Справа № 367/5780/23
Провадження №2/367/4769/2023
У Х В А Л А

Іменем України

про направлення за підсудністю

08 серпня 2023 року суддя Ірпінського міського суду Київської області Кухленко Д.С., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та його поділу,-

в с т а н о в и в :

До Ірпінського міського суду Київської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та його поділу.

До позовної заяви позивачем ОСОБА_1 подано заяву про забезпечення позову.

Ухвалою від 07 серпня 2023 року заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено та накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 65,8 кв.м., житловою площею 34,2 кв.м, що належить ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) до набрання рішенням суду у цивільній справі №367/5780/23 законної сили.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Цивільна юрисдикція - це визначена законом сукупність повноважень судів щодо розгляду цивільних справ, віднесених до їх компетенції (стаття 19 ЦПК). Підсудність визначає коло цивільних справ у спорах, вирішення яких належить до повноважень конкретного суду першої інстанції (статті 26 - 30 ЦПК).

Виходячи з поняття підсудність у цивільному судочинстві як розмежування компетенції між окремими ланками судової системи та між судами однієї ланки щодо розгляду цивільних справ, підсудністю фактично є визначення в системі судів компетентного суду стосовно вирішення певної цивільної справи.

Порядок визначення територіальної підсудності цивільних справ, закріплений в ст. 27-30 ЦПК України, відповідно до яких підсудність визначається за предметними і територіальними ознаками.

З матеріалів позовної заяви вбачається, що позивач просить встановити факт спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) та ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) в період з 26 березня 2018 року по 24 лютого 2022 року, визнати об`єктом спільної сумісної власності ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) та ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 65,8 кв.м., житловою площею 34,2 кв.м., та здійснити поділ спільного сумісного майна ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) та ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ), - квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 65,8 кв.м., житловою площею 34,2 кв.м., визнавши за кожним з них право власності на частину вказаної квартири; в порядку поділу спільно нажитого майна, стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) грошові кошти в сумі 506 788,63 гривень, як відшкодування 1/2 частини вартості нерухомого майна, набутого у шлюбі та під час спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу і яке підлягає реєстрації на ім`я ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Тобто спільне майно подружжя, яке просить поділити позивач ОСОБА_1 територіально знаходяться у Київській області та м. Києві.

Згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Статтею 30 ЦПК України визначено перелік позовів, які розглядаються за правилами виключної підсудності.

Так, за змістом частини першої статті 30 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в постанові пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» (абзац перший пункту 41, пункт 42), перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають з приводу нерухомого майна. Згідно з положеннями статті 181 ЦК України до нерухомого майна належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК України); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини та інше.

Правові висновки щодо застосування положень цивільного та господарського процесуального законодавства України про виключну підсудність справ у спорах, що виникають з приводу нерухомого майна, викладено також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 лютого 2021 року у справі № 911/2390/18 (провадження № 12-73гс20).

З аналізу логічної послідовності змін до формулювання положень процесуального законодавства щодо правил розгляду позовів за виключною підсудністю вбачається її спрямованість на визначення виключної підсудності в цілому для всіх спорів, які виникають у межах відповідних правовідносин у зв`язку з нерухомим майном, безвідносно до предмета конкретного спору.

Виключна підсудність застосовується до тих спорів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном.

Словосполучення «з приводу нерухомого майна» необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення.

Подібні правові висновки щодо застосування правил виключної підсудності спорів з приводу нерухомого майна викладено у постанові Верховного Суду від 9 вересня 2020 року у справі № 910/6644/18, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 7 липня 2020 року у справі № 910/10647/18, у постанові Верховного Суду від 26 травня 2021 року у справі № 506/33/19 .

З матеріалів справи вбачається, що спір виник внаслідок поділу спільного майна подружжя, яке територіально знаходиться в м. Києві та Київській області, предметом є нерухоме майно, для якого положеннями ст. 30 ЦПК України встановлена виключна підсудність.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви - позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна - місцезнаходження об`єкта, вартість якого є найвищою - майнові права на підставі Договору про участь у Фонді фінансування будівництва (оригінал наявний у Відповідача) на двокімнатну квартиру в ЖК «Еврика» за адресою: АДРЕСА_2 , та за Полісом № 023764 добровільного страхування квартир та домашнього майна громадян від 28 листопада 2017 року вартість майна складає 1 013 577,26грн, що є більшою вартості майна, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , вартість якого відповідно до Договору купівлі-продажу квартири від 19 червня 2021 року становить 427 841 грн.

Враховуючи, що розгляд справи не розпочато, а згідно з ч. 1 ст. 378 ЦПК України порушення правил виключної підсудності є підставою для скасування рішення і передачі справи на новий розгляд, вважаю, що дана позовна заява не підсудна Ірпінському міському суду Київської області, а тому підлягає передачі за підсудністю до Голосіївського районного суду міста Києва.

Порядок передачі справ з одного суду до іншого встановлено ст. 31 ЦПК України.

Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Згідно із ст. 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються.

Враховуючи викладене, позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та його поділуслід передати на розгляд за підсудністю до належного суду, а саме до Голосіївського районного суду міста Києва.

Керуючись ч. 1 ст. 30, п. 1 ч. 1 ст. 31, 260, 353 ЦПК України, суддя, -

п о с т а н о в и в:

Цивільну справу № 367/5780/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та його поділуз заявою про забезпечення позову направити за підсудністю до Голосіївського районного суду міста Києва (адреса: 03127, м. Київ, вулиця Полковника Потєхіна, 14А).

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду апеляційної скарги.

Суддя: Д.С. Кухленко