СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ун. № 759/8127/23
пр. № 2/759/3117/23
14 серпня 2023 року м. Київ
Святошинський районний суд м. Києва
у складі: головуючого судді Ул`яновської О.В.,
секретаря судового засідання Гаєвської Н.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві без виклику сторін у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовними вимогами ОСОБА_1 до Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністераства юстиції (м. Київ), третя особа: приватний нотаріус Бучанського районного нотаріального округу Київської області Іванова В.В. про звільнення майна з-під арешту,
І. Позиція сторін у справі
у травні 2023 р. представник позивача звернувся до суду із зазначеними позовними вимогами, просить суд зняти арешт з усього рухомого майна померлого ОСОБА_2 , який був накладений згідно виконавчих проваджень: ВП № 63631587 від 16.11.2020, ВП № 63593795 від 16.11.2020, ВП № 64056239 від 12.01.2021, ВП № 59873120 від 22.08.2019, ВП № 59793116 від 20.08.2019, ВП № 59793252 від 20.08.2019.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є племінницею свого дядька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та є спадкоємцем на його майно а саме: на автомобіль марки LEXUS, модель RX 300, чорного кольору, 2004 року випуску, тип ТЗ - загальний легковий універсал - В, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , проте під час звернення до нотаріуса позивачу стало відомо про наявність арешту на вищевказаний автомобіль, а також згідно відомостей Автоматизованої системи виконавчих проваджень, на примусовому виконані у відділі перебували виконавчі провадження, дані відомості підтверджуються інформацією з Єдиного реєстру боржників згідно з якою знайдено шість записів на боржника ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: ВП № 59793116, ВП № 59793252, ВП № 59873120, ВП № 63593795, ВП № 63631587, ВП № 64056239. Позивач має намір розпорядитися належним їй майном, проте через наявність арешту позбавлена можливості це зробити, таким чином, арешт накладений на майно порушує право власності позивача.
ІІ. Процесуальні дії і рішення суду
04.05.2023 до Святошинського районного суду м. Києва надійшла вказана позовна заява, відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 04.05.2023 справу розподіллено на суддю Ул`яновску О.В. (а.с. 42, 43).
Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва від 05.05.2023 позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків (а.с. 44, 45).
Ухвалою судді від 11.05.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням без виклику сторін (а.с. 49, 50).
Відповідно до ст. 274 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.
За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.
Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Відповідач 11.05.2023 отримав копію ухвали суду про відкриття провадження, що підтверджується довідкою про доставку електронного документу. Відзив на позовну заяву відповідач у визначений термін не надано, жодних заяв з процесуальних питань від сторони відповідача до суду не надходило.
Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.
Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010).
Відповідно до ч. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, що відповідає ст. 280 ЦПК України.
ІІІ. Фактичні обставини справи
судом встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 21).
Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , відкрилася спадкова справа №38/2022 на нерухоме майно, а саме: автомобіль марки «LEXUS», модель RX 300, чорного кольору, 2004 року випуску, тип ТЗ - загальний легковий універсал - В, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 .
Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 11.04.2023, посвідченого ПН Бучанського районного нотаріального округу Київської області Івановою В.В., зареєстровано в реєстрі №362, спадкоємцем на зазначено у цьому свідоцтві майно ОСОБА_2 , є його племінниця ОСОБА_1 (а.с. 23).
Згідно звіту оцінки майна №1-55/2023 від 05.04.2023 КТЗ «LEXUS RX 300» д.н.з. НОМЕР_2 , 2004 року випуску, ринкова вартість КТЗ складає 316111 грн 00 коп. (а.с. 29-14).
Як вбачається із інформації з Єдиного реєстру боржників від 01.05.2023, та відповіді Святошинського ВДВС у м. Києві МЮУ ЦМУ МЮ (м. Київ) встановлено, що відносно ОСОБА_2 відкрито виконавчі провадження, а саме:
- ВП №63631587 з виконання постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області № 369/6259/20 від 26.06.2020 про стягнення на користь держави судового збору у розмірі 420 грн 40 коп.; 16.11.2020 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. 03.12.2020 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження»;
- ВП № 64056239 з виконання постанови Управління патрульної поліції у Київській області № ЕАМ № 2570788 від 22.05.2020 про стягнення на користь держави штраф у розмірі 850 грн 00 коп. 12.01.2021 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. 26.02.2021 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження»;
- ВП № 59873120 з виконання постанови Управління патрульної поліції у м. Києві № НК № 796114 від 15.05.2019 про стягнення на користь держави штрафу у розмірі 850 грн 00 коп. 22.08.2019 держаним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. 31.08.2020 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».
- ВП № 59793252 з виконання постанови Святошинського районного суду м. Києва № 759/9337/19 від 14.06.2019 про стягнення на користь держави судового збору у розмірі 384 грн 20 коп. 20.08.2019 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. 28.05.2020 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с. 17,-19, 36, 37).
ІV. Позиція суду та оцінка аргументів учасників розгляду
частиною 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.
Приписами ч. 1 та п. 3 ч. 2 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.
Відповідно до ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.
Аналогічні положення наведені й в п. 3.17 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 за №512/5.
Згідно зі ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
За змістом ч.ч. 1 та 2 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Частиною 1 ст. 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст. 41 Конституції України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом.
Згідно ч. 1 ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Статтею 16 ЦК України встановлено, що власник має право вимагати відновлення свого порушеного права, в даному випадку - звільнення з-під арешту майна, яке належить йому на праві власності.
Між тим, статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої України приєдналась 17.07.1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо нього будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
У рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Вендітеллі проти Італії» суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань.
Також, Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.
Тобто, наявність арешту на майно за відсутності правових підстав для цього порушує право власності позивача, внаслідок чого вона позбавлена змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном та власний розсуд.
Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності та взаємному зв`язку позовна заява підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 261, 509, 525, 526, 530, 553, 554, 559, 628, 1049, 1050, 1054 ЦК України, 12, 13, 48, 76-82, 141, 229, 259, 263-265, 268, 274-280, 283, 353 ЦПК України,-
позовні вимоги ОСОБА_1 до Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністераства юстиції (м. Київ), третя особа: приватний нотаріус Бучанського районного нотаріального округу Київської області Іванова В.В. про звільнення майна з-під арешту задовольнити.
Звільнити з-під арешту майно померлого ОСОБА_2 , який був накладений згідно виконавчих проваджень: ВП № 63631587 від 16.11.2020 року, ВП № 63593795 від 16.11.2020, ВП № 64056239 від 12.01.2021, ВП № 59873120 від 22.08.2019, ВП № 59793116 від 20.08.2019, ВП № 59793252 від 20.08.2019.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 цього Кодексу.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Позивач має право оскаржити заочне рішення до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя О.В. Ул`яновська
Повний текст судового рішення складено 14.08.2023.