Справа № 727/4746/23
Провадження № 2/727/1012/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2023 року м. Чернівці

Шевченківський районний суд м. Чернівці

в складі:

головуючого судді Терещенко О.Є.

при секретарі Аниськовій К.В.

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Чернівці цивільну справу за по-зовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,

встановив:

10 травня 2023 року позивач ОСОБА_1 звернулась до Шевченківського районного суду м. Чернівці з вказаним позовом, мотивуючи його тим, що 14.02.2020 року вона зареєструвала з відповідачем шлюб. Від спільного шлюбу мають мало-літнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На даний час дитина проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Основою розпаду сім`ї послугувало те, що вони з відповідачем мають різні погляди на життя і з цього приводу між ними відсутнє взаєморозуміння. Подальше спільне життя з відповідачем та збе-реження шлюбу не можливе.

Посилаючись на викладене, а також на те, що відповідач є здоровим, праце-здатним, має постійний дохід, позивачка просить суд шлюб розірвати та стягнути з відповідача на її користь аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 3000 (три тисячі) гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного ві-ку, на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно від 10.05.2023 року і до досягнення дитиною повноліття, а також відновити їй дошлюбне прізвище « ОСОБА_6 ».

Ухвалою від 18.05.2023 року Шевченківського районного суду м. Чернівці від-крито спрощене провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті з ви-кликом всіх сторін по справі.

20.06.2023 року провадження по справі було зупинено, сторонам надано термін на примирення строком на один місяць. Оскільки примирення виявилось безрезультатним, судом 20.07.2023 року було поновлено провадження по справі.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримали вимоги позовної заяви у повному обсязі та просили її задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 позовні вимоги ви-знали частково, а саме просив визначити аліменти у сумі 2000 (дві тисячі) гривень що-місяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного ві-ку, до досягнення нею повноліття. Також не заперечували проти розірвання шлюбу.

Відповідно до ч.4 ст.19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. За-гальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Згідно п.4 ч.6 ст.19 ЦПК України, малозначними справами є справи про розір-вання шлюбу.

Відповідно до ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провад-ження може бути розглянута малозначна справа.

Суд, дослідивши надані сторонами документи і матеріали, всебічно та повно з`ясу-вавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 14.02.2020 року Чернівецьким міським відділом держав-ної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) зареєстровано шлюб між ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , актовий запис №168 (а.с.7).

ОСОБА_3 та ОСОБА_1 є батьками сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.9).

Як вбачається з позовної заяви, основою розпаду сім`ї послугувало те, що у по-дружжя було відсутнє взаєморозуміння, вони мають різні погляди на подружнє життя.

Згідно з частиною другою статті 104, частиною третьою статті 105 СК Укра-їни шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України.

За змістом частини третьої статті 109 СК України передбачено, що суд постанов-ляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не бу-дуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`яв-лений одним із подружжя.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Враховуючи викладене, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збе-реження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому шлюб необхідно розірвати.

Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реє-страцією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Як вбачається з наявного в матеріалах справи свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 14.02.2020 року, дошлюбне прізвище ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , - " ОСОБА_6 " (а.с.7).

Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що вказана вимога відповідачки щодо відновлення її прізвища на дошлюбне " ОСОБА_6 ", є обґрунтованою та підлягає до за-доволення, оскільки ст.113 СК України передбачено право останньої на заміну пріз-вища на дошлюбне.

Що стосується позовних вимог про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини в розмірі 3000 (три тисячі) гривень на утримання сина, суд вважає необхідним зазначити наступне.

Відповідно до частин 1 та 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 ли-стопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лю-того 1991 року №789ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розу-мового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 51 Конституції України та ст.180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Положенням ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адмі-ністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнай-кращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, мо-рального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із ч.1 ст.8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духов-ного і соціального розвитку.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом ос-новної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ч.3 ст.11 ЗУ «Про охорону дитинства»).

В силу ст.12 ЗУ «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими.

У відповідності до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утриму-вати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

При цьому, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини (ч.2 ст.182 СК України).

За правилами ст.183 СК України розмір аліментів визначається у частці від за-робітку (доходу) матері, батька дитини.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непраце-здатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, воло-діння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інте-лектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути мен-шим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі вста-новлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оп-лати.

Пленум Верховного Суду України у пункті 17 постанови №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснив, що вирішуючи питання стосовно розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров`я, мате-ріальне становище дитини і платника аліментів; наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у частині другій статті 182 СК України. Що ж до максималь-ного розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до частини третьої статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи.

Статтею 7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2023 рік» установлено, що у 2023 році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня складає - 2833 грн.

Крім того, суд наголошує, що інтереси дитини превалюють над майновим стано-вищем платника аліментів. Зазначене відповідає висновкам Верховного Суду, які ви-кладені у постанові від 16 червня 2021 року, справа №643/11949/19.

Судом встановлено, що відповідач є здоровою, працездатною особою; на утри-манні відповідача непрацездатних членів сім`ї не перебуває.

При цьому, суд звертає увагу, що виховування дитини одним із батьків, коли ін-ший проживає окремо, створює додаткове навантаження по догляду та вихованню ди-тини, у зв`язку з чим певним чином з`являється дисбаланс між зусиллями, які мають прикладати обоє батьків для розвитку дитини, таким чином, що тягар здебільшого лягає лише на одного.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позовна вимога про стягнення аліментів підлягає задоволенню у повному обсязі, а саме в розмірі 3000,00 (три тисячі) гривень щомісячно на утримання малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з моменту звернення позивачки до суду з цим позо-вом, а саме з 10.05.2023 року, і до досягнення дитиною повноліття.

Суд вважає, що такий розмір аліментів на утримання дитини забезпечить на-лежний фізичний та моральний розвиток останнього, не суперечитиме законодавчо встановленому мінімальному розміру аліментів на дитину та відповідатиме потребам дитини, при цьому не порушить права відповідача.

Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходжен-ням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхід-них для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Таким чином, враховуючи вищенаведене,згідно вимог статті 141 ЦПК України, відповідно до обсягу задоволених вимог щодо стягнення аліментів, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у сумі 1073,60 грн., оскільки позивач звільнена від сплати судового збору за позовну вимогу щодо стягнення аліментів.

Щодо стягнення судових витрат, пов`язаних з позовною вимогою щодо розір-вання шлюбу, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у роз-мірі 1073,60 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 141, 258, 263-265 ЦПК України, -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який був зареє-стрований 14.02.2020 року Чернівецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юсти-ції (м. Івано-Франківськ), актовий запис №168, - розірвати.

Відновити позивачці ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 -ня, її дошлюбне прізвище " ОСОБА_6 ".

Стягувати з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ), на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_3 ), аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 3000,00 (три тисячі) гривень що-місяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного ві-ку, починаючи стягнення з 10.05.2023 року і до досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів на ма-лолітню дитину в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ), судовий збір, пов`язаний з позовною вимогою щодо стягнення аліментів, у сумі 1073,60 (одна тисяча сімдесят три) гривні (шістдесят) копійок - у дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ), на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_3 ), судовий збір, пов`язаний з позовною вимогою щодо розірвання шлюбу, у сумі 1073,60 (одна тисяча сімдесят три) гривні (шістдесят) копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеля-ційної скарги. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення су-дового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отри-мання копії цього рішення.

Суддя: О.Є.Терещенко