Справа № 210/780/23
Провадження № 2/210/607/23
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

07 серпня 2023 року Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого судді Літвіненко Н.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної втратою працездатності внаслідок професійного захворювання, суд

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" про відшкодування моральної шкоди, заподіяної втратою працездатності внаслідок професійного захворювання, посилаючись на те, що він протягом 13 років 5 місяців працював на підприємстві Відповідачав умовах праці, які характеризувалися наявністю шкідливих виробничих факторів, що перевищували гранично-допустимі норми, з них: з 26.08.2008 року по 04.10.2010 року - прохідник (підземний), зайнятий повний робочий день в підземних умовах, дільниця №6 (нарізна), ш. ім. Артема, ШУ з підземного видобутку руди, ВАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг»; з 04.10.2010 по 01.03.2012 - прохідник (підземний), дільниця №8 (гірничопідготовча), ш. ім. Артема, ГД, ВАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг»; з 01.03.2012 року по 26.01.2022 - прохідник (підземний), зайнятий повний робочий день в підземних умовах, дільниця №37 (прохідницька), ШУ з підземного видобутку руди (на правах шахт), ГД, ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг».

09.11.2021 року ЛЕК ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» позивачу було встановлено професійні захворювання (медичний висновок №2002 від 09.11.2021р.): радикулопатія попереково-крижова L5, S1 та шийна С6, С7, С8 з вираженими статико-динамічними порушеннями, стійким больовим і м`язово - тонічним синдромами, вираженим периферичним нйросудинним синдромом верхніх кінцівок, нейродистрофією у вигляді двобічного плечолопаткового періартрозу (ПФ другого ступеня), остеоартрозу у поєднанні з періартрозом ліктьових і колінних суглобів (ПФ другого ступеня). Хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії ), група А. ЛН першого ступеня. Хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість другого ступеня (з легким зниженням слуху) - за класифікацією В.О. Остапкович і Н.І. Пономарьової.

По факту професійного захворювання було проведено розслідування комісією створеною на підприємстві, про що був складений акт розслідування професійного захворювання від 08.12.2021 року №21, де в п. 17 вказано: «Хронічне професійне захворювання виникло за таких обставин: ОСОБА_1 , працюючи прохідником (підземним) виконував весь комплекс робіт з проходки горизонтальних та вертикальних виробок, буріння шпурів та свердловин, завантаження гірничої маси, скреперування гірничої маси у рудосвалочні підняттєві, управління скреперними лебідками, возведення усіх видів кріплення, устрій ходового відділення та полків, ремонт кріплення, зачистка вручну виробок від гірничої маси, управління УБШ-227 та КПВ. Внаслідок недосконалості конструктивних особливостей обладнання у місцях виконання робіт підпадав під дію фізичного перевантаження, шкідливого впливу пилу та шуму, що перевищували нормативні показники через недосконалість робочого місця».

В п. 18 Акту зазначено: «Причини виникнення хронічного професійного захворювання: фізичне навантаження, пил, шум.

Фізичне навантаження: зовнішнє фізичне динамічне навантаження - пр. регіональному навантаженні - до 48.6 кг/м (Вт) при нормі 45 кг/м (Вт); маса вантажу, що постійно підіймається та переміщується вручну - до 38 кг. При нормі до 30 кг.; величина статичного навантаження за зміну при утриманні вантажу, докладанні зусиль - двома руками до 264 100 кг/с при нормі 70 000 кг/с; за участю м`язів тулуба та ніг - до 125 400 кг/с при нормі 100 000 кг/с; робоча поза (незручна та фіксована, вимушена, стоячи % зміни) - незручна/вимушена/стоячи від 32,2/14,4/ - до 51,2/2,6/- %при нормі 25/10%; нахили тулуба (вимушені, більше 30° ), кількість за зміну - від 140 до 320 разів при нормі 51-100 разів згідно з вимогами Державних санітарних норм та правил «Гігієнічна класифікація праці за показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, важкості та напруженості трудового процесу» № 248 від 08.04.2014.

Пил: аерозолі переважно фіброгенної дії з вмістом діоксиду кремнію 10-70 % - від 2,3 до 5,0 мг/м3, що перевищує ГДК у 1,15 - 2,5 разів згідно з ГОСТ 12.1.005-88 «Общие санитарно - гигиенические требования к воздуху рабочей зоны».

Шум: Еквівалентний рівень шуму від 96 до 106 при нормативному значенні 80 дБА, що перевищує допустимий рівень на 17-28 дБА згідно ДСН 3.3.6.037-99 «Санітарні норми виробничого шуму, ультразвуку та інфразвуку».

Позивач виконував роботи в умовах, які характеризувались перевищенням гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища: умови праці відноситься до 3 класу 3 ступеня «Шкідливі»: по вмісту аерозолів переважно фіброгенної дії в повітрі робочої зони - до 3 класу 2 ступеня «Шкідливі», по мікроклімату - до 3 класу 2 ступеня «Шкідливі», по рівню вібрації - до 3 класу 2 ступеня «Шкідливі», по рівню шуму - до 3 класу 2 ступеня «Шкідливі», по важкості праці - до 3 класу 2 ступеня «Шкідливі», по напруженості праці - до 3 класу 2 ступеня «Шкідливі».

Тобто відповідач протягом тривалого часу грубо порушував ст.13 ЗУ «Про охорону праці» та ст. 153 КЗпПУ, що саме і призвело до виникнення у позивача професійного захворювання, цей факт визнали члени комісії з розслідування ПЗ, та зазначили в п.17, п. 18 акту розслідування ПЗ.

Позивач вважає, що вина підприємства полягає в тому, що згідно діючого законодавства - статті 13 Закону України «Про охорону праці», підприємство зобов`язано було створити безпечні і нешкідливі умови праці. Вказаною нормою, передбачено, що роботодавець за невиконання вимог ст. 13 несе безпосередню відповідальність.

Оскільки позивач втратив своє здоров`я та працездатність з вини підприємства, вважає, що відповідач по справі повинен відшкодувати йому моральну шкоду, оскільки, винним у заподіянні позивачу фізичної і моральної шкоди є підприємство Публічне акціонерне товариство «АрселорМіттал Кривий Ріг», що у порушення діючого законодавства не створило не шкідливі і безпечні умови праці, не виконувало передбачені законом і нормативними актами норми і права охорони праці, гігієнічні регламенти і нормативи, не приймало заходів для облегшення або зменшення впливу шкідливих факторів на робочих місцях.

Крім того зазначив, що факт провини підприємства підтверджується актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння), висновком ЛЕК ДУ «Український науково - дослідний інститут промислової медицини», яким позивачу було встановлене професійне захворювання (медичний висновок № 2002 від 09.11.2021р.), копіями виписок з амбулаторної картки. Вказані документи свідчать про зв`язок противоправної поведінки і шкоди, яка завдана позивачу як суб`єкту трудових правовідносин.

Оскільки професійні захворювання виникли в позивача внаслідок порушення адміністрацією підприємства, де він працював, що воно саме і визнало в акті розслідування, норм з безпеки праці під час виконання трудових обов`язків, то заподіяна моральна шкода випливає з трудових правовідносин і має відшкодовуватися роботодавцем, який не створив безпечних умов праці.

За висновком МСЕК від 25.01.2022 року серії 12 ААА № 060109 позивачу булла первинно встановлена втрата професійної працездатності в розмірі 65% (40% - радикулопатія, 10% - ХОЗЛ, 15% - туговух.) та 3 група інвалідності, що підтверджується довідкою МСЕК Серія 12ААВ № 130084 від 25.01.2022 року з переоглядом 01.02.2023 року. 12.01.2023 року, позивач пройшов повторний огляд медико-соціальною експертною комісією, де підтверджено ступінь втрати професійної працездатності в розмірі 65% (40% - радикулопатія, 10% - ХОЗЛ, 15% - туговух.), що підтверджується довідкою МСЕК серії 12 ААА № 127035 від 12.01.2023 р. та 3 група інвалідності, що підтверджується довідкою МСЕК серії 12 ААВ № 130692 від 12.01.2023 року - безстроково.

Згідно рекомендацій МСЕК, позивачу протипоказана важка фізична праця, тривала хода, вимушена поза, переохолоджена, він потребує забезпечення лікарськими засобами, виробами медичного призначення.

Позивач зазначає, що внаслідок отримання професійних захворювань позивач змушений постійно бути під наглядом лікарів, щороку проходити стаціонарне лікування для підтримання свого здоров`я, проходити чисельні медичні огляди та обстеження, медико-соціальні експертні комісії, відновлювальні процедури і лікування. Змінився образ та якість життя, що завдає йому моральних страждань. Крім того, позивач зазначає, що стан його здоров`я не дає змоги тривалий час виконувати фізичну роботу, довго сидіти в одному положенні, погано переносить спеку та холод, адже суглоби швидко реагують на зміну температури і починається біль. Попри вік, через стан здоров`я позивач не може влаштуватися на роботу, щоб матеріально допомагати сім`ї. Його постійно турбує стійкий виражений біль у шийному та попереково - крижовому відділах хребта, що віддає в ліву руку, тазовий пояс та праву ногу. Слабкість, оніміння в лівій руці, трудності під час рухів та біль у плечових , ліктьових суглобах, болі в кистях, судоми у м`язах кінцівок, загальна слабкість, утруднена хода, задишка при фізичному навантаженні.

Позивач зазначає, що тривалий процес лікування захворювання, пов`язаного з виробництвом, позбавляє його можливості вести повноцінний спосіб життя. Він постійно відчуває фізичні страждання та біль, обґрунтовані поганим самопочуттям та особливостями лікування. Окрім того, внаслідок отриманого ушкодження здоров`я, систематичною необхідністю отримання медичної допомоги, він постійно відчуває психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях тривоги, дратівливості, у почуттях страху, поганому сні на фоні сильних больових відчуттів. Все це постійно і негативно позначається на душевному та фізичному станах, що позбавляє його можливості жити нормальним життям.

Посилаючись на вище викладене позивач просить суд стягнути з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» на його користь 335 000 гривень без відрахування з цієї суми податку з доходів фізичних осіб за спричинену моральну шкоду, заподіяну втратою працездатності внаслідок професійного захворювання.

Ухвалою суду від 10.02.2023 року вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін за наявними у справі матеріалами за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

В судове засідання сторони не викликалися, клопотання учасників провадження до суду про розгляд справи з викликом сторін до судового засідання не надходило.

Суд проводить судове засідання без фіксування технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст. 247 ЦПК України.

Відповідач ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг", отримавши копію позовної заяви та копію ухвали суду про відкриття провадження у справі, скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву.

Відзив на позовну заяву про відшкодування моральної шкоди, відповідачем було подано до суду та зареєстровано канцелярією суду в межах процесуального строку, встановленого ухвалою суду від 10.02.2023 р., відповідно до якого відповідач заперечує проти позову в повному обсязі, просить відмовити у його задоволенні, додатково зауваживши, що Позивач при пред`явленні позову про стягнення моральної шкоди має довести в чому полягає завдана шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю Відповідача її заподіяно, з яких міркувань виходив Позивач визначаючи розмір шкоди, та якими доказами він це підтверджує.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд доходить висновку про необхідність часткового задоволення позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що, відповідно до записів, які містяться в трудовій книжці, на ім`я ОСОБА_1 , вказано, що останній працював на підприємстві відповідача з 26.08.2008 року по 04.10.2010 року - прохідник (підземний), зайнятий повний робочий день в підземних умовах, дільниця №6 (нарізна), ш. ім.. Артема, ШУ з підземного видобутку руди, ВАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг»; з 04.10.2010 по 01.03.2012 - прохідник (підземний), дільниця №8 (гірничопідготовча), ш. ім. Артема, ГД, ВАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг»; з 01.03.2012 року по 26.01.2022 - прохідник (підземний), зайнятий повний робочий день в підземних умовах, дільниця №37 (прохідницька), ШУ з підземного видобутку руди (на правах шахт), ГД, ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг». (а.с. 6-7)

Висновком ЛЕК ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» від 09.11.2021р. №2002 Позивачу було встановлено такі професійні захворювання: Радикулопатія попереково-крижова L5, S1 та шийна С6, С7, С8 з вираженими статико-динамічними порушеннями, стійким больовим і м`язово - тонічним синдромами, вираженим периферичним нйросудинним синдромом верхніх кінцівок, нейродистрофією у вигляді двобічного плечолопаткового пері артрозу (ПФ другого ступеня), остеоартрозу у поєднанні з пері артрозом ліктьових і колінних суглобів (ПФ другого ступеня). Хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії ), група А. ЛН першого ступеня. Хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість другого ступеня (з легким зниженням слуху) - за класифікацією В.О. Остапкович і Н.І. Пономарьової. (а.с. 23-24)

По факту професійного захворювання позивача було проведено розслідування комісією, створеною на підприємстві, про що був складений Акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) від 08.12.2021 року №21, де в п. 17 вказано, що Хронічне професійне захворювання виникло за таких обставин: «Внаслідок недосконалості конструктивних особливостей обладнання у місцях виконання робіт підпадав під дію фізичного перевантаження, шкідливого впливу пилу та шуму, що перевищували нормативні показники через недосконалість робочого місця».

В п. 18 Акту зазначено: «Причини виникнення хронічного професійного захворювання: фізичне навантаження, пил, шум.

Фізичне навантаження: зовнішнє фізичне динамічне навантаження - пр. регіональному навантаженні - до 48.6 кг/м (Вт) при нормі 45 кг/м (Вт); маса вантажу, що постійно підіймається та переміщується вручну - до 38 кг. При нормі до 30 кг.; величина статичного навантаження за зміну при утриманні вантажу, докладанні зусиль - двома руками до 264 100 кг/с при нормі 70 000 кг/с; за участю м`язів тулуба та ніг - до 125 400 кг/с при нормі 100 000 кг/с; робоча поза (незручна та фіксована, вимушена, стоячи % зміни) - незручна/вимушена/стоячи від 32,2/14,4/ - до 51,2/2,6/- %при нормі 25/10%; нахили тулуба (вимушені, більше 30° ), кількість за зміну - від 140 до 320 разів при нормі 51-100 разів згідно з вимогами Державних санітарних норм та правил «Гігієнічна класифікація праці за показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, важкості та напруженості трудового процесу» № 248 від 08.04.2014.

Пил:аерозолі переважно фіброгенної дії з вмістом діоксиду кремнію 10-70 % - від 2,3 до 5,0 мг/м3, що перевищує ГДК у 1,15 - 2,5 разів згідно з ГОСТ 12.1.005-88 «Общие санитарно - гигиенические требования к воздуху рабочей зоны».

Шум: Еквівалентний рівень шуму від 96 до 106 при нормативному значенні 80 дБА, що перевищує допустимий рівень на 17-28 дБА згідно ДСН 3.3.6.037-99 «Санітарні норми виробничого шуму, ультразвуку та інфразвуку».

Відповідно до п. 20 Акту розслідування професійного захворювання від 08.12.2021 року , у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 працював 13 років і 3 місяці в умовах впливу шкідливих факторів та неодноразову зміну керівництва структурного підрозділу, визначити конкретних посадових осіб, які відповідальні за профілактику виникнення професійного захворювання неможливо. (а.с. 12-16)

За висновком МСЕК від 25.01.2022 року серії 12 ААА № 060109 позивачу була встановлена втрата професійної працездатності в розмірі 65 % (40% - радикулопатія, 10% - ХОЗЛ, 15% - туговухість) первинно з наступною датою переогляду 01.01.2023 року та третя група інвалідності за висновком МСЕК від 25.01.2022 року серії 12ААВ № 130084. (а.с. 19)

12.01.2023 року за висновом МСЕК серії 12 ААА № 127035 від 12.01.2023 р. ОСОБА_1 повторно встановлено втрата професійної працездатності 65% (40% - радикулопатія, 10% - ХОЗЛ, 15% - туговух.), та 3 група інвалідності (довідка МСЕК серії 12 ААВ № 130692 від 12.01.2023 року) - безстроково. (а.с. 19, 20)

Згідно рекомендацій МСЕК, ОСОБА_1 потребує «медикаментозного лікування, забезпечення виробами медичного призначення». (а.с. 19)

Статтею 3 Конституції України зазначено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Крім того, статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. При цьому, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Відповідно до Закону України «Про охорону праці», на підприємство покладено обов`язок забезпечити якісні та безпечні умови праці.

В наслідок отримання професійного захворювання, останнє спричиняє позивачу фізичні страждання: стійкий виражений біль у шийному та попереково - крижовому відділах хребта, що віддає в ліву руку, тазовий пояс та праву ногу. Слабкість, оніміння в лівій руці, трудності під час рухів та біль у плечових, ліктьових суглобах, болі в кистях, судоми у м`язах кінцівок, загальна слабкість, утруднена хода, задишка при фізичному навантаженні.

Рішенням Конституційного Суду України від 08.10.2008 №20рп-08 по справі № 1-32/2008 встановлено, що громадяни, які потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, мають право на відшкодування моральної шкоди відповідно до ст. 1167 ЦК України та ст.237-1 КЗпП України за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця).

У п.13 Постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно до ст.237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків, що вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України - моральна шкода завдана фізичній або юридичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала. Згідно п.3 ч. 1 ст. 268 ЦК України відносини з приводу відшкодування моральної шкоди, пов`язаної з ушкодженням здоров`я, випливають з порушення немайнових прав, а тому не мають строку позовної давності. У відповідності до ст. 4 ЗУ «Про охорону праці» від 14 жовтня 1992 року N 2694-XII державна політика в області охорони праці базується на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення незалежних, безпечних умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які постраждали від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.

З огляду на правову позицію Європейського суду з прав людини, висловлену у рішенні від 08.11.2005 року "Кечко проти України" у випадках, коли з набуттям чинності певного закону його нормами призупиняється дія положень закону, що був прийнятий раніше, до спірних правовідносин застосовується закон, що діяв на момент виникнення у особи відповідного права. При цьому рішенням Конституційного Суду України № 20-рп/2008 від 08.10.2008 року з питання відшкодування моральної шкоди безпосередньо роботодавцем, у абзаці 9-му пункту 5-го встановлено, що саме право громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 Цивільного кодексу України та статтею 237-1 Кодексу законів про працю України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця).

Відповідно до статті 153 КЗпП України з забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків.

Суд прийшов до висновку, що виниклі правовідносини врегульовані статтею 237-1 КЗпП України, якою передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають він нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У зв`язку з тим, що відповідно до положень ст. 237-1 КЗпП України відшкодувати працівнику моральну шкоду у випадку, передбаченому даною статтею, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивача настала внаслідок професійного захворювання, спричиненого негативними виробничими факторами під час виконання позивачем трудових обов`язків, і моральну шкоду йому заподіяно ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, суд дійшов висновку про необхідність відшкодування на користь позивача моральної шкоди з відповідача.

Враховуючи встановлені судом обставини, які знайшли підтвердження в наданих доказах, встановлений факт завдання моральної шкоди позивачу підприємством - відповідачем внаслідок порушення вимог законодавства про охорону праці, суд вважає, що причинена моральна шкода підлягає частковій компенсації.

Рішенням Конституційного Суду України від 27.01.2004 №1-рп/2004передбачено: «4.1. Відповідно до статей 23, 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Як наслідок, моральна шкода, заподіяна умовами виробництва, спричинює порушення таких особистих немайнових прав, як право на життя, право на охорону здоров`я тощо.

Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричинюють йому моральні та фізичні страждання..».

Визначене спростовує твердження відповідача про відсутність доведення позивачем наявності моральних страждань. Отже, наявність фізичних страждань і викликає моральні страждання, адже фізичний біль неможливо переносити без душевного болю - це є аксіоматична парадигма людського життя і навряд чи потребує якогось казуістичного опосередкованого доведення, на якому наполягав представник відповідача. Хоча, на спростування доводів представника відповідача, матеріали справи переконливо доводять, що стан залежності позивача від його хвороби на сьогоднішній день є даність, яка формує його сприйняття оточуючого світу, породжує відчуття неповноцінності, яке тільки посилюється у позивача, перетворюючись на справжню муку.

Суд відхиляє заперечення відповідача в частині доводів про те, що позивач не навів доказів завдання йому моральної шкоди, оскільки такі доводи не ґрунтуються на законі та спростовуються вищенаведеними висновками суду. Доводи представника відповідача щодо відсутності факту встановлення наявності доказу вини відповідача суд не приймає до уваги, оскільки судом встановлені обставини щодо наявності правових підстав для відшкодування моральної шкоди позивачу. З урахуванням викладеного, доводи відповідача про те, що позивачем не надано жодного доказу, яким би підтверджувався факт спричинення йому моральної шкоди у зв`язку з втратою працездатності, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки уже самим фактом втрати позивачем професійної працездатності йому спричинена моральна шкода.

Крім того, ст. 13 Закону України «Про охорону праці» передбачено, що роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці та несе безпосередньо відповідальність за порушення зазначених вимог. Більше того, як вбачається з аналізу норм ч. 2 ст.153, ст.173, ч.1 ст.237-1 КЗпП України, до юридичного складу, який є підставою правовідносин по відшкодуванню моральної шкоди, входять моральні страждання працівника або втрата нормальних життєвих зв`язків, або необхідність для працівника додаткових зусиль для організації свого життя. При цьому, вина власника не названа серед юридичних фактів, які входять до такого юридичного складу.

З трудової книжки позивача та Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, встановлено, що позивач переважний час своєї трудової діяльності працював у відповідача, та хронічні захворювання отримав, зокрема і через роботу в шкідливих умовах при виконанні ним трудових обов`язків та на території підприємства відповідача ПАТ «АМКР».

Рішенням Конституційного Суду №20-рп/2008 від 08.10.2008 р. встановлено, що обов`язок по відшкодуванню моральної шкоди покладається на підприємства, які заподіяли шкоду.

Суд вважає, що в даному випадку саме відповідач - ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" повинен виплатити позивачеві моральну шкоду, так як відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган, а статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує роз`яснення наведені в п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в правах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4від 31.03.1995 з подальшими змінами, й приймає до уваги конкретні обставини по справі, зокрема: ступінь, характер, обсяг і тривалість страждань позивача, ступінь втрати професійної працездатності за професійним захворюванням, час протягом якого позивач працював у відповідача на посаді пов`язаної з виникненням професійного захворювання, глибину і ступінь його моральних страждань пов`язаних з фізичним станом здоров`я, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, і наслідків, що наступили.

Як вбачається з матеріалів справи, причиною професійного захворювання позивача є фізичне навантаження, пил, шум.

Крім того, внаслідок професійного захворювання позивач неодноразово звертався за медичною допомогою, що підтверджується численними медичними висновками та виписками (а.с. 25, 26, 27, 28, 29-30, 31-32, 33-34, 35-36)

Обґрунтовуючи розмір відшкодування моральної шкоди, в рамках заявлених позовних вимог, з врахуванням вказаних позивачем та встановлених судом обставин, характеру спричиненої моральної шкоди та виходячи з міркувань розумності, виваженості та справедливості, також враховуючи факт, що позивач пропрацював на підприємстві відповідача в умовах впливу шкідливих факторів 13 років і 3 місяці, суд вважає можливим стягнути на користь позивача моральну шкоду в розмірі 260 000,00 (двісті шістдесят тисяч) грн., що буде відповідати тим стражданням і переживанням, які він щоденно зазнає.

Згідно ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору.

Згідно з пункту 1 частини 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою або фізичною особою-підприємцем ставка судового збору складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати.

Отже, з відповідача, з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг», в дохід держави підлягає до стягнення судовий збір в розмірі 2600 грн. - відповідно до обсягу задоволених вимог.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 76-81, 89, 133, 141, 258-259, 263-265, 354 ЦПК України суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної втратою працездатності внаслідок професійного захворювання - задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Piг» (50095, м. Кривий Ріг, вулиця Криворіжсталі, буд. № 1, ) на користь ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 )260 000,00 (двісті шістдесят тисяч) гривень без відрахування з цієї суми податку з доходів фізичних осіб в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" (юридична адреса: м. Кривий Ріг, вул. Криворіжсталі, буд. 1, ) на користь держави судовий збір в сумі 2600,00 (дві тисячі шістсот) гривень.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Суддя: Н. А. Літвіненко