Справа №949/1355/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 серпня 2023 року Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:

головуючого - судді: Оборонової І.В.,

за участю секретаря: Волкодав А.А.,

заявника: ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дубровиця справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Дубровицька міська рада про встановлення факту постійного проживання,

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою та просить встановити факт її постійного проживання разом із матір`ю ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 на час відкриття спадщини в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Свою заяву обгрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_3 . Протягом декількох років до дня її смерті, заявник доглядала та проживала разом із нею без реєстрації у її будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Після смерті матері залишилося спадкове майно, а саме: земельні ділянки, які призначені для ведення особистого селянського господарства, які розташовані на території Лютинської сільської ради Сарненського району Рівненської області. Для отримання свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, заявник звернулася до приватного нотаріуса. Проте нотаріус їй відмовив, оскільки факт проживання зі спадкодавцем на день смерті, не підтверджено належними документами, а також не подано заяву до нотаріуса у шестимісячний строк для прийняття спадщини, а тому строк для прийняття спадщини пропущено.

В судовому засіданні заявник заяву підтримала та просила її задоволити, оскільки вона дійсно проживала тривалий час разом із матір`ю без реєстрації у її будинку.

Від представника заінтересованої особи до суду надійшла заява про розгляд справи без їх участі, проти задоволення заяви не заперечують.

В судовому засіданні свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підтвердили, що ОСОБА_3 в останні роки свого життя постійно хворіла, а тому до неї на постійне проживання переїхала заявник. До дня її смерті, заявник вела з нею спільне господарство та доглядала за нею.

Заслухавши заявника та свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заяву слід задоволити з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 30 липня 2018 року (а.с.5).

Згідно довідки №145 від 27 березня 2023 року, виданої виконавчим комітетом Дубровицької міської ради, ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на момент смерті була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_1 . До дня її смерті, разом із нею без реєстрації проживала її дочка ОСОБА_1 , яка вела з нею спільне особисте господарство, мала спільний побут і на даний час користується майном матері (а.с.6).

За життя ОСОБА_3 належали земельні ділянки, які призначені для ведення особистого селянського господарства, які розташовані на території Лютинської сільської ради Сарненського району Рівненської області, що підтверджується копіями державних актів на право власності на земельні ділянки (а.с.8-12).

З долучених заявником письмових доказів, а саме: копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 08 квітня 1972 (а.с.7) копії свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 від 21 грудня 1991 року (а.с.7), заявник є дочкою спадкодавця ОСОБА_3 .

Для юридичного оформлення права на спадкове майно, заявник звернулася до приватного нотаріуса. Проте, як вказує заявник, у видачі свідоцтва на право на спадщину їй було відмовлено, оскільки вона не проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та не подала заяву до нотаріальної контори у шестимісячний строк для прийняття спадщини, а тому є такою, що пропустила строк для прийняття спадщини.

У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо, зокрема, згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Згідно з пунктами 2, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01 січня 2004 року тощо.

Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Частиною третьою статті 1268 ЦК визначено, що спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Отже, для підтвердження прийняття спадщини має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Згідно з частиною першою статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Разом з тим незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України).

Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

Таким чином, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку.

Крім того, щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори.

За змістом ст. 1268 ЦК України причини постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини вказана норма закону не передбачає.

Місцем проживання фізичної особи згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК України є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться.

При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом, як встановлення факту, що має юридичне значення.

Згідно з підпунктами 4, 10 пункту 4 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем.

Надані заявником докази відповідно до вимог ст. 76, 78-80 ЦПК України є допустимими, достовірним та достатніми. Оцінюючи їх у сукупності, суд приходить до висновку про доведеність заяви.

Встановлення цього факту для заявника має юридичне значення, оскільки є передумовою реалізації нею права на отримання свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно після смерті матері ОСОБА_3 .

Таким чином, суд вважає доведеним факт проживання ОСОБА_1 , разом із її матір`ю ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 на час відкриття спадщини, за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі вищевикладеного та керуючись статтями ст.ст. 12, 13, 81, 89, 133, 141, 259, 263-265, 280 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Дубровицька міська рада про встановлення факту постійного проживання - задоволити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом із матір`ю ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 на час відкриття спадщини в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення може бути подана через Дубровицький районний суд Рівненської області в Рівненський апеляційний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Повний текст рішення суду складено 15 серпня 2023 року о 16-00 год.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст.265 ЦПК України:

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає по АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , паспорт серії НОМЕР_5 , виданий Дубровицьким РВ УМВС України в Рівненській області.

Заінтересована особа: Дубровицька міська рада, вул. Воробинська, 16, м.Дубровиця Рівненська область, .

Суддя: підпис.

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду

Суддя Дубровицького

районного суду Оборонова І.В.