Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.07.2023 Справа №607/7367/22

24 липня 2023 року м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі: головуючого судді Позняка В.М., за участю секретаря судового засідання Шимків Л.І.,

позивача ОСОБА_1 , позивача ОСОБА_2 , їх представника адвоката Мельниченка М.С., представника відповідача ОСОБА_3 адвоката Василишина К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в інтересах яких діє адвокат Мельниченко Микола Сергійович, до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення безпідставно набутих коштів,

ВСТАНОВИВ:

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в інтересах яких діє адвокат Мельниченко М.С., звернулися в суд із позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , в якому просили: стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 безпідставно набуті кошти у розмірі 76 550 грн; стягнути із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 безпідставно набуті кошти у розмірі 26 449 грн; стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 безпідставно набуті кошти у розмірі 12 500 грн.

Позовні вимоги обґрунтовують тим, що 04 березня 2019 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 була досягнута домовленість про купівлю-продаж з розстрочкою платежу автомобіля марки «Audi A6 Allroad», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 . За цією домовленістю позивач зобов`язувався сплатити на користь відповідача завдаток в розмірі 134 000 грн, що еквівалентно 5000 доларів США та до 04 вересня 2019 року повністю сплатити на користь ОСОБА_3 другу частину від домовленої ціни, шляхом зарахування на зазначені відповідачем банківські реквізити авансові щомісячні платежі за придбання вказаного автомобіля. Факт зазначеної домовленості та передачі грошових коштів засвідчується відповідною розпискою, складеною у присутності свідка - ОСОБА_2 09 серпня 2019 року ОСОБА_6 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб, пілся чого чоловікові присвоєну прізвище « ОСОБА_7 ». На виконання вказаної домовленості позивачами у період з 07 червня 2019 року по 04 листопада 2019 року, в рахунок сплати вартості ціни автомобіля «Audi A6 Allroad», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснено грошові перекази на банківські рахунки ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , які останній надав позивачам за допомогою мессенджера «Телеграм», зокрема 07 червня 2019 року ОСОБА_8 здійснив переказ грошових коштів ОСОБА_4 в сумі 26 449 грн; 04 вересня 2019 року ОСОБА_8 здійснив переказ грошових коштів ОСОБА_5 в сумі 12 500 грн; 04 листопада 2019 року ОСОБА_9 здійснила переказ грошових коштів ОСОБА_3 в сумі 73 950 грн; 03 жовтня 2019 року ОСОБА_9 здійснила переказ грошових коштів ОСОБА_3 в сумі 2500 грн; 03 жовтня 2019 року ОСОБА_9 здійснила переказ грошових коштів ОСОБА_3 в сумі 100 грн. 18 грудня 2019 року ОСОБА_3 , отримавши кошти за автомобіль «Audi A6 Allroad», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , звернувся до СВ ТВП ГУНП у Тернопільській області із заявою про вчинення відносно нього кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України. За вказаним фактом розпочато кримінальне провадження, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0003609 від 18 грудня 2019 року. В рамках вказаного кримінального провадження винесено ухвалу про накладення арешту на автомобіль «Audi A6 Allroad», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який був вилучений у позивача. На даний час місцезнаходження автомобіля йому невідоме. Сплачені позивачами грошові кошти в якості часткового дострокового погашення боргу за автомобіль відповідачами не повернуті. Зазначили, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 вересня 2021 року, яке залишено без змін постановою Тернопільського апеляційного суду від 18 квітня 2022 року, ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні позову до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів. Суди дійшли висновку про те, що надання відповідачем ОСОБА_3 розписки-угоди без належного укладення між сторонами договору купівлі-продажу транспортного засобу не вважається договором укладеним відповідно до закону. Вказали, що оскільки договір купівлі-продажу між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 не укладено, будь-яких договірних зобов`язань чи інших нормативно-правових відносин між позивачами та відповідачами немає, тому відповіді набули і зберігають належні їм (позивачам) грошові кошти безпідставно, а тому такі кошти підлягають поверненню їм на підставі статті 1212 ЦК Уркаїни.

Посилаючись на наведене, просили задовольнити позов.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Сливки Л.М. від 14 листопада 2022 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження.

10 березня 2023 року відповідач ОСОБА_3 подав відзив на позовну заяву. Вказав, що позивачі вказують про те, що ОСОБА_3 безпідставно набув кошти ОСОБА_2 на підставі квитанцій №А542-2КС1-4НЕ7-МХВ7 від 03.10.2019 на суму 2 500 грн, № 864А-МВ10-5МСН-1А5С від 03.10.2019 року на суму 100 грн. По-перше, як вбачається із тексту копій квитанцій доданих позивачами платником переказу була ОСОБА_10 , а не ОСОБА_2 . Відтак, ідентифікувати платника, який перераховував грошові кошти на рахунки одержувача не представляється можливим. Зазначене підтверджується також листом-відповіддю банку «Альфа Банк» від 17.02.2022 року отриманого на ухвалу суду Апеляційної інстанції у справі № 607/12400/20 згідно із якою, інформація щодо платника у банківської установи відсутня. По-друге, як вбачається із тесту копій квитанцій доданих позивачем призначення платежу, що міститься в них сформовано як «дострокове погашення боргу за автомобіль Ауді А6». Однак, такі дані є фіктивними та не відповідають дійсності. Відповідачем сформовано на сайті НБУ за реквізитами квитанцій дійсні платіжні документи, в яких вказується інше призначення платежу, а саме переказ особистих коштів». Перерахування особистих коштів ОСОБА_11 на рахунки ОСОБА_3 не свідчить про безпідставне отримання майна, що регламентує ст. 1212 ЦК України. Тому, відповідач вводить суд в оману подаючи копії завідомо неправдивих платіжних документів (доказів). Крім того, вказав, що безпідставно набуті грошові кошти не підлягають поверненню, якщо потерпіла особа знає, що в неї відсутнє зобов`язання (відсутній обов`язок) для сплати коштів, проте здійснює таку сплату, тому, що вказана особа поводиться суперечливо, якщо згодом вимагає повернення сплачених коштів. ОСОБА_2 вказує, що оплата проводилась на виконання правовідносин, учасниками яких були ОСОБА_6 ( ОСОБА_1 ) та ОСОБА_3 , тому потерпіла особа - відповідачка знала, що в неї відсутнє зобов`язання (відсутній обов`язок) для сплати коштів ОСОБА_3 за операції пов`язані з користуванням (експлуатацією) автомобіля, проте, як це вказано у позові, все таки здійснила оплату, що свідчить про суперечливу поведінку.

Зазначив, що позивач вказує про безпідставне набуття ОСОБА_3 грошових коштів від ОСОБА_2 на підставі квитанції №A8H6-5X13-M9F1-KEK7 в сумі 73 950 грн. По-перше, як вбачається із тесту копії квитанції №A8H6-5X13-M9F1- КЕК7 доданій позивачами, призначення платежу, що міститься в ній сформовано як «погашення боргу за автомобіль Ауді А6». Водночас, доводжу до відома суд, що упродовж 2019 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 мали місце різного роду правовідносини (надання послуг, позичка грошових коштів, поповнення мобільного рахунку та ін.) предметом яких не був автомобіль Ауді А6. Зазначене підтверджується квитанціями № А542-2КС1-4НЕ7-МХВ7 від 03.10.2019 на суму 2 500 грн., № 864А-МВ10-5МСН-1А5С від 03.10.2019 року на суму 100 грн. з призначенням платежу переказ особистих коштів. Виключно із ОСОБА_6 ( ОСОБА_1 ), були домовленості щодо користування автомобілем Ауді А6. Вказане підтверджується і скріншотом переписки з месенджера, поданого позивачкою, згідно із якою картка на ім`я ОСОБА_3 прикріплена в повідомленні, що стосується заробітної плати.

Крім того, ОСОБА_2 вказує, що оплата проводилась на виконання правовідносин, учасниками яких були ОСОБА_6 ( ОСОБА_1 ) та ОСОБА_3 , тому потерпіла особа - відповідачка знала, що в неї відсутнє зобов`язання (відсутній обов`язок) для сплати коштів ОСОБА_3 за операції пов`язані з користуванням (експлуатацією) автомобіля, однак, як це вказано у позові, все таки здійснила оплату, що свідчить про суперечливу поведінку. Більше того, ОСОБА_2 , як вказано у позовній заяві неодноразово здійснювала перерахунок з призначенням «переказ особистих коштів» (тобто не за користування автомобілем) на ім`я ОСОБА_3 згідно із квитанціями № А542-2КС1-4НЕ7-МХВ7 від 03.10.2019 на суму 2 500 грн, № 864А-МВ10-5МСН- 1А5С від 03.10.2019 року на суму 100 грн, що свідчить про поведінку, яка не відповідає попереднім поведінці сторони. Не може особа без правової підстави тричі проводити сплату з різними призначеннями платежів. По-третє, якщо і припустити, що ОСОБА_2 здійснила перерахунок в сумі 73 950 грн ОСОБА_3 за свого чоловіка ОСОБА_1 , то такі кошти мали правову підставу, адже, і це не заперечується позивачем, ОСОБА_12 користувався автомобілем «Ауді А6», належним ОСОБА_3 у період з 04.03.2019 року по 22.01.2020 року. Згідно із домовленістю користування таким авто було платним. Тому такі кошти не мають правового статусу безпідставно набутого майна.

Вказав, що позивач вважає, що ОСОБА_4 безпідставно набула кошти від ОСОБА_6 ( ОСОБА_1 ) на підставі квитанції Т2М1-63С9-9635-В9Н6 в сумі 26 449 грн. По-перше, як вбачається із тексту копій квитанцій доданих позивачем платником платежу був ОСОБА_13 , а не ОСОБА_6 ( ОСОБА_1 ). Тому, ідентифікувати платника який перераховував грошові кошти на рахунки одержувача не представляється можливим. Зазначене підтверджується також листом-відповіддю банку «Пумб» від 14.02.2022 року отриманого на ухвалу суду Апеляційної інстанції у справі № 607/12400/20 згідно із якою, інформація щодо платника у банківської установи відсутня (копія листа долучено до позовної заяви). ОСОБА_14 не є позивачем у даній справі, а ймовірне ототожнення особи ОСОБА_15 із позивачем є припущенням самого Позивача. По-друге, як вбачається із тексту копій квитанцій доданих Позивачем призначення платежу, що міститься в них сформовано як «дострокове погашення боргу за автомобіль Ауді А6». Однак такі дані є фіктивними та не відповідають дійсності. Відповідачем сформовано на сайті НБУ за реквізитами квитанцій дійсні платіжні документи, в яких вказується інше призначення платежу, а саме «переказ особистих коштів». Перерахування особистих коштів ОСОБА_16 на рахунки ОСОБА_4 не свідчать про безпідставне отримання майна, що регламентує ст. 1212 ЦК України. Тому, відповідач вводить суд в оману подаючи копії завідомо неправдивих платіжних документів (доказів). По-третє, постановою Тернопільського апеляційного суду у справі №607/12400/20 встановлено, що квитанція №Т2М1-63С9-9635-В9ІТ6 від 07.06.2019 року, не містить інформації, що відправником грошових коштів є позивач, оскільки у вказаних квитанціях зазначено різні відправники та отримувачі. Також, позивачем не доведено належними та допустимими доказами у встановленому цивільним процесуальним законодавством порядку того факту, що ним перераховувалися кошти згідно наданих відповідачем реквізитів. Крім того, ОСОБА_6 ( ОСОБА_1 ) вказує, що оплата проводилась на виконання правовідносин, учасниками яких були ОСОБА_6 ( ОСОБА_1 ) та ОСОБА_3 , тому потерпіла особа ( ОСОБА_2 ) знала, що в неї відсутнє зобов`язання (відсутній обов`язок) для сплати коштів ОСОБА_17 за користування автомобілем, проте, як це вказано у позові, все таки здійснила оплату, що свідчить про суперечливу поведінку.

Зазначає, що позивач вважає, що ОСОБА_5 безпідставно набув кошти від ОСОБА_6 ( ОСОБА_1 ) на підставі квитанції X5P2-BH76-H16P-5C0K в сумі 12 500 грн. По-перше, я вбачається із тексту копій квитанцій доданих Позивачем платником переказу був ОСОБА_13 , а не ОСОБА_6 ( ОСОБА_1 ). Тому, ідентифікувати платника який перераховував грошові кошти на рахунки одержувача не представляється можливим. По-друге, як вбачається із тесту копій квитанцій доданих Позивачем призначення платежу, що міститься в них сформовано як «дострокове погашення боргу за автомобіль «Ауді А6». Однак такі дані є фіктивними та не відповідають дійсності. Відповідачем сформовано на сайті НБУ за реквізитами квитанцій дійсні платіжні документи, в яких вказується інше призначення платежу, а саме «переказ особистих коштів». Перерахування особистих коштів ОСОБА_16 на рахунки ОСОБА_5 не свідчить про безпідставне отримання майна, що регламентує ст. 1212 ЦК України. Тому, відповідач вводить суд в оману подаючи копії завідомо неправдивих платіжних документів (доказів). Зазначене підтверджується також листа-відповіддю банку АТ КБ «Приватбанк»» від 24.02.2022 року отриманого на ухвалу суду Апеляційної інстанції у справі № 607/12400/20 згідно із якою, інформація щодо призначення платежу у банківської установи відсутня. По-третє, постановою Тернопільського апеляційного суду у справі №607/12400/20 встановлено, що квитанція Х5Р2-ВН76-Н16Р-5С0К від 05.09.2019 року, не містить інформації, що відправником грошових коштів є позивач, оскільки у вказаних квитанціях зазначено різні відправники та отримувачі. Також, позивачем не доведено належними та допустимими доказами у встановленому цивільним процесуальним законодавством порядку того факту, що ним перераховувалися кошти згідно наданих відповідачем реквізитів.

Крім того, безпідставно набуті грошові кошти не підлягають поверненню, якщо потерпіла особа знає, що в неї відсутнє зобов`язання (відсутній обов`язок) для сплати коштів, проте здійснює таку сплату, тому що вказана особа поводиться суперечливо, якщо згодом вимагає повернення сплачених коштів. ОСОБА_6 ( ОСОБА_1 ) вказує, що оплата проводилась на виконання правовідносин, учасниками яких були ОСОБА_6 ( ОСОБА_1 ) та ОСОБА_3 , тому потерпіла особа ( ОСОБА_2 ) знала, що в неї відсутнє зобов`язання (відсутній обов`язок) для сплати коштів ОСОБА_5 за користування автомобілем проте, як це вказано у позові, все таки здійснила оплату, що свідчить про суперечливу поведінку.

Посилаючись на наведене, просив відмовити у задоволенні позову.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 березня 2023 року справу прийнято до свого провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 червня 2023 року, яка занесена до протоколу судового засідання, закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду по суті.

Позивачі присутні в судовому засіданні в режимі відеоконференції та їх представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили задовольнити позов.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися, хоча про час та місце повідомлялися у встановленому законом порядку.

Присутній в судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3 адвокат Василишин К.В. просив відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві на позов.

Встановлено, що 09 серпня 2019 року ОСОБА_6 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 від 09 серпня 2019 року, виданим Херсонським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області. прізвище чоловіка після державної реєстрації шлюбу « ОСОБА_7 .

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 вересня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів відмовлено.

Постановою Тернопільського апеляційного суду від 18 квітня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 вересня 2021 року залишено без змін.

Вказаною постановою апеляційного суду встановлено, що 20 жовтня 2018 року на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Некрасової Ю.В. та зареєстрованої за №470, ОСОБА_18 , який діє від імені ОСОБА_19 , уповноважив ОСОБА_20 та/або ОСОБА_3 кожен з яких має право виконувати повноваження незалежно один від одного, експлуатувати з правом керування, а при необхідності зняти з обліку у відповідних компетентних органах та розпоряджатися за ціну та на умовах за їх розсудом, належним йому на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_3 , виданого 12 січня 2018 року ТСЦ 1443, автомобілем марки «Audi A6 Allroad», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

04 березня 2019 року ОСОБА_3 написав розписку-угоду, відповідно до якої він передає ОСОБА_6 належний йому автомобіль марки «Audi A6 Allroad», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , на відповідальне зберігання до 04 вересня 2019 року. Взамін отримав грошові кошти в сумі 134 000.00 грн., що еквівалентно 5000 доларів США, як завдаток за належний йому автомобіль. Сторони домовились про сплату другої частини ціни автомобіля до 04 вересня 2019 року. Сторона отримувача автомобіля зобов`язується застрахувати авто страховкою КАСКО, 04 березня 2019 року. Вигодонабувач по страховці має бути вказаний ОСОБА_3 .

Судом апеляційної інстанції встановлено, що оригінал даної розписки-угоди зберігається у відповідача ОСОБА_3 .

Позивачами до матеріалів справи долучено засвідчені АТ «Універсал Банк» копії квитанцій про перерахування коштів, а саме:

1) 07 червня 2019 року №T2M1-63C9-9635-B9H6:
Відправник: ОСОБА_21 .
Банк відправника: Універсал Банк
Рахунок відправника: 537541******0892 код: 322001
Одержувач: (не вказано) код банку: 334851
Банк одержувача: ПУМБ
Рахунок одержувача: 516754******3716
Сума (грн.): 26449.00
Призначення платежу: часткове дострокове погашення боргу за а/м Audi A6 Allroad г/н НОМЕР_1 , тех. Паспорт НОМЕР_3
Час отримання доручення: 07.06.2019 15:44

2) 04 вересня 2019 року № X5P2-BH76-H16H-5C0K
Відправник: ОСОБА_21 .
Банк відправника: Універсал Банк
Рахунок відправника: 537541******0892 код: 322001
Одержувач: (не вказано) код банку: 305299
Банк одержувача: ПриватБанк
Рахунок одержувача: 516874******2960
Сума (грн.): 12500.00
Призначення платежу: часткове дострокове погашення боргу за а/м Audi A6 Allroad г/н НОМЕР_1 , тех. Паспорт НОМЕР_3
Час отримання доручення: 04.09.2019 18:29

3) 03 жовтня 2019 року № А542-2KС1-4HE7-MXB7
Відправник: Ірена А.
Банк відправника: Універсал Банк
Рахунок відправника: 537541******9049 код: 322001
Одержувач: (не вказано) код банку: 300346
Банк одержувача: Альфа-Банк
Рахунок одержувача: 410232******3354
Сума (грн.): 2500.00
Призначення платежу: часткове дострокове погашення боргу за а/м Audi A6 Allroad г/н НОМЕР_1 , тех. Паспорт НОМЕР_3
Час отримання доручення: 03.10.2019 16:29

4) 04 листопада 2019 року № А8H6-5X13-M9F1-KEK7
Відправник: ОСОБА_2
Банк відправника: Універсал Банк
Рахунок відправника: 537541********49 код: 21133352
Одержувач: (не вказано) код банку: 305299
Банк одержувача: Альфа-Банк
Рахунок одержувача: 0110
Сума (грн.): 73950.00
Призначення платежу: погашення боргу за а/м Audi A6 Allroad г/н НОМЕР_1 , тех. паспорт НОМЕР_3
Сплачено: 04.11.2019 20:30:42

5) 03 жовтня 2019 року № 864А-МВ10-5МСН-1А5С
Відправник: Ірена А.
Банк відправника: Універсал Банк
Рахунок відправника: 537541******9049 код: 322001
Одержувач: (не вказано) код банку: 300346
Банк одержувача: Альфа-Банк
Рахунок одержувача: НОМЕР_4
Сума (грн.): 100.00
Призначення платежу: часткове дострокове погашення боргу за а/м Audi A6 Allroad г/н НОМЕР_1 , тех. Паспорт НОМЕР_3
Час отримання доручення: 03.10.2019 16:31

Крім того, позивачами долучено дублікати вказаних квитанцій, засвідчених АТ «Універсал Банк», в тому числі:

1)дублікат квитанції №332035981 від 07 червня 2019 року
Відправник: ОСОБА_1
Банк відправника: Універсал Банк
Код: 322001
Платіжний інструмент: UA102378, 537541******9279
Платіжний інструмент одержувача: 673716
Сума (грн): 26 449.00
Призначення платежу: Переказ особистих коштів
Код авторизації: 158587
Дата та час здійснення операції: 07.06.2019 15:45:00

2)дублікат квитанції №525960490 від 03 жовтня 2019 року
Відправник: ОСОБА_2
Банк відправника: Універсал Банк
Код: 322001
Платіжний інструмент: UA1024190, 669049
Платіжна система: Visa
Платіжний інструмент: 493354
Сума (грн): 2500.00
Призначення платежу: Переказ особистих коштів
Код авторизації: 121082
Дата та час здійснення операції: 03.10.2019 16:30:04

3)дублікат квитанції №525964231 від 03 жовтня 2019 року
Відправник: ОСОБА_2
Банк відправника: Універсал Банк
Код банку: 21133352
Рахунок платника: 5375 41** **** 9049
Рахунок одержувача: 493354
Сума (грн): 100.00
Призначення платежу: Переказ особистих коштів
Код авторизації: 121082
Дата та час здійснення операції: 03.10.2019 16:31:53

Суд вважає, що вказані квитанції фактично є тотожними між собою, оскільки містять ряд ідентичних відомостей про відправника, одержувача, спосіб та час оплати.

Згідно листа відповіді АТ «Альфа-Банк» №02395/БТ-32-б/б від 17 лютого 2022 року, ОСОБА_3 є отримувачем грошових переказів згідно квитанцій № А8H6-5X13-M9F1-KEK7 від 04.11.2019 року, № А542-2KС1-4HE7-MXB7 від 03.10.2019 року, № 864А-МВ10-5МСН-1А5С від 03.10.2019 року. При цьому банком зазначено, що надати інформацію щодо того, хто був платником вказаних операцій з переказів неможливо.

Як вбачається з листа відповіді АТ «ПУМБ» №КНО-07.8.6/261БТ від 14.02.2022 року, ОСОБА_4 є отримувачем грошового переказу згідно квитанції №T2M1-63C9-9635-B9H6 від 07.06.2019 року. При цьому банком зазначено, що інформація щодо того, хто був платником відсутня.

Відповідно до листа відповіді АТ КБ «ПриватБанк» №20.1.0.0.0/7-220222/41153 від 24.02.2022 року, ОСОБА_6 є відправником, а ОСОБА_5 є отримувачем грошового переказу згідно квитанції №X5P2-BH76-H16H-5C0K від 04.09.2019 року.

З долучених позивачами скріншотів переписки у месенджерах вбачається, що між сторонами велась переписка, в якій було надано реквізити карток для поповнення, зокрема: «номер картки НОМЕР_5 , на ім`я ОСОБА_22 »; «номер картки НОМЕР_6 , на ім`я ОСОБА_23 »; «номер картки НОМЕР_7 , на ім`я ОСОБА_24 ».

Як слідує з реквізитів для поповнення рахунку в UAH, наданих АТ «Альфа-Банк», долучених позивачами до позову, банком було надано реквізити по номеру рахунку в Альфа-Банку та з інших банків України, зокрема отримувач ОСОБА_3 , рахунок отримувача: НОМЕР_8 ; реєстраційний номер обілкової картки платника податків: НОМЕР_9 ; банк отримувача: АТ «Альфа-Банк»; МФО: 300346; призначення платежу: «Поповнення рахунку ОСОБА_3 ».

Суд, дослідивши матеріали справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав.

Стаття 177 ЦК України визначає, що об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага.

Майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки (стаття 190 ЦК України).

Аналіз статті 190 ЦК України у взаємозв`язку зі статтею 177 ЦК України дає підстави для висновку, що грошові кошти як речі, щодо яких можуть виникати цивільні права та обов`язки, є майном.

Відповідно до вимог частини першої статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

В силу вимог частини першої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно з вимогами статті 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Відповідно до вимог частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У пункті VII.-2:101 Книги VII Принципів, визначень і модельних правил європейського приватного права вказано, що збагачення є безпідставним, за винятком таких випадків: особа, яка збагатилася, має право на отримання збагачення за рахунок потерпілого в силу договору чи іншого юридичного акту, судового рішення або норми права; або потерпілий вільно і без помилки погодився на настання невигідних для себе наслідків.

У статті VII-3:101 Книги VII Модельних правил європейського приватного права щодо змісту збагачення зазначено, що особа вважається збагаченою у випадку: a) збільшення доходів або зменшення обов`язків; b) отримання послуги або результатів виконаної роботи; c) користування чужим майном.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17 (провадження № 12-182гс18) зазначено, що «кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 Цивільного кодексу України».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі №643/21744/19 (провадження № 14-175цс21) вказано, що «відносини щодо повернення безпідставно збережених грошових коштів є кондикційними, в яких вина не має значення, важливим є лише факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої. Тобто зобов`язання з повернення безпідставно набутого або збереженого майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна. Відсутність правової підстави - це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовiдносин i їх юридичному змісту. Відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Аналогічні правові висновки Великої Палати Верховного Суду викладені у постановах від 13 лютого 2019 року у справі № 320/5877/17, від 23 травня 2018 року у справі № 629/4628/16-ц, від 20 листопада 2018 року у справі №922/3412/17».

Відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала. Отже, для виникнення зобов`язання, передбаченого статтею 1212 ЦК України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якої це відбулося. Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, якщо така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена, або була відсутня взагалі. Такий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 30 серпня 2018 року у справі № 334/2517/16-ц (провадження № 61-29056св18) та від 13 січня 2021 року у справі № 539/3403/17 (провадження № 61-15499св19).

В силу вимог частини четвертої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Як вже зазначалось судом, постановою Тернопільського апеляційного суду від 18 квітня 2022 встановлено наступні обставини:

20 жовтня 2018 року на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Некрасової Ю.В. та зареєстрованої за №470, ОСОБА_18 , який діє від імені ОСОБА_19 , уповноважив ОСОБА_20 та/або ОСОБА_3 кожен з яких має право виконувати повноваження незалежно один від одного, експлуатувати з правом керування, а при необхідності зняти з обліку у відповідних компетентних органах та розпоряджатися за ціну та на умовах за їх розсудом, належним йому на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_3 , виданого 12 січня 2018 року ТСЦ 1443, автомобілем марки «Audi A6 Allroad», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

04 березня 2019 року ОСОБА_3 написав розписку-угоду, відповідно до якої він передає ОСОБА_6 належний йому автомобіль марки «Audi A6 Allroad», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , на відповідальне зберігання до 04 вересня 2019 року. Взамін отримав грошові кошти в сумі 134 000.00 грн, що еквівалентно 5000 доларів США, як завдаток за належний йому автомобіль. Сторони домовились про сплату другої частини ціни автомобіля до 04 вересня 2019 року. Сторона отримувача автомобіля зобов`язується застрахувати авто страховкою КАСКО, 04 березня 2019 року. Вигодонабувач по страховці має бути вказаний ОСОБА_3 .

Таким чином, вказані обставини не підлягають доказуванню відповідно до вимог частини четвертої статті 82 ЦПК України.

Позивачі на виконання умов вказаної письмової розписки-угоди здійснювали перерахування грошових коштів на рахунки відповідачів, в тому числі спірних сум, на рахунки, які були надані їм відповідачами, що підтверджується скріншотами із месенджерів про переписку та надання реквізитів карток.

Так, 07 червня 2019 року позивач ОСОБА_25 здійснив переказ грошових коштів у розмірі 26 449 грн на рахунок відповідача ОСОБА_4 , що підтверджується квитанцією АТ «Універсал Банк» від 07 червня 2019 року №T2M1-63C9-9635-B9H6 та дублікатом вказаної квитанції №332035981 від 07 червня 2019 року.

Крім того, 04 вересня 2019 року ОСОБА_25 здійснив переказ грошових коштів у розмірі 12 500 грн на рахунок відповідача ОСОБА_5 , що підтверджується квитанцією АТ «Універсал Банк» від 04 вересня 2019 року № X5P2-BH76-H16H-5C0K.

Також, 04 листопада 2019 року позивач ОСОБА_2 здійснила переказ грошових коштів у розмірі 73 950 грн на рахунок відповідача ОСОБА_3 , що підтверджується квитанцією АТ «Універсал Банк» від 04 листопада 2019 року № А8H6-5X13-M9F1-KEK7.

Крім цього, 03 жовтня 2019 року позивач ОСОБА_2 здійснила переказ грошових коштів у розмірі 2500 грн на рахунок відповідача ОСОБА_3 , що підтверджується квитанцією АТ «Універсал Банк» від 03 жовтня 2019 року № А542-2KС1-4HE7-MXB7 та дублікатом вказаної квитанції №525960490 від 03 жовтня 2019 року.

Окрім того, 03 жовтня 2019 року позивач ОСОБА_2 здійснила переказ грошових коштів у розмірі 100 грн на рахунок відповідача ОСОБА_3 , що підтверджується квитанцією АТ «Універсал Банк» від 03 жовтня 2019 року № 864А-МВ10-5МСН-1А5С та дублікатом вказаної квитанції №525964231 від 03 жовтня 2019 року.

Таким чином, судом встановлено, що позивач ОСОБА_26 перерахував на рахунок відповідача ОСОБА_4 грошові кошти у розмірі 26 449 грн. Також, позивачем ОСОБА_26 було перераховано відповідачу ОСОБА_5 грошові кошти у розмірі 12 500 грн.

В свою чергу, позивачем ОСОБА_2 було перераховано на рахунок відповідача ОСОБА_3 грошові кошти у загальному розмірі 76 550 грн.

Суд не приймає до уваги доводи відповідача ОСОБА_3 про те, що із тексту копій квитанцій, доданих позивачами не вбачається, що саме позивачі здійснювали перерахування коштів відповідачам, оскільки з їх змісту вбачається, що платником переказу були ОСОБА_10 та ОСОБА_21 . Відтак, ідентифікувати платника, який перераховував грошові кошти на рахунки одержувача не представляється можливим.

Судом досліджено наявні в матеріалах справи копії квитанцій АТ «Універсал Банк» та дублікати вказаних квитанцій й встановлені наступні обставини.

Так, як вже зазначалось судом, квитанцією АТ «Універсал Банк» від 03 жовтня 2019 року № А542-2KС1-4HE7-MXB7 та дублікатом вказаної квитанції №525960490 від 03 жовтня 2019 року підтверджується факт перерахування позивачем ОСОБА_2 грошових коштів у розмірі 2500 грн на рахунок (картку) відповідача ОСОБА_3 .

Суд проаналізувавши зміст вказаної квитанції та її дублікату встановив, що вони містять відомості про одну й ту ж транзакцію, змістом якої було перерахування позивачем ОСОБА_2 на рахунок (картку) відповідача ОСОБА_3 грошових коштів у розмірі 2500 грн. Про той факт, що вказана квитанція та її дублікат стосуються однієї транзакції свідчать: відомості про відправника ОСОБА_2 ( ОСОБА_10 ); рахунок відправника (платіжний інструмент) НОМЕР_10 ( НОМЕР_11 ); рахунок одержувача (платіжний інструмент НОМЕР_4 ( НОМЕР_7 ); час отримання доручення 03.10.2019 16:29 та дата і час здійснення операції 03.10.2019 16:30:04.

З цих же підстав, суд вважає, що квитанцією від 03 жовтня 2019 року № 864А-МВ10-5МСН-1А5С та дублікатом вказаної квитанції №525964231 від 03 жовтня 2019 року підтверджується факт перерахування позивачем ОСОБА_2 грошових коштів у розмірі 100 грн на рахунок (картку) відповідача ОСОБА_3 , та в свою чергу квитанцією АТ «Універсал Банк» від 07 червня 2019 року №T2M1-63C9-9635-B9H6 та її дублікатом №332035981 від 07 червня 2019 року, підтверджується факт перерахування позивачем ОСОБА_26 грошових коштів у розмірі 26 449 грн на рахунок (картку) відповідача ОСОБА_4 .

Стосовно доводів відповідача ОСОБА_3 про те, що із тексту копії квитанції №A8H6-5X13-M9F1-КЕК7 доданій позивачами, призначення платежу, що міститься в ній сформовано як «погашення боргу за автомобіль Ауді А6». Водночас, упродовж 2019 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 мали місце різного роду правовідносини (надання послуг, позичка грошових коштів, поповнення мобільного рахунку та ін.) предметом яких не був автомобіль Ауді А6. Виключно із ОСОБА_6 ( ОСОБА_1 ), були домовленості щодо користування автомобілем Ауді А6. При цьому, якщо і припустити, що ОСОБА_2 здійснила перерахунок в сумі 73 950 грн ОСОБА_3 за свого чоловіка ОСОБА_1 , то такі кошти мали правову підставу, оскільки ОСОБА_12 користувався автомобілем «Ауді А6», належним ОСОБА_3 у період з 04.03.2019 року по 22.01.2020 року. Згідно із домовленістю користування таким авто було платним. Тому такі кошти не мають правового статусу безпідставно набутого майна. Суд зазначає наступне:

Так, відповідачем ОСОБА_3 до матеріалів справи не долучено будь-яких доказів на підтвердження наявності між сторонами договірних зобов`язань, в тому числі і з платного користування транспортним засобом «Ауді А6», як про це зазначає відповідач.

Суд у вказаному рішенні звертає увагу сторін на те, що позивачі здійснюючи перерахування спірних грошових коштів перераховували останні з метою виконання умов складеної розписки-угоди щодо сплати другої частини ціни автомобіля «Ауді А6».

Відтак, зазначені доводи відповідача є безпідставними, оскільки не підтверджується належними та допустимими доказами, спростовуються матеріалами справи.

Не заслуговують на увагу, на думку суду, твердження відповідача ОСОБА_3 про те, що із тексту копій квитанцій доданих позивачами призначення платежу, що міститься в них сформовано як «часткове/дострокове погашення боргу за автомобіль Ауді А6». Однак такі дані є фіктивними та не відповідають дійсності. Відповідачем сформовано на сайті НБУ за реквізитами квитанцій дійсні платіжні документи, в яких вказується інше призначення платежу, а саме «переказ особистих коштів». Перерахування особистих коштів позивачами на рахунки відповідачів не свідчать про безпідставне отримання майна, що регламентує ст. 1212 ЦК України.

Так, судом вже детально розписувався зміст кожної квитанції про перерахування спірних сум, з яких встановлено, що такі кошти були перераховані позивачами на рахунки (картки) відповідачів на погашення боргу за автомобіль «Audi A6», д.н.з. НОМЕР_1 .

При цьому, та обставина, що відповідачем самостійно сформовано копії вказаних квитанцій, в який призначення платежу зазначено як переказ особистих коштів, не свідчить про відмінність мети перерахування таких коштів позивачами відповідачам та не спростовує встановленого судом факт перерахування спірних коштів на погашення боргу за автомобіль «Audi A6», д.н.з. НОМЕР_1 .

Крім того, суд зазначає, що оскільки відповідач ОСОБА_3 не був відправником вказаних коштів, а є лише одержувачем їх частини, він не має повного доступу до змісту таких квитанцій, а банк чи інша фінансова установа, надаючи інформацію стороннім особам, в першу чергу керується вимогами Закону України «Про банківську таємницю», що і може свідчити про зазначення загальних даних про зміст призначення платежу.

Більше того, зазначення у квитанції відомостей про переказ власних коштів, не свідчить про відмінність мети такого перерахування, оскільки позивачами по суті було здійснено переказ відповідачам власних коштів на погашення боргу за автомобіль «Audi A6», д.н.з. НОМЕР_1 .

Суд відхиляє доводи відповідача ОСОБА_3 про те, що безпідставно набуті грошові кошти не підлягають поверненню, якщо потерпіла особа знає, що в неї відсутнє зобов`язання (відсутній обов`язок) для сплати коштів, проте здійснює таку сплату, тому, що вказана особа поводиться суперечливо, якщо згодом вимагає повернення сплачених коштів. ОСОБА_2 вказує, що оплата проводилась на виконання правовідносин, учасниками яких були ОСОБА_6 ( ОСОБА_1 ) та ОСОБА_3 , тому потерпіла особа - відповідачка знала, що в неї відсутнє зобов`язання (відсутній обов`язок) для сплати коштів ОСОБА_3 за операції пов`язані з користуванням (експлуатацією) автомобіля, проте, все таки здійснила оплату, що свідчить про суперечливу поведінку, за їх безпідставністю.

Так, наявними в матеріалах справи доказами підтверджується той факт, що позивачі діючи спільно та за попередньою домовленістю, здійснювали погашення боргу за транспортний засіб «Audi A6», д.н.з. НОМЕР_1 , який розраховували набути у власність після сплати його вартості. Таким чином, позивачі на момент здійснення перерахунку відповідачам спірних сум вважали, що вони діють на виконання укладеного між позивачем ОСОБА_26 та відповідачем ОСОБА_3 договору купівлі-продажу автомобіля на умовах розстрочки, оформленого у вигляді розписки-угоди. При цьому, про той факт, що позивач ОСОБА_2 діяла, в тому числі в інтересах позивача ОСОБА_1 , свідчить факт реєстрації між позивачами шлюбу 09 серпня 2019 року, та здійснення ОСОБА_2 платежів 03 жовтня 2019 року та 04 вересня 2019 року, тобто після реєстрації шлюбу. Також, ОСОБА_2 могла діяти безпосередньо за дорученням ОСОБА_1 , що не спростовано відповідачами.

Окрім того, суд зазначає, що у рішенні Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 вересня 2021 року, яке залишено без змін постановою Тернопільського апеляційного суду від 18 квітня 2022 року, зазначено, що позивач у своєму позові посилається на те, що між сторонами був укладений удаваний правочин договір позики та написана відповідачем розписка, що насправді є договором купівлі-продажу на умовах розстрочки. При цьому, судом не встановлено, що між сторонами був укладений договір купівлі-продажу транспортного засобу, оскільки сторони не досягли домовленості щодо істотних умов договору, а також, укладення та оформлення вказаного договору підлягає державній реєстрації та здійснюється безпосередньо в сервісних центрах МВС у присутності адміністраторів таких органів.

Таким чином, суд дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позивачі здійснюючи перерахування грошових коштів на рахунки (картки) відповідачів діяли спільно та з однією метою, оскільки вважали, що між ОСОБА_26 та відповідачем ОСОБА_3 було укладено договорів купівлі-продажу автомобіля на умовах розстрочки, оформлений у вигляді розписки-угоди.

Відтак, доводи відповідача ОСОБА_3 про те, що ОСОБА_2 поводилася суперечливо є безпідставними та необгрунтованими.

Аналізуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, надавши оцінку наявним в матеріалах справи доказам, суд вважає, що позивачі здійснюючи перерахування відповідачам грошових коштів діяли з метою виконання умов договору купівлі-продажу автомобіля на умовах розстрочки, оформленого у вигляді розписки-угоди, однак рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 вересня 2021 року, яке залишено без змін постановою Тернопільського апеляційного суду від 18 квітня 2022 року, не встановлено, що між сторонами був укладений договір купівлі-продажу транспортного засобу, а відтак відповідачі набули грошові кошти, належні позивачам, без належних на те правових підстав.

Вказаними діями відповідачі порушили права позивачів як власників майна (грошових коштів), оскільки безпідставно, тобто без достатньої правової підстави набули та зберігають належні позивачам грошові кошти, при цьому добровільно їх не повертають, а тому вказані грошові кошти підлягають стягнення з відповідачів в користь позивачів.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення шляхом: стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 безпідставно набутих коштів у розмірі 76 550 грн; стягнення із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 безпідставно набутих коштів у розмірі 26 449 грн; стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 безпідставно набутих коштів у розмірі 12 500 грн.

Крім того, відповідно до вимог статті 141 ЦПК України суд вважає за необхідне вирішити питання розподілу судових витрат, та стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 992,40 грн, з відповідача ОСОБА_4 на користь позивача ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 673,91 грн, з відповідача ОСОБА_5 на користь позивача ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 318,49 грн.

Керуючись ст. ст. ст. ст. 10, 12, 13, 81, 82, 259, 263, 265, 352, 354 ЦПК України, ст. 1212 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в інтересах яких діє адвокат Мельниченко Микола Сергійович, до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення безпідставно набутих коштів задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 безпідставно набуті кошти в розмірі 76 550 (сімдесят шість тисяч п`ятсот п`ять) гривень.

Стягнути зі ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 безпідставно набуті кошти в розмірі 26 449 (двадцять шість тисяч чотириста сорок дев`ять) гривень.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 безпідставно набуті кошти в розмірі 12 500 (дванадцять тисяч п`ятсот) гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 коп..

Стягнути зі ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 673 (шістсот сімдесят три) гривні 91 коп.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 318 (триста вісімнадцять) гривень 49 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку, до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі у 30-денний строк з дня проголошення рішення, апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Позивачі: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_12 , АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_13 , АДРЕСА_1 .

Відповідачі: ОСОБА_3 , РНОКПП: НОМЕР_9 , АДРЕСА_2 .

ОСОБА_4 , РНОКПП: НОМЕР_14 , АДРЕСА_3 .

ОСОБА_5 , РНОКПП: НОМЕР_15 , АДРЕСА_4 .

Повне рішення складено 03 серпня 2023 року.

Головуючий суддя В.М. Позняк