Ухвала

08 серпня 2023 року

м. Київ

справа № 607/2711/23

провадження № 61-11787ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Краснощокова Є. В., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 квітня 2023 року та додаткове рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 квітня 2023 року у складі судді Позняка В. М., та постанову Тернопільського апеляційного суду від 11 липня 2023 року у складі колегії суддів: Храпака Н. М., Бершадської Г. В., Дикун С. І., у справі за позовом ОСОБА_1 до комунального некомерційного підприємства «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» Тернопільської обласної ради про стягнення грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до комунального некомерційного підприємства «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» Тернопільської обласної ради (далі - КНП «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня») про стягнення 191,39 грн невиплаченого заробітку, 3 474,70 грн невиплаченої вихідної допомоги, 102 809,28 грн середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати з урахуванням індексації та компенсації, 10 000,00 грн моральної шкоди, а всього 116 475,37 грн.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 квітня 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з КНП «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» Тернопільської обласної ради в користь ОСОБА_1 191,39 грн (сума не включає 19,5% податків і зборів, сума без вирахування податків і зборів - 237,75) невиплаченого заробітку, 3 474,70 грн (сума не включає 19,5 % податків і зборів, сума без вирахування податків і зборів - 4 316,40 грн) невиплаченої вихідної допомоги.

Стягнуто з КНП «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» Тернопільської обласної ради в користь ОСОБА_1 5 000,00 грн середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, 1 178,27 грн інфляційних втрат та 500,00 грн моральної шкоди. Із вказаних сум підлягають сплаті встановлені законом податки та збори. В задоволені решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Додатковим рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 квітня 2023 року вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Тернопільського апеляційного суду від 11 липня 2023 року апеляційні скарги ОСОБА_1 та КНП «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» залишено без задоволення. Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 квітня 2023 року та додаткове рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 квітня 2023 року залишено без змін.

02 серпня 2023 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку подав касаційну скаргу на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 квітня 2023 року, додаткове рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 квітня 2023 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 11 липня 2023 року, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог, скасувати додаткове рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного суду і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та ухвалити нове додаткове рішення, яким задовольнити заяву про розподіл судових витрат позивача та відмовити у задоволення заяви відповідача.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково (пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України).

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ціна позову у цій справі становить 116 475,37 грн та не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Тобто, ця справа є малозначною у силу вимог закону.

Посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.

Вказівка в резолютивній частині постанови Тернопільського апеляційного суду від 11 липня 2023 року про можливість її оскарження до Верховного Суду не є підставою для відкриття касаційного провадження судом касаційної інстанції, оскільки оскаржене рішення ухвалено у малозначній справі.

Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитись з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховною Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (ZUBAC v. CROATIA, № 40160/12, § 122, ЄСПЛ, від 05 квітня 2018 року).

Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню (пункт 1 частини другої статті 394 ЦПК України).

Таким чином, оскаржені рішення ухвалено у малозначній справі. Тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 19, 260, 389, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 квітня 2023 року та додаткове рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 квітня 2023 року у складі судді Позняка В. М., та постанову Тернопільського апеляційного суду від 11 липня 2023 року у складі колегії суддів: Храпака Н. М., Бершадської Г. В., Дикун С. І., у справі за позовом ОСОБА_1 до комунального некомерційного підприємства «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» Тернопільської обласної ради про стягнення грошових коштів.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Крат

І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков