДРЕСА_1 .

Позивач в судове засідання не з`явився, про дату та час судового засідання повідомлявся належним чином. Представник позивача просив розглядати справу без його участі та без участі позивача.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату та час судового засідання повідомлявся належним чином, подав до суду заяву про визнання позовних вимог в повному обсязі, просив розглядати справу без його участі.

Дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини та відповідні правовідносини.

Відповідно до копії свідоцтва про право власності на житло від 17.11.2003, посвідченого Фондом комунальної власності міської ради, виданого згідно з розпорядженням від 17.11.2003 №3086-р, копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого Миколаївським міжміським бюро технічної інвентаризації (номер витягу 2699798 від 30.01.2004) одноквартирний будинок за адресою: АДРЕСА_1 , дійсно належить на праві приватної спільної часткової власності ОСОБА_3 - 1/2 частка, ОСОБА_1 - 1/2 частка.

Згідно з копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Київським міським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна вбачається, що міститься запис про заборону від 26.07.2006, реєстраційний номер обтяження - 3515575, номер запису про обтяження - 45390731, підстава обтяження - рішення №156 від 14.02.1986, видавник - не відомий, додаткові відомості про обтяження: № реєстру 5471-43, внутрішній номер 64012В332АЕЕ48292С4D, об`єкт обтяження - цілий житловий будинок АДРЕСА_1 .

Відповідно до копії постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 24.02.2023 №19/02-31 винесеної приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Денисовою О.О., у зв`язку з тим, що на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 , накладено обтяження, видача свідоцтва про право на спадщину за законом на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , неможлива.

З відповіді з Державного нотаріального архіву Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) №342/01-21-2 від 24.04.2023 вбачається, що згідно з Реєстром для реєстрації заборон відчуження житлових будинків, квартир та іншого нерухомого майна, та арештів, накладених судовими та слідчими органами Першої миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області за період з 1985 по 1992 роки підтверджено факт наявності накладеної заборони відчуження невизначеного майна за реєстровим номером 156, дата накладення заборони: 14.02.1986 (перенесено в наступні реєстри 26.07.2006), детальна інформація відсутня. Також, зазначено, що відповідно до номенклатури справ Першої миколаївської державної нотаріальної контори за 1986 рік, строк зберігання документів, на підставі яких було накладено арешт, а саме - листування з судовими установами з питань вчинення нотаріальних дій становив 3 роки. Відповідно, такі документи до Державного нотаріального архіву не передавались.

Згідно з вимог УІАП ГУНП в Миколаївській області та відповіді з ВП №2 МРУП ГУНП в Миколаївській області від 12.07.2023 вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності не притягались.

З довідки з комунального підприємства "Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації" №349 від 10.05.2023 вбачається, що станом на 28.12.2012 за адресою: АДРЕСА_1 , право власності не реєструвалось, технічна інвентаризація відсутня.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 391 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд . Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (ч.ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України).

В ст. 391 ЦК України зазначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 344/12223/19 від 05.10.2022).

Згідно з ст. 1 Першого протоколу Європейської конвенції з прав людини (Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), яку ратифіковано Україною 17.07.1997 та яка набрала чинності для України 11.09.1997, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до п.2 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03.06.2016 "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна" позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

З інформації про заборону відчуження нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , не можливо встановити хто є видавником рішення №156 від 14.02.1986, яке стало підставою для державної реєстрації обтяження, а документи, на підставі яких було накладено арешт, зокрема листування з судовими установами з питань вчинення нотаріальних дій, не збереглися. Крім того, судом встановлено, що заборона на відчуження об`єкту нерухомості накладена у 1986 році, а приватизовано нерухоме майно лише у 2003 році.

Суд вважає, що безпідставна заборона відчуження нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , необґрунтовано обмежує право позивача на розпорядження своїм майном та перешкоджає в оформленні спадкових прав, що суперечить вимогам національного законодавства та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

На підставі вище викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню та необхідно скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис про заборону від 26.07.2006, реєстраційний номер обтяження - 3515575, номер запису про обтяження - 45390731, підстава обтяження - рішення №156 від 14.02.1986, видавник - не відомий, додаткові відомості про обтяження: № реєстру 5471-43, внутрішній номер 64012В332АЕЕ48292С4D, об`єкт обтяження - цілий житловий будинок АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України та ч.3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у зв`язку з визнанням ОСОБА_2 позовних вимог ОСОБА_1 , необхідно повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову відповідно до квитанції від 02.03.2023, що становить 536 грн. 80 коп.Крім того, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути інші 50% витрат зі сплати судового збору в розмірі 536 грн. 80 коп.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.89, 259, 263-265 ЦПК України, суд

вирішив

Позовні вимоги задовольнити.

Скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис про заборону від 26.07.2006, реєстраційний номер обтяження - 3515575, номер запису про обтяження - 45390731, підстава обтяження - рішення №156 від 14.02.1986, видавник - не відомий, додаткові відомості про обтяження: № реєстру 5471-43, внутрішній номер 64012В332АЕЕ48292С4D, об`єкт обтяження - цілий житловий будинок АДРЕСА_1 .

Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 536 грн. 80 коп. (п`ятсот тридцять шість гривень вісімдесят копійок) судового збору, сплаченого відповідно до квитанції від 02.03.2023.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збір в розмірі 536 грн. 80 коп. (п`ятсот тридцять шість гривень вісімдесят копійок).

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП - НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП - НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі оголошення лише вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи - з моменту складення повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 28.07.2023.

Суддя В. В. Кокорєв