1 УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИСправа № 335/7435/23 2-з/335/81/2023
11 серпня 2023 року м. Запоріжжя
10.08.2023 року до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява ОСОБА_1 про визнання припиненою іпотеки квартири АДРЕСА_2 (реєстраційний номер обєкту в Реєстрі прав власності на нерухоме майно - 51117620), яка виникла на підставі Іпотечного договору від 22.06.2011 між нею та Акціонерним товариством «Український професійний банк», правонаступником якого є ТОВ ФК «Довіра та Гарантія».
Ухвалою суду від 11.08.2023 було відкрите провадження у справі за вказаною позовною заявою.
Одночасно з позовною заявою ОСОБА_1 подала заяву про забезпечення вказаного позову шляхом встановлення заборони на вчинення будь-яких реєстраційних дій щодо вказаного об`єкту нерухомого майна.
В обґрунтування своєї вимоги ОСОБА_1 послалась на те, що за умовами Іпотечного договору від 22.06.2011 відповідач у справі, як заставодержатель, має право звернути стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку, в тому числі шляхом продажу цього об`єкта нерухомого майна. При цьому раніше відповідач вже вчинив такий продаж з порушенням встановленого законом порядку, що змусило позивача звертатись до суду за захистом свого права власності. Зокрема, Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 01.11.2022 у справі № 335/9371/21, яке були залишено без змін постановою Запорізького апеляційного суду від 27.06.2023, за позовом ОСОБА_1 було визнано недійсним Договір купівлі-продажу від 03.06.2021, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щелковим Д.М. (реєстр. № 125), за умовами якого ТОВ ФК «Довіра та Гарантія» продало предмет іпотеки на користь ТОВ «2х2 Фінанс». Також вказаним рішенням суду за позивачем було визнане право власності на спірний предмет іпотеки та скасоване рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності на це майно за покупцем на підставі Договору купівлі-продажу від 03.06.201. Після набрання законної сили цими судовими рішенням позивач вжила заходів щодо внесення до Державного реєстру речових прав та їх обтяжень актуальних відомостей про своє право власності на спірний об`єкт нерухомості.
Відтак, позивач вказує на те, що, з огляду на попередню поведінку ТОВ ФК «Довіра та Гарантія», у неї є підстави побоюватись, що після відповідачем інформації про відкриття провадження у справі за її позовом про визнання іпотеки припиненою, відповідач може вдатись до здійснення нової купівлі-продажу спірного предмету іпотеки або в інший спосіб зробити виконання судового рішення, якщо позов буде задоволено, значно утрудненим або неможливим.
Вирішуючи подану заяву по суті, суд виходить з такого.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, забороною вчиняти певні дії.
Частиною першою статті 153 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо ЦПК України не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
З доданих до позовної заяви випливає, що факти, якими обґрунтована заява про забезпечення позову, дійсно мають місце. Зокрема, дійсно Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 01.11.2022 у справі № 335/9371/21, яке були залишено без змін постановою Запорізького апеляційного суду від 27.06.2023, за позовом ОСОБА_1 було визнано недійсним Договір купівлі-продажу від 03.06.2021, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щелковим Д.М. (реєстр. № 125), за умовами якого ТОВ ФК «Довіра та Гарантія» продало предмет іпотеки на користь ТОВ «2х2 Фінанс». Також вказаним рішенням суду за позивачем було визнане право власності на спірний предмет іпотеки та скасоване рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності на це майно за покупцем на підставі Договору купівлі-продажу від 03.06.201. Після набрання законної сили цими судовими рішенням позивач вжила заходів щодо внесення до Державного реєстру речових прав та їх обтяжень актуальних відомостей про своє право власності на спірний об`єкт нерухомості.
Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) з урахуванням доказів, наданих стороною для підтвердження своїх вимог, має пересвідчитись, зокрема у тому, що між сторонами дійсно виник спір, існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також співмірність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, що звернулася з таким клопотанням, заявленим позовним вимогам.
Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.
Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведене до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.
Під час оцінки такої співмірності суду необхідно враховувати безпосередній зв`язок заяви про забезпечення позову з предметом позову, співвідношення заявленій вимозі, необхідність вжиття забезпечувальних заходів.
При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.
Відповідно до ч. ч. 1 3 ст. 25 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» проведення реєстраційних дій зупиняється на підставі:
1) судового рішення про заборону вчинення реєстраційних дій, що набрало законної сили;
2) заяви власника об`єкта нерухомого майна про заборону вчинення реєстраційних дій щодо власного об`єкта нерухомого майна.
Судове рішення або заява власника об`єкта нерухомого майна про заборону вчинення реєстраційних дій реєструється у Державному реєстрі прав.
Державний реєстратор приймає рішення про відновлення реєстраційних дій на підставі судового рішення про скасування судового рішення, що було підставою для прийняття рішення про зупинення проведення реєстраційних дій та/або судового рішення про скасування заборони вчинення реєстраційних дій, або на підставі заяви власника об`єкта нерухомого майна про відкликання власної заяви про заборону вчинення реєстраційних дій, зареєстрованих у Державному реєстрі прав.
З наведеного випливає, що заборона вчинення реєстраційних дій щодо нерухомого майна є підставою лише для тимчасового зупинення проведення таких дій. Заборона вчинення реєстраційних дій реєструється шляхом внесення до бази даних заяв Державного реєстру прав судового рішення про заборону вчинення реєстраційних дій. До заяви додається електронна копія відповідного судового рішення. При цьому, за результатами розгляду зазначеної заяви жодні рішення не приймаються, а відомості про заборону вчинення реєстраційних дій не вносяться до розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав. У разі зупинення державної реєстрації прав заява про державну реєстрацію прав залишається нерозглянутою до скасування заборони вчинення реєстраційних дій. Після скасування заборони вчинення реєстраційних дій розгляд заяви про державну реєстрацію прав поновлюється.
Не вдаючись до оцінки законності та обґрунтованості позовних вимог, у суду немає підстав не погоджуватись і з тим, що невжиття такого заходу забезпечення позову, як заборона вчинення реєстраційних дій щодо спірного об`єкта нерухомості, може потягнути утруднення або унеможливлення виконання рішення суду, у разі задоволення позову, щодо проведення дій з реєстрації припинення іпотеки, оскільки до закінчення судового розгляду заінтересовані особи не будуть позбавлені можливості вчинити дії щодо відчуження спірного предмета іпотеки.
Беручи до уваги наведені міркування, суд враховує, що обраний позивачем спосіб забезпечення позову не суперечить вимогам чинного законодавства, відповідає характеру права, за захистом якого вона звернулась до суду з позовом, не виходить за межі предмету та підстав цього позову, а його застосування не призведе до вирішення по суті заявлених позовних вимог або до порушення прав чи законних інтересів сторін чи третіх осіб.
Водночас суд вважає зайвим наявну у заяві конкретизацію щодо встановлення заборони вчинення реєстрації дій для всіх осіб, які відповідно до закону мають право їх вчиняти.
Як випливає із змісту ст. ст. 16, 25 Закону України «Про державу реєстрацію речових прав на нерухоме майно», заборона вчинення реєстраційних дій як підстава зупинення їх проведення не є персоніфікованою, а відомості про таку заборону можуть бути внесені до Державного реєстру прав будь-яким реєстратором на підставі копії відповідного судового рішення, поданого заінтересованою особою, і в подальшому є обов`язковими також для будь-якого реєстратора.
Враховуючи вищенаведене, керуючись ст. ст. 7, 149, 150, 153 ЦПК України, суд
1.Заяву ОСОБА_1 про забезпечення її позову до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про визнання іпотеки припиненою, - задовольнити.
2.Заборонити проведення реєстраційних дій щодо квартири АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкту в Реєстрі прав власності на нерухоме майно - 51117620), до набрання законної сили судовим рішенням по суті спору у цивільній справі № 335/7435/23 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про визнання припиненою іпотеки, що виникла на підставі Іпотечного договору від 22.06.2011 між ОСОБА_1 та Акціонерним товариством «Український професійний банк», правонаступником якого є ТОВ ФК «Довіра та Гарантія».
Ухвала набирає законної сили з моменту підписання, але може бути оскаржена безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання, а у разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, - протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії ухвали.

Суддя М.М. Мінаєв