справа 278/3970/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 серпня 2023 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області в складі головуючого судді Євгена Татуйка, розглянув заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі за її позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,--

В С Т А Н О В И В :

До суду надійшла вказана заява про забезпечення позову згідно якої її автор просить суд ухвалити рішення про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

У обґрунтування заявленого зазначає, що, на її переконання, остання, як позивач у рамках даного провадження, є незахищеною у разі відчуження оспорюваного предмету нерухомості відповідачем. Відтак, заявниця просить суд вжити відповідні заходи забезпечення позову.

Процесуальним законом дане питання врегульовано наступним чином.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду (ч. 2 ст. 149 ЦПК України).

Заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду) (ч. 1 ст. 153 ЦПК України).

Пленум Верховного Суду України у своїй постанові № 9 від 22.12.2006 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову" зазначив, що "розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам" (пункт 4). Постановляючи ухвалу про забезпечення позову, необхідно враховувати, що прийняття такого рішення доцільне лише в разі достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Проаналізувавши зміст заяви, поданої позивачем, суд вважає, що вказана заява не підлягає задоволенню, оскільки суду не надано належних та допустимих доказів того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання майбутнього рішення суду, останньою не доведено суду той факт, що вжиття заходів забезпечення позову саме таким шляхом, який зазначено в заяві, не порушить прав, свобод та інтересів будь-яких інших осіб, зокрема відповідача.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України).

Заявником у підтвердження обставин, якими вона обґрунтовує вимоги, не надано суду жодних доказів. Не наведено суду і обставин які б свідчили про нагальність заявлених заходів.

Більше того, з направленого позову у редакції на момент розгляду заяви про вжиття заходів забезпечення позову на вирішення суду поставлено вимогу про визнання права власності на квартиру за набувальною давністю. Текст позову містить згадування про те, що позивачка оселилась у квартирі відповідачки (свекруха заявниці) і стала проживати там разом із своїм чоловіком (сином відповідачки). Згодом став проживати у квартирі і спільний їх син. Місце реєстрації позивачки у іншому житловому приміщенні. За таких обставин, просить суд задовольнити позов, а наразі вжити заходів його забезпечення шляхом накладення арешту. Проаналізував зміст заявлених вимог і суть правовідносин, суд не вважає наявними підстави для вжиття заходів забезпечення позову і через відсутність усіх обов`язкових складових для заявлення вимог про набуття власності за набувальною давністю, оскільки позивачка не заволодівала майном, а лише була його користувачем.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 153 ЦПК України, суд, --

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити у задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Житомирського апеляційного суду.

Повне рішення складено 16 серпня 2023 року.

Суддя Євген Татуйко