Дата документу 15.08.2023 Справа № 334/2713/22
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Є.У.№ 334/2713/22 Головуючий у 1 інстанції: Добрєв М.В.
№ 22-ц/807/1277/23 Суддя-доповідач: Крилова О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2023 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Кухаря С.В.

Полякова О.З.

розглянув в порядку спрощеного письмового провадження без виклику учасників справи цивільну справу заапеляційною скаргою Акціонерного товариства «ОПЕРАТОР ГАЗОРОЗПОДІЛЬНОЇ СИСТЕМИ «ЗАПОРІЖГАЗ» на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 04 травня 2023 року у справі за позовом акціонерного товариства «ОПЕРАТОР ГАЗОРОЗПОДІЛЬНОЇ СИСТЕМИ «ЗАПОРІЖГАЗ» до ОСОБА_1 про стягнення вартості не облікованого природного газу,

ВСТАНОВИВ

В липні 2022 року АТ «ОПЕРАТОР ГАЗОРОЗПОДІЛЬНОЇ СИСТЕМИ «ЗАПОРІЖГАЗ» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення вартості не облікованого природного газу.

В обґрунтування позовних вимог зазначало, що 12 травня 2021 року представниками АТ «ЗАПОРІЖГАЗ» було оглянуто газовий лічильник за адресою: м. Запоріжжя, вул. Алма-Атинська, 28, за результатами чого представником АТ «ЗАПОРІЖГАЗ» було встановлено порушення Кодексу газорозподільних систем, а саме: розділ XI гл. 2 п. 1.3 несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ (комерційного ВОГ, зокрема лічильника газу); розділ XI гл. 2 п. 3.1 пошкодження ЗВТ (лічильника газу) або робота комерційного ВОГ чи його складових в позаштатному режимі, внаслідок чого витрати (споживання) природного газу комерційним ВОГ не обліковується або обліковується некоректно. За результатами вказаної перевірки працівниками АТ «ЗАПОРІЖГАЗ» було складено акт про порушення № 960 від 12.03.2021 року.

12.05.2021 року лічильник демонтовано для проведення його експертизи, про що складено протокол № 001448 демонтажу та направлення засобу вимірювальної техніки для проведення експертизи.19.05.2021 року проведено експертизу ЗВТ про що складено Акт № 0601 експертизи лічильника газу, за результатами якої, виявлено несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ: при візуальному огляді пломби виявлено, що розміри та шрифти літер, цифр та елементів відбитків тавра про повірку ЗВТ на пломбі, встановленій на лічильнику, не відповідають встановленому зразку. Пломба стрічка «Бар`єр» № 8363727 встановлена на з`єднанні лічильного механізму та корпусу ЗВТ відклеєна в місці прилягання елементів конструкції з подальшим приєднанням до місця встановлення на клейку речовину, внаслідок чого наявний доступ в конструкцію лічильного механізму. Позаштатний режим роботи ЗВТ (відсутність зміни показань при фактичній витраті). Лічильник не придатний до подальшої експлуатації, підлягає заміні.

В подальшому позивачем було складено Акт-розрахунок не облікованого об`єму природного газу і його вартості на суму 40 980,10 грн. Цей акт-розрахунок та рахунок на оплату з пропозицією погашення вартості не облікованого об`єму природного газу у сумі 40 980,10 грн. протягом 10 днів з дати отримання цього повідомлення, був направлений на адресу відповідача рекомендованим листом з повідомленням, який був отриманий відповідачем 05.08.2021 року.

Посилаючись на вищезазначене просило суд, стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «ЗАПОРІЖГАЗ» вартість донарахованого не облікованого об`єму природного газу в сумі 40980,10 грн. та витрати зі сплати судового збору.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 04 травня 2023 року В задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду АТ «ОПЕРАТОР ГАЗОРОЗПОДІЛЬНОЇ СИСТЕМИ «ЗАПОРІЖГАЗ» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити повністю.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є порушення позивачем обов`язку із забезпечення збереження лічильника та допущення позивачем втручання в роботу ЗВТ.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач заперечила проти доводів апелянта, посилаючись на висновок експерта, яким не встановлено факту втручання в роботу ЗВТ та не підтверджено жодного з порушень вказаних позивачем в акті про порушення.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України, у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Згідно із частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі статтею 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 12.05.2021 року лічильник відповідача демонтовано для проведення його експертизи, про що складено протокол № 001448 демонтажу та направлення засобу вимірювальної техніки для проведення експертизи (а.с.11).

19.05.2021 року проведено експертизу ЗВТ про що складено Акт № 0601 експертизи лічильника газу, за результатами якої, зазначено: при візуальному огляді пломби виявлено, що розміри та шрифти літер, цифр та елементів відбитків тавра про повірку ЗВТ на пломбі, встановленій на лічильнику, не відповідають встановленому зразку. Пломба стрічка «Бар`єр» № 8363727 встановлена на з`єднанні лічильного механізму та корпусу ЗВТ відклеєна в місці прилягання елементів конструкції з подальшим приєднанням до місця встановлення на клейку речовину, внаслідок чого наявний доступ в конструкцію лічильного механізму. Позаштатний режим роботи ЗВТ (відсутність зміни показань при фактичній витраті). Лічильник не придатний до подальшої експлуатації, підлягає заміні (а.с.12-13).

Також в даному акті наявна особиста думка члена комісії - інженера з метрології ДП «Запоріжжя-стандартметрологія»: «Лічильник газу для підтвердження справжності пломби повірника потребує проведення додаткової експертизи в спеціалізованій лабораторії» (а.с.13).

В подальшому позивачем було складено Акт-розрахунок не облікованого об`єму природного газу і його вартості на суму 40 980,10 грн (а.с.23).

Ухвалою суду від 22.11.2022 року задоволено клопотання представника відповідача та призначено судову трасологічну експертизу на вирішення якої поставлено наступне питання: чи відбувалося несанкціоноване втручання в роботу або конструкцію чи складові комерційного вузла обліку, лічильника газу GALLUS 2000 зав. номер U01194435. Проведення судової трасологічної експертизи лічильника газу доручено експертам Запорізького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України (а.с.113).

30.01.2023 року від НДЕКЦ до суду надійшов висновок експерта за результатами трасологічної експертизи (а.с.125-135).

За результатами проведеної судової трасологічної експертизи фахівцями Запорізького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, було складено Висновок експерта від 17.01.2023 р. №СЕ-19/108-22/14552-ТР, згідно якого, на лічильнику газу GALLUS 2000 зав. номер U01194435, на момент дослідження, наявні сліди механічного втручання в складові комерційного вузла обліку, а саме: на частині корпусу лічильного механізму в місті розташування отвору опломбування (металевої пломби), навколо пломби, розташовані пошкодження у вигляді вдавлених слідів та зіскобів полімерного матеріалу; в нижній частині під отвором для опломбування, мається пошкодження у вигляді тріщини; в отворі для кріплення металевої пломби - цвяха, маються пошкодження у вигляді вдавлених слідів та зіскобів полімерного матеріалу; на нижній торцевій частині короба відлікового пристрою маються пошкодження у вигляді вдавлених слідів та зіскобів полімерного матеріалу; на бічних виступах другого цифрового колеса маються пошкодження у вигляді зіскобів та вм`ятин полімерного матеріалу; на п`ятому цифровому колесі відображені подряпини та зіскоби полімерного матеріалу, хаотично розташовані по прокатній поверхні цифрового колеса, з частковим пошкодженням цифрових позначень: «4 та 5». Відповісти на частину запитання чи впливають виявлені пошкодження на цифрових колесах на роботу лічильнику газу GALLUS 2000 зав. номер U01194435, не є можливим, у зв`язку з тим, що виявлені сліди вказують лише на вплив стороннього предмету та не дозволяють встановити чи був направлений вплив на блокування чи на зміну положення цифрових коліс, що призводить до викривлення даних обліку природного газу (а.с.129).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з необґрунтованості позовних вимог, які не підтверджуються матеріалами справи.

Із вказаними висновками суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду погоджується, виходячи з наступного.

За визначенням п.4 гл.1 розділу І Кодексу газорозподільних систем несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ/лічильника газу втручання в роботу або конструкцію чи складові комерційного вузла обліку (зокрема лічильника газу), у тому числі шляхом їх підробки, пошкодження чи пошкодження на них пломб, впливу дії спрямованого постійного магнітного поля або зміни конфігурації даних обчислювача/коректора об`єму газу (первинного програмування чи протоколу параметризації), внаслідок чого витрата (споживання) природного газу комерційним вузлом обліку не обліковується (обліковується частково чи з порушенням законодавства), та інші дії, що призводять до викривлення даних обліку природного газу.

Аналіз зазначеної норми свідчить про те, що склад порушення може мати місце за наявності складових елементів, а саме:

наявність дій про втручання в роботу або конструкцію чи складові комерційного вузла обліку (зокрема лічильника газу)

наявність обставин того, що комерційним вузлом обліку не обліковується (обліковується частково чи з порушенням законодавства) витрата (споживання) природного газу, та інші дії, що призводять до викривлення даних обліку природного газу;

наявність причинно-наслідкового зв`язку між діями з втручання в роботу або конструкцію ЗВТ та обставинами того, що комерційним вузлом обліку не обліковується (обліковується частково чи з порушенням законодавства) витрата (споживання) природного газу.

Згідно із підпунктом 37 пункту 4 глави 1 Кодексу ГРМ для виявлення несанкціонованого втручання необхідно довести три складові цього правопорушення, а саме: 1) дію, тобто несанкціоноване втручання в роботу або конструкцію чи складові комерційного вузла обліку; 2) спосіб втручання, тобто вчинене шляхом підробки, пошкодження чи пошкодження на них пломб, впливу дії спрямованого постійного магнітного поля або зміни конфігурації даних обчислювача/коректора об`єму газу (первинного програмування чи протоколу параметризації); 3) наслідки, тобто витрата (споживання) природного газу комерційним вузлом обліку не обліковується (обліковується частково чи з порушенням законодавства), та інші дії, що призводять до викривлення даних обліку природного газу). При цьому, тільки наявність всіх трьох складових правопорушення дає змогу стверджувати, що споживачем було вчинено несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 24 жовтня 2018 року по справі № 914/2384/17.

Твердження апелянта щодо неправильного застосування судом норм матеріального права, виражене у незастосуванні правових положень розділу 10 глави Х Кодексу ГРС, відхиляється судовою колегією з огляду на таке.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до підпункту 37 пункту 4 глави 1 Кодексу ГРС, для виявлення несанкціонованого втручання необхідно довести три складові цього правопорушення, а саме: 1) дію, тобто несанкціоноване втручання в роботу або конструкцію чи складові комерційного вузла обліку; 2) спосіб втручання, тобто вчинене шляхом підробки, пошкодження чи пошкодження на них пломб, впливу дії спрямованого постійного магнітного поля або зміни конфігурації даних обчислювача/коректора об`єму газу (первинного програмування чи протоколу параметризації); 3) наслідки, тобто витрата (споживання) природного газу комерційним вузлом обліку не обліковується (обліковується частково чи з порушенням законодавства), та інші дії, що призводять до викривлення даних обліку природного газу). Наявність усіх трьох складових правопорушення є обов`язковим для визнання факту вчинення несанкціонованого втручання споживача в роботу ЗВТ. Відсутність хоча б одного із зазначених елементів є підставою відсутності правопорушення. Зазначене узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеної в постанові від 24.10.2018 року по справі №914/2384/17.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги, судова колегія доходить висновку, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що відклеєння пломби-стрічки «Бар`єр» в місці прилягання до корпусу та суматора ЗВТ призвело до викривлення даних обліку природного газу, тобто факт споживання ОСОБА_1 необлікованого природного газу та усіх складових цього правопорушення, зокрема наслідків (дії, що призвела до викривлення даних обліку природного газу та причинно-наслідкового зв`язку між втручанням в лічильник та діями відповідача) не доведений.

Сам факт відклеєння пломби-стрічки «Бар`єр» в місці прилягання до корпусу та суматора ЗВТ за відсутності інших обов`язкових елементів правопорушення, а саме: витрати (споживання) природного газу комерційним вузлом обліку не враховується (обліковується частково чи з порушенням законодавства), або наявності інших дій, що призводять до викривлення даних засобу обліку природного газу, не свідчить та є недостатнім для висновку про несанкціонованого втручання споживача у роботу ЗВТ/лічильника газу.

До такого висновку щодо змісту вказаних норм матеріального права щодо відсутності підстав для притягнення відповідача до відповідальності дійшов КЦС ВС у постанові від 11 жовтня 2021 року у справі N 646/6354/19, провадження N 61-11642св21, який суд апеляційної інстанції враховує відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції дійшов до правильних висновків про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Відтак, суд першої інстанції зробив правильний висновок щодо недоведеності позивачем факту несанкціонованого втручання відповідача у роботу ЗВТ.

Ухвалюючи рішення по справі, суд першої інстанції правильно визначився із характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку та дійшов правильного висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Законом України «Про судоустрій і статус суддів» регламентовано, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 3241), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції постановлено із додержанням вимог закону і підстав для його скасування не вбачається.

При вирішенні справи судом першої інстанції правильно визначено характер правовідносин між сторонами, а також застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам, а доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження.

Відповідно до підпункту "в" пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, підстави для нового розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381383 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «ОПЕРАТОР ГАЗОРОЗПОДІЛЬНОЇ СИСТЕМИ «ЗАПОРІЖГАЗ» залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 04 травня 2023 року по цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанови складено 15 серпня 2023 р.

Головуючий О.В. Крилова

Судді: С.В. Кухар

О.З. Поляков