КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №676/3513/21 Головуючий у суді І інстанції: Якимець О.І.
провадження №22-ц/824/9539/2023 Головуючий у суді ІІ інстанції: Сушко Л.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Головуючого судді: Сушко Л.П.,

суддів: Гаращенка Д.Р., Олійника В.І.,

секретар судового засідання: Гайдаєнко В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Лавренюк Богдана Олександровича, який діє в інтересах Modern-Store Fixtures Trading L.L.C. на ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 06 квітня 2023 року про закриття провадження у справі за позовною заявою Modern-Store Fixtures Trading L.L.C. до ОСОБА_1 про повернення товарно-матеріальних цінностей та стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача у якому просив повернути товарно-матеріальні цінності: ноутбук марки «Apple Mac Book Pro», мобільний телефон марки «Apple Iphone Xs Gold», мобільний телефон марки "Apple Iphone X» та стягнути грошових коштів у сумі 111350,40 грн.

Представник відповідача звернувся до суду першої інстанції із заявою про закриття провадження у справі, посилаючись на те, що справа не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства, що є підставою для закриття провадження у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України. В обґрунтування заяви посилається на те, що спір виник між юридичною особою та колишнім директором як посадовою особою позивача з приводу дій (бездіяльності) цієї особи на виконання нею своїх повноважень, а саме під час звільнення відповідачем не було повернуто господарському товариству товарно-матеріальні цінності, які надані йому як директору товариства та грошові кошти у користування. Відтак, збитки завдані не поверненням майна та грошових коштів відповідно до предметної та суб`єктної юрисдикції належить до розгляду у порядку господарського судочинства у відповідності до п. 12 ч. 1 ст. 20 ГПК України. Аналогічна правова позиція викладена у постанові ВП ВС від 11.12.2019 (справа № 638/15118/16-ц).

Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 06 квітня 2023 року провадження у справі за позовом Modern-Store Fixtures Trading L.L.C. до ОСОБА_1 про повернення товарно-матеріальних цінностей та стягнення коштів - закрито.

Не погодившись із вказаною ухвалою, адвокат Лавренюк Б.О., який діє в інтересах Modern-Store Fixtures Trading L.L.C. подав апеляційну скаргу, в якій просив її скасувати та направити справу для продовження розгляду до Подільського районного суду м. Києва.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовував тим, що суд першої інстанції посилаючись на ч. 2 ст. 89 ГК України помилково кваліфікував дії відповідача як завдання збитків посадовою особою господарському товариству. Позивач не стверджував, що йому були завдані збитки відповідачем під час перебування останнім на посаді керівника позивача. Порушення прав позивача виникло уже після розірвання сторонами трудових відносин, не пов`язаних з виконанням відповідачем керівних функцій, коли відповідач не повернув набуте ним майно і розпочав його зберігання без достатніх на те правових підстав. Позивач не вбачає в діях відповідача ознак завдання останнім збитків позивачу, адже розраховує на повернення відповідачем отриманого ним майна.

Не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що правовідносини, які виникли між сторонами щодо відшкодування збитків, завданих неповерненням такого майна та грошових коштів, стосуються дій або бездіяльності відповідача під час здійснення своїх повноважень як посадової особи. Оскільки представник апелянта вказує, що на момент виникнення спору відповідач перебував з позивачем у трудових відносинах, проте не був посадовою особою, а користувався майном як менеджер з продажу, а спір між сторонами виник після звільнення відповідача та відмови відповідача повернути отримане майно та грошові кошти. Тому вважає, що відповідач отримав майно та грошові кошти, перебуваючи посадовою особою позивача, проте передача таких речей не була зумовлена його статусом посадової особи і він продовжував ними користуватись уже не як посадова особа.

Обгрунтовуючи доводи апеляційної скарги також вказував, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи пославшись на висновки Великої Палати Верховного Суду викладені у постанові від 11 грудня 2019 року у справі № 638/15118/16, оскільки правовідносини, які дослідувала Велика Палата Верховного Суду у вказаній справі стосуються правовідносин між роботодавцем та посадовою особою роботодавця та стосувався компенсації збитків, оскільки такою була вимога позивача у справі. Представник апелянта вказував, що дана справа не має жодного відношення до відшкодування завданих позивачу збитків, а стосується повернення товарно-матеріальних цінностей та стягнення коштів, які були передані в користування відповідачу без вимог відшкодування збитків чи сплати штрафних санкцій.

На підставі викладеного представник апелянта вважає ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 06 квітня 2023 року про закриття провадження необґрунтованою, постановленою після неповного з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, а висновки суду, зазначені в ухвалі, такими, що не відповідають дійсним обставинам справи, а тому на його думку ухвала підлягає скасуванню.

29 травня 2023 року надійшов відзив представник відповідача - адвокат Гризодуба Я.Д. на апеляційну скаргу, в якому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Закриваючи провадження у даній справі, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що правовідносини, які виникли між сторонами щодо відшкодування збитків, завданих неповерненням такого майна та грошових коштів, стосуються дій або бездіяльності відповідача під час здійснення своїх повноважень як посадової особи. Вказані правовідносини за своєю суттю є господарськими, хоч і виявлені після звільнення ОСОБА_1 з посади директора цього товариства. Тому суд першої інстанції прийшов до висновку, що спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Встановлено, що позивач звернувся до суду з позовом до відповідача у якому просив повернути товарно-матеріальні цінності: ноутбук марки «Apple Mac Book Pro», мобільний телефон марки «Apple Iphone Xs Gold», мобільний телефон марки "Apple Iphone X» та стягнути грошових коштів у сумі 111350,40 грн.

З позовної заяви вбачається, що Modern-Store Fixtures Trading L.L.C. було прийнято на посаду директора ОСОБА_1 в зв`язку з чим, задля виконання останнім своїх посадових обов`язків, йому було передано наступні товарно-матеріальні цінності: ноутбук Apple Mac Book Pro, мобільний телефон Apple Iphone Xs Gold, мобільний телефон Apple Iphone X. Позивачем було також надано відповідачу грошові кошти у розмірі 111350,40 грн.

Трудові відносини з відповідачем було припинено, однак після припинення трудових відносин відповідач відмовився повернути надані йому товарно-матеріальні цінності та отримані грошові кошти. 27 лютого 2021 року відповідачу була направлена вимога про повернення безпідставно набутого майна, яка повернулася в зв'язку із закінчення терміну зберігання.

11 листопада 2021 року до суду першої інстанції надійшла заява представника відповідача - Гризодуба Я.Д. про закриття провадження у справі посилаючись на те, що справа не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства, що є підставою для закриття провадження у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України. В обґрунтування заяви посилається на те, що спір виник між юридичною особою та колишнім директором як посадовою особою позивача з приводу дій (бездіяльності) цієї особи на виконання нею своїх повноважень, а саме під час звільнення відповідачем не було повернуто господарському товариству товарно-матеріальні цінності, які надані йому як директору товариства та грошові кошти у користування. Відтак, збитки завдані не поверненням майна та грошових коштів відповідно до предметної та суб`єктної юрисдикції належить до розгляду у порядку господарського судочинства у відповідності до п. 12 ч. 1 ст. 20 ГПК України. Аналогічна правова позиція викладена у постанові ВП ВС від 11.12.2019 (справа № 638/15118/16-ц) (а.с. 100-111 том 1).

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Таким чином, в порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б однією зі сторін є фізична особа, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають, зокрема, справи у спорах між юридичною особою та її посадовою особою (у тому числі посадовою особою, повноваження якої припинені) про відшкодування збитків, заподіяних юридичній особі діями (бездіяльністю) такої посадової особи, за позовом власника (учасника, акціонера) такої юридичної особи, поданим в її інтересах.

Відповідно до ст. 80 ЦК України юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку. Юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді.

Відповідно до ч.2 ст. 89 ГК України визначено, що посадові особи відповідають за збитки, завдані ними господарському товариству. Відшкодування збитків, завданих посадовою особою господарському товариству її діями (бездіяльністю), здійснюється у разі, якщо такі збитки були завдані: діями, вчиненими посадовою особою з перевищенням або зловживанням службовими повноваженнями; діями посадової особи, вчиненими з порушенням порядку їх попереднього погодження або іншої процедури прийняття рішень щодо вчинення подібних дій, встановленої установчими документами товариства; діями посадової особи, вчиненими з дотриманням порядку їх попереднього погодження або іншої процедури прийняття рішень щодо вчинення відповідних дій, встановленої товариством, але для отримання такого погодження та/або дотримання процедури прийняття рішень посадова особа товариства подала недостовірну інформацію; бездіяльністю посадової особи у випадку, коли вона була зобов`язана вчинити певні дії відповідно до покладених на неї обов`язків; іншими винними діями посадової особи.

Отже, критеріями належності справи до господарського судочинства за загальними правилами є одночасно суб`єктний склад учасників спору та характер спірних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Ознаками господарського спору є, зокрема: участь у спорі суб`єкта господарювання; наявність між сторонами господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції. Вказана позиція висловлена ВП ВС в постанові від 15.01.2020 року, справа № 492/1519/15-ц.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що відповідачем фактично було завдано збитки ( не повернуто майно) позивачу Modern-Store Fixtures Traiding L.L.C. під час перебуваючи у трудових відносинах з відповідачем.

Отже, правовідносини, які виникли між компанією Modern-Store Fixtures Trading L.L.C. та її посадовою особою - відповідачем, щодо не повернення майна, стосуються дій або бездіяльності відповідача під час здійснення ними своїх повноважень, як посадовою особою, за своєю суттю є господарськими, а тому спір між ними підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Вищеназване узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленої в постанові від 14.04.2020 року по справі № 910/12217/19.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції посилаючись ч. 2 ст. 89 ГК України помилково кваліфікував дії відповідача як завдання збитків посадовою особою господарському товариству, оскільки позивач не стверджує, що йому були завдані збитки відповідачем під час перебування останнім на посаді керівника позивача, суд апеляційної інстанції відхиляє як безпідставні, оскільки зі змісту позовної заяви вбачається, що спір виник між юридичною особою та відповідачем, якому як директору передано майно для забезпечення виконання ним функцій керівника компанії позивача, що відноситься до господарської юрисдикції.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи пославшись на висновки Великої Палати Верховного Суду викладені у постанові від 11 грудня 2019 року у справі № 638/15118/16, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки суд першої інстанції вірно кваліфікував спірні правовідносини як господарські. Колегія суддів вважає доречними посилання в оскаржуваній ухвалі суду першої інстанції на правові висновки Великої Палати Верховного Суду викладені у вище вказаній постанови.

Отже, закриваючи провадження у цій справі, суд першої інстанції обґрунтовано встановив, що спір по справі за своєю суттю є господарськими, при цьому на визначення юрисдикції не впливає факт перебування або не перебування відповідача на своїй посаді на теперішній час.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо закриття провадження у справі, оскільки вона повністю узгоджується з встановленими обставинами по справі та відповідає викладеним нормам законодавства України.

Апеляційна скарга не містить доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, вказували на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала Подільського районного суду міста Києва від 06 квітня 2023 року про закриття провадження в цій справі є такою, що відповідає вимогам процесуального закону, тому підстав для її скасування не вбачається.

За таких обставин колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги адвоката Лавренюк Богдана Олександровича, який діє в інтересах Modern-Store Fixtures Trading L.L.C.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Лавренюк Богдана Олександровича , який діє в інтересах Modern-Store Fixtures Trading L.L.C. залишити без задоволення.

Ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 06 квітня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено «09» серпня 2023 року.

Головуючий суддя Л.П. Сушко

Судді Д.Р. Гаращенко

В.І. Олійник