Справа № 206/3401/23
Провадження № 4-с/206/6/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.08.2023 Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Малихіної В.В.,

при секретареві Масюковій К.А.,

розглянувши в залі суду скаргу ОСОБА_1 на дії/бездіяльність органу примусового виконання Самарського відділу Державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса), -

ВСТАНОВИВ:

26.07.2023 року від ОСОБА_1 на адресу суду надійшла скарга на дії/бездіяльність органу примусового виконання.

Скаргу обґрунтовано тим, що на виконанні у Самарському відділі державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) знаходиться виконавчий лист №206/5141/21 від 06.08.2022 року, виданий Самарським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з скаржниці на користь комунального закладу «Дніпропетровський геріатричний пансіонат» ДОР заборгованість у сумі 15320,47 грн. за період з 01.08.2018 по 01.08.2021 року згідно договору від 22.01.2020 №9 «Про компенсацію витрат», а також витрати зі сплати судового збору у розмірі 2270,00 грн., а всього 17590,47 грн.

Про відкриття виконавчого провадження №72135648 до 14.07.2023 не було відомо, лише тоді, коли скаржниця не отримала свою заробітну плату, відкривши онлайн банкінг, дізналася про арешт рахунків та відкриття вищезазначеного виконавчого провадження. Як з`ясувалося, на всі картки ОСОБА_1 було накладено арешт на підставі постанови державного виконавця про арешт коштів боржника від 06.07.2023 року. Більш детальну інформацію заявниця отримала у за стосунку ДІЯ, де вона і побачила постанову про відкриття виконавчого провадження, постанову про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій, постанову про стягнення виконавчого збору, постанову про арешт майна боржника та постанову про арешт коштів боржника.

Станом на момент звернення до суду ОСОБА_1 жодної постанови по ВП №72135648 не отримувала.

У зв`язку з халатним виконанням посадових обов`язків державним виконавцем, ОСОБА_1 не може отримати заробітну плату, яка являється єдиним джерелом її існування.

14.07.2023 року скаржницею направлено заяву державному виконавцю про визначення рахунку для видаткових операцій, про що була винесена постанову 17.07.2023 року, яка надсилається до банку «невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після винесення». Проте, зателефонувавши до обслуговуючого банку 21.07.2023 року скаржниця дізналася, що постанова не надходила. В цей же день ОСОБА_1 поїхала до виконавчої служби. Проте там їй повідомили, що виконавець Шмалій А.Д. знаходиться на лікарняному та віддали на руки постанову (екземпляр для банку). З цього виходить, що виконавець Шмілай А.Д. не відправила постанову до банку, порушивши всі строки.

22.07.2023 року з арештованими рахунками скаржниця була вимушена позичити кошти та від імені виконавчої служби відправила постанову рекомендованим листом до банку.

Заява про зняття арешту з банківського рахунку, на який зараховується заробітна плата з довідкою про цільову призначення картки було направлено до ДВС 21.07.2023 року.

Рахунки, які передбачені для виплат заробітної плати є рахунками із спеціальним режимом, на які виконавчою службою, відповідно до вимог законодавства, арешт не накладається, а відокремлення таких рахунків належить до повноважень виконавчої служби.

Рахунки ОСОБА_1 до сьогодні заблоковано, рахунок на проведення видаткових операцій не визначено.

У застосунку ДІЯ 22.07.2023 року заявниця побачила нову постанову «Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника» від 20.07.2023 року.

Отже, постанови державного виконавця Шмалій А.Д. від 06.07.2023 року про арешт коштів боржника та постанова від 20.07.2023 року «Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника» позбавили скаржницю права на розпорядження заробітною платою, так як фактично звернення стягнення на 100 відсотків заробітної плати суперечить чинному законодавству.

Не виконання державним виконавцем вимог ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» фактично позбавило боржника можливості подати скаргу в межах строку, визначеного ч. 1 ст. 449 Цивільного процесуального Кодексу, за таких умов причини пропуску строку подання скарги обумовлені об`єктивними перепонами в реалізації права на судове оскарження, а тому такі причини пропуску є поважними.

У зв`язку з чим ОСОБА_1 вимушена звернутися до суду зі скаргою про поновлення пропущеного строку на подання скарги та визнання дій державного виконавця, в частині стовідсоткового стягнення із заробітної картки скаржниці неправомірними.

03.08.2023 року на адресу суду надійшов відзив на скаргу від державного виконавця Шмалій А.Д., з вимогою залишити скаргу без задоволення у зв`язку із відсутністю підстав в задоволенні скарги. До відзиву додано клопотання про розгляд справи без участі представника Самарського відділу державної виконавчої служби.

Скаржниця в судове засідання не з`явилася, проте надала суду заяву про зміну предмету скарги, в частині зобов`язати державного виконавця усунути порушення, а саме: зняти арешт з банківського рахунку, відкритого в АТ КБ «Приват Банк», на який зараховується заробітна плата, скасувати постанову про арешт коштів боржника від 06.07.2023 та скасувати постанову про арешт майна боржника від 06.07.2023 року, де також просить проводити розгляд справи за її відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Дослідивши письмові докази, з урахуванням вимог закону, суд приходить до наступних висновків.

Постановою про відкриття виконавчого провадження від 30.06.2023 року з ОСОБА_1 стягнуто на користь Комунального закладу «Дніпропетровський геріатричний пансіонат ДОР» заборгованість у сумі 15320,47 грн., також судовий збір у розмірі 2270,00 грн., а всього 17590,47 грн. (а.с.7).

Постановою про визначення поточного рахунку фізичної особи боржника у банку для здійснення видаткових операцій від 17.07.2023 року ОСОБА_1 для здійснення видаткових операцій на суму у розмірі 13400,00 грн. визнано, що протягом одного календарного місяця не перевищу двох розмірів мінімальної заробітної плати (а.с.8).

Довідкою АТ КБ «Приват Банк» встановлено, що ОСОБА_1 має картку НОМЕР_1 , на яку отримує зарплатні виплати (а.с.12).

Постановою про арешт коштів боржника від 06.07.2023 року на грошові кошти ОСОБА_1 , що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом накладено арешт (а.с.13).

Постановою про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 20.07.2023 року звернуто стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 та здійснено відрахування із суми доходів боржника у відповідності до вимог чинного законодавства, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, у розмірі 20% доходів щомісяця до погашення загальної суми заборгованості за виконавчим провадженням (а.с.14-15).

В матеріалах справи також міститься заява ОСОБА_1 від 21.07.2023 року до Державного виконавця Шмалій А.Д. про зняття арешту з заробітної банківської картки (а.с.24).

Виконавчим листом від 22.07.2022 року на підставі набравшого законної сили рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська з ОСОБА_1 стягнуто на користь Комунального закладу «Дніпропетровський геріатричний пансіонат» ДОР заборгованість у сумі 15320,47 грн. та судовий збір у розмірі 2270,00 грн. (а.с.58-59).

Проте, в матеріалах справи не міститься жодних даних про оплату ОСОБА_1 вищезазначеної заборгованості у сумі 15320,47 грн. за період з 01.08.2018 по 01.08.2021 року згідно договору від 22.01.2020 №9 «Про компенсацію витрат», а також витрати зі сплати судового збору у розмірі 2270,00 грн. що вказує на законність відкриття виконавчого провадження про примусове виконання рішення суду.

Статтею 74 Закону України «Про виконавче провадження» закріплено, що боржник має право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби виключно у судовому порядку.

За змістом положень статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно із частинами 1-2 статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Згідно з частинами 1-3 статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна, (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Відповідно до статті 70 Закону України "Про виконавче провадження" розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховуєтсья із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості:

у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, - 50 відсотків, за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - 20 відсотків.

Згідно вимог ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Таким чином, враховуючи, що на сьогоднішній день ОСОБА_1 заборгованість не сплачено, у зв`язку з чим відкрито виконавче провадження про примусове виконання рішення суду та винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату та інші доходи боржника, однак на сьогоднішній день заробітна картка заявниці залишається заблокованою, що унеможливлює її використання, суд приходить до висновку, що скарга підлягає частковому задоволенні, а саме в частині зняття арешту з банківського рахунку (картка для виплат) відкритого в АТ КБ «Приват Банк», на який зараховується заробітна плата заявниці.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 447-451 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Поновити пропущений строк на подання скарги.

Зобов`язати державного виконавця Самарського відділу ДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Шмалій Анну Дмитрівну усунути порушення в матеріалах виконавчого провадження, а саме: зняти арешт з банківського рахунку (картка для виплат НОМЕР_2 ) відкритого в Акціонерному товаристві Комерційний банк «Приват Банк», на який зараховується заробітна плата ОСОБА_1 .

В іншій частині заявлених в скарзі вимог відмовити.

Суддя В.В. Малихіна