Справа № 502/1296/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2023 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області

у складі:

головуючого судді Балан М.В.,

за участю секретаря судового засідання Урсул Г.К.

розглянувши в підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до

Кілійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області

про встановлення факту належності та

визнання права власності за спадщиною

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з позовом до Кілійської міської ради про встановлення факту належності нерухомого майна та визнання права власності. З позовної заяви, вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_2 . Після смерті ОСОБА_2 залишилося спадкове майно, яке складалося з житлового будинку з будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 . Житловий будинок в АДРЕСА_1 станом на 16.04.1991 р. відносився до складу колгоспних дворів, до складу якого входила ОСОБА_2 , 1928 р.н., померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Позивач, є дочкою померлої ОСОБА_2 та у встановлений законом строк прийняла спадщину шляхом подачі заяви про прийняття спадщини, внаслідок чого нотаріусом було відкрито спадкову справу за № 88/2007 р. При зверненні до нотаріальної контори за оформленням спадщини після померлої ОСОБА_2 позивачу, нотаріусом було роз`яснено, що оскільки відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно, необхідно звернутися до суду для вирішення цього питання. Відсутність у позивача можливості оформлення спадкових прав в нотаріальному порядку, стало підставою для звернення до суду з вимогою про захист невизнаних прав.

Позивач ОСОБА_1 в підготовче судове засідання не з`явилась, надала заяву, відповідно до якої просила розглянути справу без її участі та задовольнити позов.

Представник відповідача Кілійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області, в судове засідання не прибув, надав відзив в якому просив суд розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі.

На підставі письмових заяв усіх учасників справи, суд за відсутності сторін ухвалює рішення про задоволення позову за наявності для того законних підстав в підготовчому судовому засіданні, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 223, 247 ЦПК України.

Дослідивши позовну заяву, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого 02.04.1954 року Дмитрівською с/р Кілійського району Одеської області встановлено, що ОСОБА_3 народилась, ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що зроблено відповідний актовий запис № 20 від 31.03.1954 року. Батьками записані (далі викладено мовою оригіналу): ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , /а.с.6/.

Згідносвідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 виданого 21.10.1979 року Дмитрівською сільрадою Кілійського району Одеської області встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрували шлюб 21.10.1979 року, про що зроблено актовий запис за № 28 від 21.10.1979 року. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєне прізвище « ОСОБА_6 », /а.с.7/.

Як вказано в свідоцтві про смерть серії НОМЕР_3 , виданого Виконкомом Дмитрівської сільської ради Кілійського району Одеської області, актовий запис № 21, ОСОБА_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , в с. Дмитрівка, Кілійський район, Одеська область, /а.с.8/.

Згідно заповіту посвідченого секретарем Дмитрівської сільської ради 17.02.2000 року, зареєстрованого в реєстрі за № 95 встановлено, що ОСОБА_2 на випадок своєї смерті, зробила наступне заповідальне розпорядження: все своє майно, де б воно не знаходилось і в чому б воно не виражалось, і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті та на що вона за законом буде мати право заповідала ОСОБА_1 , /а.с.31/.

Відповідно довідки № 552 від 10.05.2023 року, наданої виконавчим комітетом Кілійської міської ради, станом на 16.04.1991 року житлове будівництво по АДРЕСА_2 було колгоспним двором, членами якого були: ОСОБА_2 , 1928 р.н., померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , /а.с. 9/.

Відповідно до технічного паспорту, складеного КП КМР «БТІ», житловий будинок в АДРЕСА_1 в цілому складається з: житлового будинку - літ. А житловою площею 74,0 кв.м. та загальною площею 133,4 кв. м., літньої кухні - літ. Б, сараю літ. В, навісу літ. Г, навісу літ. Д, гаражу літ. Е1, комори літ. Ж1, сараю літ. З1, убиральні літ. И, надвірних споруд - № 1-5, № І, /а.с12-14/.

Згідно заяви за вх.. № 130 від 21.02.2007 року, поданої ОСОБА_1 до Кілійської районної державної нотаріальної контори, встановлено, що заявник прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок чого була заведена спадкова справа № 88/2007, /а.с.29/.

При розгляді і вирішенні справи судом застосовано наступні норми права:

У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.

У відповідності до п. 4 прикінцевих та перехідних положень Цивільного Кодексу України від 16 січня 2003 року N 435-IV, який набрав чинності з 1 січня 2004 року, даний Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР (в ред. 1963 року, що діяла до 15.04.1991 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної власності.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 123 ЦК УРСР доля члена колгоспного двору в майні двору визначається при виході його зі складу двору без утворення нового двору (виділ). Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток всіх членів двору включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону Української РСР «Про власність» майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім`ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. Норма, що передбачала можливість членів сім`ї та інших осіб, які спільно ведуть трудове господарство, мати у власності, зокрема, жилі будинки і господарські споруди, також містилася у ст. 8 Закону СРСР «Про власність в СРСР» 1990 року.

Відповідно до роз`яснення Міністерства юстиції України № 19-32/319 від 21.02.2005 року, у випадку смерті власника нерухомого майна, реєстрацію якого належним чином проведено не було і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення цього майна померлому та спадкоємцю повинно вирішуватись в судовому порядку. Як вказано в листі Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 23.03.2009 року № 12/5-126, по об`єктах нерухомого майна, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття Урядом України документу, яким встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним з документів є висновок про технічний стан будівлі, що складається бюро технічної інвентаризації.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293, ст. 315 ЦПК України, встановлення фактів, що мають юридичне значення віднесено до компетенції суду.

Виходячи з наведеного суд вважає обґрунтованими вимоги позивача, щодо встановлення факту належності житлового будинку з будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно ст. 1216, 1217 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять, усі права, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті. Не підлягає задоволенню вимога спадкоємця про визнання за ним права власності на самочинно зведені спадкодавцем будівлі, або споруди, оскільки згідно ч. 2 ст. 376 УК України останній не може набути права власності на таке майно.

Згідно ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Як зазначено в п.п 4.18 п. 4 гл. 10 розділу ІІ зазначеного у Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595 за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що позивач не має можливості отримати свідоцтво про право власності на спадщину у нотаріуса, в зв`язку з чим суд приходить до висновку, що право позивачів на спадщину підлягає судовому захисту в порядку ст. 16 ЦК України шляхом його визнання, а позов задоволенню.

Керуючись ст.ст.12, 81, 207, 259, 263-265, 315 ЦПК, ст. ст. 16, 1233, 1269 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Кілійської міської ради про встановлення факту належності та визнання права власності за спадщиною задовольнити повністю.

Встановити факт належності житлового будинку з будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_4 право власності на житловий будинок з будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 , який в цілому складається з: житлового будинку - літ. А житловою площею 74,0 кв.м. та загальною площею 133,4 кв. м., літньої кухні - літ. Б, сараю літ. В, навісу літ. Г, навісу літ. Д, гаражу літ. Е1, комори літ. Ж1, сараю літ. З1, убиральні літ. И, надвірних споруд - № 1-5, № І, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Кілійського районного суду М. В. Балан