Справа №557/868/23
Провадження №2/557/219/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2023 року смт Гоща

Гощанський районний суд Рівненської області у складі головуючого судді Тишкуна П.В., розглянувши за участю секретаря судового засідання Гуменюк Н.П. у відкритому судовому засіданні в смт. Гоща цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївна, приватний виконавець виконавчого округу Рівненської області Папроцький Андрій Андрійович, про захист прав споживачів (визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню),

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Гощанського районного суду Рівненської області перебуває вищезазначена цивільна справа.

Від представника відповідача надійшли заперечення проти вирішення спору в суді, залишення позовної заяви без розгляду на підставі п.6 ч.1 ст. 257 ЦПК України. У запереченнях представник відповідача зазначає, що п. 10.1 кредитного договору , що укладений між сторонами, визначено, що усі справи, окрім захисту прав споживачів підлягають розгляду в постійно діючому Третейському суді при Асоціації українських банків. Сторони погодили, що даний кредит не є споживчим, а тому правовідносин сторін не підпадають під сферу дії Закону України «Про споживче кредитування». Просить провести розгляд справи за його відсутності.

Особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з`явилися.

Позивач подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Клопотань про відкладення чи про розгляд справи до суду не подавали.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку.

Згідно ч.1 ст. 21 ЦПК України сторони мають право передати спір на розгляд третейського суду, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно доп.6 ч.1ст.257ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо між сторонами укладено угоду про передачу спору на вирішення до третейського суду, і від відповідача не пізніше початку розгляду справи по суті, але до подання ним першої заяви щодо суті спору надійшли заперечення проти вирішення спору в суді, якщо тільки суд не визнає, що така угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана.

З наданих представником відповідача письмових документів та матеріалів справи вбачається, що 04.03.2020 між ОСОБА_1 та ТОВ „Споживчий центр» укладено електронний кредитний договір № 04.03.2020-010000221.

За приписами ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов`язаний повідомити споживача у письмовій формі про особу та місцезнаходження кредитодавця, кредитні умови.

У кредитному договорі № 04.03.2020-010000221 від 04.03.2020 вказано, що позичальник підтверджує, що інформація, зазначена в частині 2 статті 12, частині другій статті 13 Закону України «Про захист прав споживачів» йому надана. Для прийняття позичальником усвідомленого рішення та задля зручності надання інформації кредитор до укладення договору надав позичальнику всю необхідну інформацію у обсязі та формі, встановлених Законом України «Про споживче кредитування».

Згідно з п. 22 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних із підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Відповідно до преамбули Закону України «Про споживче кредитування» цей Закон визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері.

Згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеному у Постанові від 12.12.2018 у справі № 755/11648/15-ц, кредитні договори, укладені фізичними особами з банками за своєю суттю є споживчими договорами і на них розповсюджуються положення Закону України «Про захист прав споживачів». При цьому частина 14 статті 6 Закону України «Про третейські суди» вказує на те, що третейські суди не мають права розглядати справи у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки). Як наслідок Верховний Суд відмовив банку у задоволенні заяви про видачу виконавчого листа на виконанні рішення третейського суду.

Велика Палата Верховного Суду виклала у своїй постанові положення про те, що, якщо договір, у тому числі кредитний, укладений на задоволення особистих потреб фізичної особи і не пов`язаний з підприємницькою діяльністю такої фізичної особи чи виконанням ним обов`язків як найманим працівником, такий договір є споживчим і наявність судового спору щодо цього договору не впливає на його характер, як споживчого, відтак і сам спір у будь-якому випадку стосується прав сторони договору, як споживача, а вирішення такого спору, незалежно від його ініціатора, має ґрунтуватися та враховувати і вимоги Закону України «Про захист прав споживачів», тобто незалежно від предмета і підстав позову та незважаючи на те, хто звертається з позовом до суду (банк або інша фінансова установа чи споживач), на правовідносини, що виникають зі споживчого кредиту, поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів», враховуючи зазначене, судовий захист прав споживачів здійснюється загальними судами за правилами цивільного судочинства в порядку позовного провадження за позовами фізичних осіб споживачів товарів, робіт і послуг.

Також суд враховує правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 26.02.2020 у справі № 643/2870/18.

Згідно пропозиції на укладення кредитного договору у п. 1.2, що Кредит за даним договором не є споживчим, а даний договір не є договором про надання споживчого кредиту жодного правого значення для кваліфікації цього договору як договору про надання споживчого кредиту не має.

Пунктом 10.1 кредитного договору визначено, що всі вимоги, які виникають при виконанні даного Договору або у зв`язку з ним, або випливають з нього та становлять предмет спору, окрім справ у спорах щодо захисту прав споживачів, підлягають розгляду в постійно діючому Третейському суді при Асоціації українських банків (свідоцтво про реєстрацію постійно діючого третейського суду №007-2005 від 21.06.2005, видане Київським міським управлінням юстиції), згідно з регламентом третейського суду. Розгляд здійснюється одноособово суддею, який призначається в порядку, встановленому регламентом постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків, що є невід`ємною частиною даної третейської угоди, і з яким Сторони ознайомились.

Відповідно до ч. 2 ст.1 Закону України «Про третейські суди» до третейського суду за угодою сторін може бути передано будь-який спір, що виникає з цивільних, господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом.

Згідно з п. 14 ч. 1ст. 6 Закону України «Про третейські суди», третейські суди в порядку, передбаченому цим законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком, зокрема, справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Відповідно до ч. 3 ст.6 Цивільного кодексу України сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Враховуючи наведене, оскільки укладений між сторонами кредитний договір за своєю правовою природою є споживчим, а тому третейське застереження, викладене в п 10.1 кредитного договору №04.03.2020-010000221 від 04.03.2020, не може бути виконане.

Законом України «Про третейські суди» виключено з компетенції третейського суду вирішення спорів щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки), а тому у задоволенні заяви представника відповідача ТОВ «Споживчий центр» про залишення позову без розгляду слід відмовити.

При цьому, Закон України «Про третейські суди» передбачає виключно право, а не обов`язок сторін на звернення до цього суду.

Окрім того, необхідна наявність волі обох сторін для виникнення у третейського суду підстав для розгляду спору по суті.

З наданих представником відповідача на вимогу суду електронних доказів: кредитного договору №04.03.2020-010000221 від 04.03.2020 з усіма додатками до нього, зокрема заявкою на укладення договору, не вбачається, що вони підписані позивачем ОСОБА_1 , згідно до законодавчих норм щодо електронного документообігу в Україні.

Таким чином, при відсутності волі, в даному випадку, позивача, на звернення до третейського суду, чинне законодавство України жодним чином не позбавляє його права на звернення до суду.

У рішенні Конституційного Суду України від 10 січня 2008 року № 1-рп/2008у справі№ 1-3/2008 (справа про завдання третейського суду) зазначено, що відповідно до чинного законодавства підвідомчий суду загальної юрисдикції спір у сфері цивільних і господарських правовідносин може бути передано його сторонами на вирішення третейського суду, крім випадків, встановлених законом (ст. 12 ГПК України),ст. 6 Закону України «Про третейські суди»). Гарантуючи право на судовий захист з боку держави, Конституція України водночас визнає право кожного будь-якими не забороненими законом засобами захистити свої права і свободи від порушень і протиправних посягань (ч. 5ст. 55 Конституції України). Це конституційне право не може бути скасоване або обмежене (ч. 2 ст.22, ст.64 Конституції України).

Таким чином, позивач використав своє право та звернувся до Гощанського районного суду з даним позовом, а тому його право не може бути обмежене.

За таких обставин , клопотання не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 257, 260 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволені клопотання представника відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» Солодовнік Анни Олександрівни про залишення позовної заяви без розгляду відмовити.

Суддя П.В.Тишкун