Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 серпня 2023 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі головуючого - судді Шереметьєвої Л.А., за участю секретаря - Фареник А.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, суд

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з позовом і просить стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітньої дитини, сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 5 000, 00 гр. щомісяця.

Посилається в позові на те, що з 23 червня 2018 року перебуває з відповідачем у шлюбі.

Від шлюбу мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Дитина є інвалідом 1 групи, проживає з нею та перебуває на її утриманні, домовленостей щодо утримання малолітньої дитини з відповідачем не досягнуто.

Відповідач ухиляється від утримання дитини.

Зазначає, що відповідач інших осіб на утриманні не має, є працездатним, має нерегулярний дохід, тому просить визначити аліменти у твердій грошовій сумі.

Виходячи з цього, просить задовольнити позов.

Позов був зареєстрований 18 травня 2023 року і відповідно до ст.33 ЦПК України визначено склад суду.

Ухвалою суду від 23 травня 2023 року у справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Сторонам було направлено копію ухвали про відкриття провадження, відповідачу копію позовної заяви з додатками.

03 липня 2023 року відповідач подав відзив, яким проти позову заперечує.

Посилається на те, що він приймає участь у вихованні та утриманні сина, 2-3 рази на тиждень зустрічається з ним.

Кім того, щомісячно надає позивачці грошові кошти в розмірі приблизно 2 500. 00 гр. на утримання дитини, купляє дитині іграшки та продукти харчування на постійній основі.

Розмір аліментів до стягнення, який зазначений позивачкою, вважає необґрунтованим, оскільки він отримує зарплатню після вирахування податків у розмірі приблизно 10 000, 00 гр.

При цьому він орендує кімнату, сплачує комунальні платежі, що на місяць складає приблизно 3 000, 00 - 3 500, 00 гр.

Зазначив також, що позивачка з сином є внутрішньо переміщеними особами і отримують допомогу відповідно до постанови КМУ №332 від 20 березня 2022 року у розмірі 3 000, 00 гр. на дитину та 2 000. 00 гр. на позивачку.

Крім того, позивачка відповідно до Закону України « Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю» отримує на дитину допомогу від держави в розмірі 70% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, та надбавку на догляд на дитину з інвалідністю віком до 6 років - 50% прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років.

Крім того, послуги з реабілітації дитина проходить безкоштовно і витрат на це позивачка, як зазначається в позові, не несе.

Зазначив також, що присутність позивачки на процедурах з дитиною не є обов`язковими, а тому вона може працювати та також матеріально утримувати дитину.

Заявив також про неспівмірність витрат на правову допомогу, оскільки справа не є складною, розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, і просить відмовити в її стягненні з нього.

07 липня позивачка подала відповідь на відзив, у якій звернула увагу на те, що відповідач не надав доказів отримання нею допомоги як внутрішньо переміщеними особами.

Крім того, вона вимушено винаймає в м. Києві з дитиною-інвалідом, сплачує орендну плату та комунальні послуги.

Долучені відповідачем докази перерахування їй 13 900, 00 гр. протягом лютого-червня 2023 року вважає лише частковими переказами на забезпечення дитини-інваліда памперсами та оплатою терапії для дитини, оскільки для придбання памперсів вона витрачає 2 000, 00 гр. на місяць, а на придбання продуктів харчування - 5 000. 00 гр.

Оскільки вона понесла витрати на правничу допомогу, це підтверджується актом виконаних робіт, понесені нею витрати відповідач має оплатити.

18 липня 2023 року відповідач подав заперечення на відповідь на відзив, у якому проаналізував нормативні акти в частині отримання позивачкою допомоги на себе та дитину, як внутрішньо переміщеними особами, допомоги на дитину-інваліда, яку вважає достатньою підтримкою її з дитиною.

Вчергове зазначив, що стан здоров`я дитини не позбавляє можливості позивачку працювати та отримувати дохід.

Підтримав відзив на позов і вважає достатньою сумою аліментів 2 500. 00 гр.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог позивачки, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що сторони з 23 червня 2018 року перебувають у шюбі.

Від шлюбу мають малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Даний факт підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим Центральним районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області.

Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Обов`язок батьків утримувати свою неповнолітню дитину належить до конституційних обов`язків і передбачений ч.2 ст. 51 Конституції України, в якій зазначено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Такий обов`язок також передбачений ст. 180 СК України, відповідно до якої батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а в окремих випадках - і своїх повнолітніх дітей.

Чинним законодавством України передбачено декілька способів стягнення аліментів.

Так, виконання батьками обов`язку утримувати дитину може здійснюватися за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини, той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні, в грошовій і (або) натуральній формі.

Крім того, батькам надано право укласти договір про сплату аліментів на дитину, умови якого (розмір аліментів, строки їх виплати тощо) не повинні порушувати її права. При цьому розмір аліментів сторони визначають за домовленістю між собою.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким вона проживає, вправі звернутись до суду з відповідним позовом.

З матеріалів справи вбачається, що домовленості щодо утримання дитини сторони перед зверненням позивачки до суду не досягли.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідач, подавши відзив, заперечень проти стягнення аліментів у твердій грошовій сумі не висловив.

Відповідно до ч.ч.7,10 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

За ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Згідно ч. 2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

З довідки Товариства з обмеженою відповідальністю « Павутина.Нет» від 16 червня 2023 року вбачається, що відповідач працює в товаристві з 01 лютого 2023 року з посадовим окладом 12 422, 36 гр.

Відповідно до ч.ч.7,10 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

За змістом ч.2 ст. 182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років становить 2 272, 00 гр.

Прожитковий мінімум - це сума, якої має бути достатньо для забезпечення нормального функціонування людини, збереження її здоров`я та задоволення соціально-культурних потреб.

Прожитковий мінімум визначає держава.

З матеріалів справи вбачається, що позивачка з дитиною є внутрішньо переміщеними особами.

В Україні діє Закон « Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», який регулює права та пільги для ВПО.

Крім того, постановою Кабінету Міністрів України №332 від 20 березня 2022 року затверджений Порядок надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам / в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 11 липня 2023 року №709/.

Відповідно до п.2 Порядку з 1 серпня 2023 року допомога призначається на шість місяців внутрішньо переміщеній особі, яка вперше звернулася за призначенням допомоги, та виплачується щомісяця внутрішньо переміщеній особі або уповноваженій особі на внутрішньо переміщену особу у випадку недієздатності отримувача або дитину у такому розмірі: для осіб з інвалідністю та дітей - 3000 гривень; для інших осіб - 2000 гривень.

Подавши відповідь на відзив, позивачка не спростувала вказані обставини та твердження відповідача про отримання допомоги від держави, пославшись на ненадання таких доказів відповідачем.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання та розвиток дитини, а отже і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими.

Статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Подавши відповідь на відзив, позивачка не спростувала і тверджень відповідача про наявність у неї можливості працювати, та виходячи з цього, також нести витрати на утримання дитини.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Тобто, при зверненні з позовом до суду на позивача покладений тягар доведення обставин заявлених вимог.

Натомість відповідач повинен довести саме свої заперечення проти доводів позивача.

Відповідно до позиції Верховного Суду, висловленої в постанові в справі № 219/1704/17 від 13 травня 2020 року, яка, з точки зору ч.4 ст263 ЦПК України, має враховуватися судом, у контексті дотримання принципу змагальності сторін, у процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони.

Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

За змістом ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Тобто позивач, з урахуванням визначених нормами процесуального законодавства принципів змагальності та диспозитивності, визначає докази, якими підтверджуються доводи позову та спростовуються заперечення відповідача проти позову, доводиться їх достатність та переконливість.

Таким чином, у порушенням вимог закону приведені відповідачем у відзиві твердження позивачкою не спростовані.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що відповідач перераховує грошові кошти на картковий рахунок позивачки.

У відзиві відповідач зазначив, що ці кошти ним перераховуються на утримання дитини.

Отримання вказаних коштів позивачка не спростовує, посилаючись лише на їх недостатність з урахуванням стану здоров`я та потреб дитини.

Позивачка, звертаючись до суду, зазначає, що відповідач також є ВПО.

Відповідач зазначає, що як і позивачка також орендує житло та сплачує комунальні послуги.

Вказаних обставин позивачка також не спростовує.

Виходячи з приведеного вище, з урахуванням вимог ч.2 ст.182 СК України, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог позивачки та стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини в розмірі 3 000, 00 гр. на місяць.

Що стосується посилання на стан здоров`я дитини та відповідні потреби в зв`язку з цим, суд виходить з того, що відповідно до ст.185 СК України позивачка не позбавлена права стягувати з відповідача додаткові витрати на утримання дитини при їх виникненні.

Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За подання до суду позовної заяви немайнового характеру з фізичної особи справляється судовий збір, що становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Закон України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» визначає, що з 01 січня 2023 року розмір прожиткового мінімум для працездатних осіб становить 2 684, 00 гр.

Враховуючи викладене, з відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1 073. 60 гр. на користь держави.

Що стосується витрат на правову допомогу, суд виходить з анступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, у тому числі, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Статтею 59 Конституції закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Звертаючись до суду, позивачка надала Договір про надання правової допомоги та докази понесених витрат на правову допомогу.

Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Подаючи відзив, відповідач приводить обґрунтування неспівмірності витрат на правову допомогу, понесених позивачкою та спростовує необхідність таких витрат, виходячи з предмету спору.

Відповідно до позиції Верховного Суду, висловленої у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Суд враховує, що справа розглядалася судом у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Суд також зважає на те, що справа не представляє собою ніякої складності для фахового адвоката, в даній категорії справ давно склалася усталена судова практика.

Крім того, суд також враховує, що відповідно до ст.14 Закону України « Про безоплатну правову допомогу» внутрішньо переміщені особи мають право всі види правничих послуг, передбачених частиною другою статті 13 цього Закону.

Дана інформація є доступною в мережі Інтернет, а тому бажання позивачки отримати саме таку правову допомогу не дає підстав для стягнення коштів з відповідача.

З урахуванням цього та викладеного вище, суд приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача витрат на правову допомогу, понесених позивачкою.

Керуючись ст. ст. 141, 180, 182, 184, 191 СК України, ст. ст. 2, 4, 12, 76-81, 141, 258, 259, 263-265, 273 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягувати щомісячно з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини, сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 3 000, 00 гр. щомісячно, починаючи з 16 травня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 1073, 60 гр. судового збору на користь держави.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду .

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазнаечний строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Л.А. Шереметьєва