Справа № 579/869/23
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

24 липня 2023 року Кролевецький районний суд Сумської області в складі:

головуючого судді Придатка В.М.

з участю: секретаря судового засідання Клишкової Ю.В.

заявника ОСОБА_1

представника заінтересованої особи Білогруд О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кролевець цивільну справу в порядку окремого провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Управління Державної міграційної служби України в Сумській області, про встановлення факту постійного проживання на території України,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою, в якій просить встановити факт його постійного проживання та території України станом на 24.08.1991 року включно на території України за адресою: АДРЕСА_1 .

Вимоги обґрунтовує тим, що він народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що в книзі записів актів громадянського стану про народження 12 вересня 1964 року зроблено відповідний запис за № 220 та видано свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 . Народився в місті Кролевець Сумської області. В 1979 році закінчив 8 клас Кролевецької середньої школи № 1 міста Кролевець Сумської області (нині Кролевецький ліцей № 1 Кролевецької міської ради) й одержав свідоцтво про здобуття освіти № НОМЕР_2 , як зазначається в довідці Кролевецького ліцею № 1 Кролевецької міської ради від 14 квітня 2023 року № 04-05/149. Відповідно до довідки Реутинського професійного аграрного ліцею від 03 квітня 2023 року № 100 навчався в Реутинському середньому СППУ № 2 з 06 вересня 1979 року по 28 листопада 1981 рік за професією майстер сільського будівництва. 23 серпня 1989 року документований паспортом громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року серії НОМЕР_3 , виданим Кролевецьким ВВС Сумської області. Відповідно до посвідчення управління Маріупольського СУ-3 Донбасдомнаремонт на право виробництва спеціальних робіт, виданого 24 грудня 1991 року за № 2298, освоїв професію монтажник сталевих і ж/б конструкцій.

Відповідно до довідки про звільнення виданою Роменською виправною колонією (№ 56)» від 12 травня 2021 року, з 12 травня 2015 року по 12 травня 2021 року відбував покарання в установах Державної кримінально-виконавчої служби звідки звільнений з державної установи «Роменська виправна колонія («56)». Є особою з інвалідністю 3 групи з УОРА, що підтверджується довідкою МСЕК Серії 12 ААА № 941813. Дата огляду 17 вересня 2018 року.

З моменту звільнення з державної установи «Роменська виправна колонія («56)» фактично мешкає в селі Ярове, Конотопського району Сумської області, що підтверджується довідкою Локнянського старостинського округу Конотопського району Сумської області від 26 квітня 2023 року № 32 та вважає, що наявні підстави для встановлення юридичного факту постійного проживання в Україні на момент проголошення незалежності України ОСОБА_1 як громадянина колишнього СРСР.

В судовому засіданні заявлені вимоги підтримав, просив задовольнити. Клопотав про долучення до матеріалів справи копії посвідчення №2298 від 24.12.1991 року.

Представник заінтересованої особи в судовому засіданні підтримав письмові пояснення, направлені на адресу суду (а.с.30-33), наголосив, що довідки з Локнянського старостинського округу №№31 та 32 містять неточності, а саме, дата народження заявника хибно зазначена як ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вважав, що для встановлення факту проживання на території України необхідне встановлення і доведення доказами поза сумнівом, що заявник дійсно проживав на території України станом на 24.08.1991 року або ж на 13.11.1991 року, однак матеріалами, доданими до заяви, ці обставини не підтверджуються. Повідомив, що заявник звертався до Управління Державної міграційної служби України в Сумській області з питання оформлення паспорта, однак йому було відмовлено за відсутністю підтверджуючих документів. У ході відібрання опитувальника у травні 2021 року було встановлено, що станом на 1991 рік заявник жив у Маруіполі, однак після направлення запиту до підприємства «Метінвест» було 29.07.2021 року отримано відповідь, що документів за 1991 рік у розпорядженні підприємства немає, правонаступником Маріупольського СУ-3 Донбасдомнаремонт підприємство не є. На даний час відсутня можливість направити повторні запити або витребувати інформацію з архівного відділу Маріупольської міської ради. Звернув увагу суду на те, що поясненнями свідків не підтверджується факт, що у с.Ярове заявник проживав саме на 24.08.1991 року або 13.11.1991 року. Погодився, що враховуючи записи про отримання допусків до робіт по газовому різанню і зварюванню від 25.10.1991 року та у газонебезпечних місцях від 28.10.1991 року, внесені і засвідчені печатками у посвідченні №2298 від 24.12.1991 року можуть слугувати підставами вважати, що станом на 13.11.1991 року заявник дійсно проживав у м.Маріуполь.

Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне.

Заявник ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що в книзі записів актів громадянського стану про народження 12 вересня 1964 року зроблено відповідний запис за № 220 та видано свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 . Народився в місті Кролевець Сумської області (а.с.5).

В 1979 році заявник ОСОБА_1 закінчив 8 клас Кролевецької середньої школи № 1 міста Кролевець Сумської області (нині Кролевецький ліцей № 1 Кролевецької міської ради) й одержав свідоцтво про здобуття освіти № НОМЕР_2 , що підтверджує довідка Кролевецького ліцею № 1 Кролевецької міської ради від 14 квітня 2023 року № 04-05/149 (а.с.12).

Відповідно до довідки Реутинського професійного аграрного ліцею від 03 квітня 2023 року № 100, заявник навчався в Реутинському середньому СППУ № 2 з 06 вересня 1979 року по 28 листопада 1981 рік за професією майстер сільського будівництва (а.с. 13).

Згідно довідки Локнянського старостинського округу Конотопського району Сумської області від 26 квітня 2023 року № 31, гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 1980 року по 1983 рік був зареєстрований і проживав в с. Ярове Конотопського району (колишнього Кролевецького) Сумської області в домогосподарстві АДРЕСА_2 , на протязі 1983 року вибув у домогосподарство АДРЕСА_3 , звідки і знявся з реєстрації 25.02.1983 року по вербовці (згідно погосподарської книги № 4 за 1983-1985 роки) (а.с.7-11).

28 листопада 1983 року заявник отримав паспорт громадянина СРСР НОМЕР_4 , виданий Кролевецьким ВВС Сумської області, а 23 серпня 1989 року у зв`язку з втратою паспорта документований паспортом громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року серії НОМЕР_5 , виданим Кролевецьким ВВС Сумської області, а 21.12.1989 року Комунарським РВВС Луганської (Ворошиловградської) області по досягненні 25-річного віку до вказаного паспорта вклеєно фото заявника, що підтверджується копією форми №1 та письмовими поясненнями представника заінтересованої особи (а.с.32, 34).

Як вбачається за змістом Повного витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №6 від 05.05.2023, заявник 11.01.1985 року в м.Комунарськ (нині Алчевськ) Ворошиловградської (нині Луганської) області уклав шлюб та проживав за адресою АДРЕСА_4 з ОСОБА_2 , 1945 року народження. Від шлюбу має доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.37-38).

Як вбачається за змістом Повного витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб №5 від 05.05.2023, заявник 18.09.1990 року уклав шлюб з ОСОБА_4 , 1960 р.н., при цьому місце проживання у витязі зазначено АДРЕСА_5 , відомості про розірвання попереднього шлюбу - актовий запис №26 від 14.01.1987. Вказаний шлюб розірвано (а/з 262 від 14.10.1991 року), про що Приморським відділом ДРАЦС Маріупольського міського управління юстиції внесено відповідну інформацію до реєстру (а.с.35-36).

Відповідно до посвідчення управління Маріупольського СУ-3 Донбасдомнаремонт на право виробництва спеціальних робіт, виданого 24 грудня 1991 року за № 2298, освоїв професію монтажник сталевих і ж/б конструкцій. Посвідчення також містить записи про отримання допусків до робіт по газовому різанню і зварюванню від 25.10.1991 року та у газонебезпечних місцях від 28.10.1991 року, внесені і засвідчені печатками (а.с.15-16).

Відповідно до довідки про звільнення, виданою Роменською виправною колонією (№ 56)» від 12 травня 2021 року, з 12 травня 2015 року по 12 травня 2021 року відбував покарання в установах Державної кримінально-виконавчої служби звідки звільнений з державної установи «Роменська виправна колонія («56)», що підтверджуєтсья копією довідки та вироку Конотопського міськрайонного суду від 14.07.2015 року (а.с.17, 19-20).

Заявник є особою з інвалідністю 3 групи з УОРА, що підтверджується довідкою МСЕК Серії 12 ААА № 941813. Дата огляду 17 вересня 2018 року (а.с.18).

Суд критично оцінює довідку Локнянського старостинського округу Конотопського району Сумської області від 26 квітня 2023 року № 32, згідно з якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з квітня місяця 1921 року по теперішній час проживає в АДРЕСА_1 , оскільки у довідці міститься неточність у зазначенні дати народження заявника і очевидна похибка у зазначенні початку періоду проживання (а.с.6).

Допитана в судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_5 суду пояснила, що знайома із заявником, знає, що у 1980-1982 роках він мешкав у с.Ярове Кролевецького району, чим займався, не пам`ятає. Відомостями, чи проживав у с.Ярове заявник у 1991 році, не володіє.

Допитаний в судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_6 суду пояснив, що знав матір заявника і жив неподалік. Певний час працював у корівнику разом із заявником, але точний період назвати не спромігся. Відомостями, чи проживав у с.Ярове заявник у 1991 році, не володіє.

У статті 3 Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права; права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом, що прямо передбачено у частині першій статті 8, статті 21, частині першій статті 24 Конституції України.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до частини другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Отже, законодавством передбачено встановлення юридичних фактів щодо виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, до яких відносяться й факти, що породжують право особи на підтвердження належності до громадянства України, зокрема, постійного проживання на території України.

Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України або набрання чинності Законом України "Про громадянство України" є підставою для оформлення належності до громадянства України відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону.

Згідно з пунктами 1, 2 частини першої статті 3 Закону України "Про громадянство України" громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" проживали в Україні і не були громадянами інших держав.

Особи, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, є громадянами України з 24 серпня 1991 року, зазначені у пункті 2, - з 13 листопада 1991 року (частина друга статті 3 Закону України "Про громадянство України").

Встановлення факту постійного проживання на території України є підставою для оформлення належності до громадянства України.

Юридичне значення має лише факт постійного проживання на території України особи, дитини, батьків дитини (одного з них) або іншого її законного представника на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) або набрання чинності Законом України від 08 жовтня 1991 року № 1636-ХІІ "Про громадянство України"(13 листопада 1991 року).

Для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до положень статті 293 ЦПК України та статті 3 Закону України "Про громадянство України" і залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року; постійного проживання на території України за станом на 13 листопада 1991 року.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону України "Про громадянство України" особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України.

Пунктом 3 частини другої статті 9 Закону України "Про громадянство України" визначено, що безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п`яти років є однією з умов прийняття до громадянства України.

Для встановлення факту набуття громадянства України предметом розгляду в суді можуть бути заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року; постійного проживання на території України за станом на 13 листопада 1991 року; постійного проживання дитини на території України станом на 24 серпня 1991 року або станом на 13 листопада 1991 року; постійного проживання на території України батьків (одного з них) дитини або іншого законного представника, з яким дитина постійно проживала станом на 24 серпня 1991 року чи 13 листопада 1991 року; постійного проживання особи на території України чи Української РСР на момент набрання законної сили вироку суду; наявності родинних зв`язків заявника з його батьками (усиновителями, з дідом, бабою); постійного проживання на території України діда та баби заявника; народження на території України батьків заявника, діда чи баби тощо; народження на території України батьків заявника, діда чи баби тощо.

Тобто, на підставі статті 8 Закону України "Про громадянство України" встановлюється набуття громадянства України.

Відповідно до підпункту "а" пункту 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента від 27 березня 2001 року № 215/2001, (далі - Порядок), встановлення належності до громадянства України стосується громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року.

Одним із документів для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону "Про громадянство України", що подає особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, є судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року (підпункт "в" пункту 8 Порядку, в редакції, чинній на час звернення заявника до суду). Отже, у таких випадках одним із необхідних документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року.

Пунктом 44 Порядку встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Таким чином, відповідно до положень Закону України "Про громадянство України" і Порядку для набуття громадянства України заявник повинен, зокрема, подати документи, що підтверджують народження його на території України чи постійне проживання на ній, або підтверджують родинні відносини з такою особою, або рішення суду.

Ураховуючи вищезазначене, слід дійти висновку, що належність до громадянства України встановлюється на підставі статті 3 Закону України "Про громадянство України" і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час та такий факт підлягає встановленню на підставі судового рішення.

Подібні правові висновки висловлені у постановах Верховного Суду від 24 лютого 2021 року у справі № 522/20494/18 (провадження № 61-6498св20), від 05 квітня 2021 року у справі № 523/14707/19 (провадження № 61-16116св20).

Надані заявником документи, на переконання суду, доводять факт проживання ОСОБА_1 на території України станом на 13.11.1991 року. Так, заявник народився у с. Ярове Кролевецького району Сумської області, тобто на території колишнього СРСР. За положеннями Закону України «Про громадянство» усі громадяни колишнього СРСР, які на момент набрання чинності Законом України від 08 жовтня 1991 року № 1636-ХІІ "Про громадянство України"(13 листопада 1991 року) постійно проживали на території України, є громадянами України. Такі особи є громадянами України з 13 листопада 1991 року.

Згідно наявних у матеріалах справи письмових доказів вбачається достатньо підстав вважати, що ОСОБА_1 з 18.09.1990 року постійно проживав у м. Маріуполі, Україна.

Беручи до уваги встановлені судом обставини, та вищевикладені приписи чинного законодавства, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , постійно проживав на території України, в тому числі на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство» 13 листопада 1991 року. Зазначений факт підлягає встановленню судом, оскільки від нього залежить реалізація прав заявника, а саме отримання нею паспорту громадянина України.

З урахуванням викладеного, суд вважає заяву ОСОБА_1 обґрунтованою, тому її належить задовольнити в цій частині. В той же час проживання ОСОБА_1 саме за вказаною у заяві адресою АДРЕСА_1 , не знайшло свого підтвердження у ході розгляду справи.

Судовий збір у розмірі 536,80 грн. слід віднести на рахунок заявника, оскільки в окремому провадженні судовий збір не відшкодовується.

На підставі викладеного та керуючись 258, 259, 261, 263-265, 268, 354, 355Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

вирішив:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Управління Державної міграційної служби України в Сумській області, про встановлення факту постійного проживання на території України - задовольнити частково.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на території України станом на 13 листопада 1991 року.

Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення (з дня складання повного тексту).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 03.08.2023 року.

Суддя В. М. Придатко