Постанова

Іменем України

09 серпня 2023 року

м. Київ

справа № 760/23770/19

провадження № 61-702св23

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Фаловської І. М.,

суддів: Ігнатенка В. М., Карпенко С. О., Сердюка В. В., Стрільчука В. А. (суддя-доповідач),

учасники справи:

стягувач (позивач) - Публічне акціонерне товариство «Родовід Банк»

боржник (відповідач) - ОСОБА_1 ,

заявник - Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Гамея Валентина Володимировича на ухвалу Київського апеляційного суду від 22 грудня 2022 року у складі колегії суддів: Стрижеуса А. М., Поливач Л. Д., Шкориної О. І.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст вимог і судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій.

У серпні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (далі - ТОВ «Вердикт Капітал») звернулося до суду із заявою про заміну стягувача у справі, посилаючись на те, що рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 06 липня 2012 року в цивільній справі № 2609/14515/12 було задоволено позов Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» (далі - ПАТ «Родовід Банк») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованість за кредитним договором від 07 червня 2007 року № 33/МА-002.07.1 в розмірі 629 762,53 грн, в рахунок погашення заборгованості за вказаним кредитним договором звернуто стягнення на автомобіль марки NISSAN, модель ALMERA, рік випуску 2005, що був переданий в заставу банку та належить на праві власності ОСОБА_1 , стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Родовід Банк» 3 219 грн судового збору. 22 травня 2019 року між ним та банком було укладено договір про відступлення прав вимоги № 14, за яким воно набуло права вимоги, в тому числі за вищевказаним кредитним договором. Враховуючи викладене, ТОВ «Вердикт Капітал» просило замінити стягувача у справі № 2609/14515/12 з ПАТ «Родовід Банк» на нього.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 21 листопада 2019 року у складі судді Коробенка С. В. заяву ТОВ «Вердикт Капітал» задоволено. Стягувача ПАТ «Родовід Банк» на стадії виконання рішення суду від 06 липня 2012 року у справі за позовом ПАТ «Родовід Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки замінено на ТОВ «Вердикт Капітал».

Судове рішення місцевого суду мотивоване тим, що 22 травня 2019 року між ПАТ «Родовід Банк» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір про відступлення прав вимоги № 14, за умовами якого ПАТ «Родовід Банк» відступило, а ТОВ «Вердикт Капітал» прийняло право вимоги за кредитними договорами, в тому числі за кредитним договором від 07 червня 2007 року № 33/МА-002.07.1. Звернення ТОВ «Вердикт Капітал» як правонаступника кредитора ПАТ «Родовід Банк» із заявою про заміну сторони її правонаступником відповідає змісту статей 55, 442 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), статті 512 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та статті 15 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII). Заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Не погоджуючись з указаним судовим рішенням, 15 вересня 2022 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу разом із клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якому посилався на те, що він не був повідомлений про розгляд справи, а дізнався про існування оскаржуваного судового рішення лише 02 вересня 2022 року, після ознайомлення його представника - адвоката Гамея В. В. з матеріалами справи та отримання в мобільному застосунку «Дія» повідомлення про виклик до суду на 22 вересня 2022 року для розгляду заяви ТОВ «Вердикт Капітал» про поновлення пропущеного строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання. Повістка про виклик до суду надсилалася йому за адресою: АДРЕСА_1 , однак з 26 грудня 2013 року він зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 . Крім того, в матеріалах справи відсутні докази направлення судом та отримання ним копії зазначеного судового рішення.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 22 грудня 2022 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 21 листопада 2019 року.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що судова повістка про розгляд судом заяви ТОВ «Вердикт Капітал» про заміну стягувача у справі була направлена ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку за адресою: АДРЕСА_1 , однак поштовий конверт повернувся до суду з відміткою причини повернення «адресат відсутній». За таких обставин, оскільки відповідно до пункту 4 частини восьмої статті 128 ЦПК України ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про розгляд справи місцевим судом, однак подав апеляційну скаргу після спливу одного року з дня постановлення оскаржуваної ухвали та не надав доказів пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили, то наявні підстави для відмови у відкритті апеляційного провадження, передбачені частиною другою статті 358 ЦПК України.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги, позиції інших учасників справи.

12 січня 2023 року представник ОСОБА_1 - адвокат Гамей В. В. подав засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Київського апеляційного суду від 22 грудня 2022 року, в якій, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення та передати справу до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду зі стадії вирішення питання про відкриття апеляційного провадження у справі.

На обґрунтування підстав касаційного оскарження судового рішення, передбачених абзацом 2 частини другої статті 389 ЦПК України, заявник вказав, що апеляційний суд не дав належної оцінки доводам ОСОБА_1 про те, що з 26 грудня 2013 року він зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , однак повістка про виклик до суду надсилалася йому за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з чим йому не було відомо про розгляд місцевим судом заяви ТОВ «Вердикт Капітал» про заміну стягувача у справі. При цьому апеляційний помилково послався на пункт 4 частини восьмої статті 128 ЦПК України, так як згідно з цією нормою особа вважається належним чином повідомленою про розгляд справи судом у разі повернення судової повістки до суду з відміткою про відсутність цієї особи за адресою, за якою вона зареєстрована у встановленому законом порядку. Оскільки провадження в цій справі було закінчено ухваленням рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 06 липня 2012 року, то після цього ОСОБА_1 не зобов`язаний був повідомляти суд про зміну свого місця проживання. Крім того, в матеріалах справи відсутні докази направлення судом та отримання ним копії ухвали Солом`янського районного суду міста Києва від 21 листопада 2019 року. За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов передчасного висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження.

У відзиві на касаційну скаргу ТОВ «Вердикт Капітал» просило залишити її без задоволення, посилаючись на те, що оскаржуване судове рішення є законними та обґрунтованими, ухваленим відповідно до вимог чинного законодавства України, з урахуванням всіх фактичних обставин справи. Оскільки з дня постановлення ухвали районного суду минуло більше одного року, про розгляд справи районним судом ОСОБА_1 повідомлено належним чином та він не надав доказів виникнення обставин непереборної сили, що стали перешкодою для подання апеляційної скарги, то апеляційний суд дійшов правильного висновку про наявність підстав, передбачених частиною другою статті 358 ЦПК України, для відмови у відкритті апеляційного провадження.

Рух справи в суді касаційної інстанції.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 січня 2023 року відкрито касаційне провадження в цій справі та витребувано її матеріали із Солом`янського районного суду міста Києва.

05 травня 2023 року справа № 760/23770/19 надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 серпня 2023 року справу призначено до судового розгляду.

Позиція Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку, зокрема ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження.

Згідно з абзацом 2 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги у межах, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Матеріалами цієї справи підтверджується, що рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 06 липня 2012 року в цивільній справі № 2609/14515/12 було задоволено позов ПАТ «Родовід Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованість за кредитним договором від 07 червня 2007 року № 33/МА-002.07.1 в розмірі 629 762,53 грн, в рахунок погашення заборгованості за вказаним кредитним договором звернуто стягнення на автомобіль марки NISSAN, модель ALMERA, рік випуску 2005, що був переданий в заставу банку для забезпечення виконання вимог за цим кредитним договором та належить на праві власності ОСОБА_1 , стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Родовід Банк» 3 219 грн судового збору.

У серпні 2019 року ТОВ «Вердикт Капітал» звернулосядо суду із заявою, в якій просило замінити стягувача у справі № 2609/14515/12 з ПАТ «Родовід Банк» на нього, посилаючись на те, що 22 травня 2019 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ПАТ «Родовід Банк» було укладено договір про відступлення прав вимоги № 14, за яким воно набуло права вимоги, в тому числі за вищевказаним кредитним договором.

Розгляд вищенаведеної заяви ТОВ «Вердикт Капітал» було призначено місцевим на 21 листопада 2019 року.

За змістом частини першої статті 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи.

Відповідно до частин першої, другої статті 211 ЦПК України розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи.

Суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб. Неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження (частина третя статті 442 ЦПК України).

Згідно з частинами другою, четвертою, п`ятою, шостою статті 128 ЦПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно. Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Днем вручення судової повістки є: 1) день вручення судової повістки під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Якщо повістку надіслано на офіційну електронну адресу пізніше 17 години, повістка вважається врученою у робочий день, наступний за днем її відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про її доставлення (частина восьма статті 128 ЦПК України).

Згідно з частинами першою-четвертою статті 130 ЦПК України у випадку відсутності в адресата офіційної електронної адреси судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку, а юридичним особам - відповідній службовій особі, яка розписується про одержання повістки. Розписка про одержання судової повістки з поміткою про дату вручення в той самий день особами, які її вручали, повертається до суду. Якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, які проживають разом з нею. У такому випадку особа, якій адресовано повістку, вважається належним чином повідомленою про час, дату і місце судового засідання, вчинення іншої процесуальної дії. У разі відсутності адресата (будь-кого з повнолітніх членів його сім`ї) особа, яка доставляє судову повістку, негайно повертає її до суду з поміткою про причини невручення.

Судова повістка-повідомлення про розгляд місцевим судом 21 листопада 2019 року вищенаведеної заяви ТОВ «Вердикт Капітал» була направлена ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку за адресою: АДРЕСА_1 , однак поштовий конверт повернувся до суду з відміткою причини повернення «адресат відсутній».

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 21 листопада 2019 року заяву ТОВ «Вердикт Капітал» задоволено. Стягувача ПАТ «Родовід Банк» на стадії виконання рішення суду від 06 липня 2012 року у справі за позовом ПАТ «Родовід Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки замінено на ТОВ «Вердикт Капітал».

Не погоджуючись з указаним судовим рішенням, 15 вересня 2022 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу разом із клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якому зазначив, що він не був повідомлений про розгляд справи місцевим судом, так як повістка про виклик до суду надсилалася йому за адресою: АДРЕСА_1 , однак з 26 грудня 2013 року він зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 . Крім того, в матеріалах справи відсутні докази направлення судом та отримання ним копії ухвали Солом`янського районного суду міста Києва від 21 листопада 2019 року.

За приписами частин першої, другої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (частина перша статті 17 ЦПК України).

Згідно з частиною першою статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Статтею 354 ЦПК України передбачено, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Відповідно до пунктів 3, 4 частини першої статті 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо: є постанова про залишення апеляційної скарги цієї самої особи без задоволення або ухвала про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою цієї особи на це саме судове рішення; скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили (частина друга статті 358 ЦПК України).

Норми, які регулюють строки подання скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) виходить з того, що, реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух (рішення ЄСПЛ від 16 грудня 1992 року у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції»).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги.

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження у зв`язку з поданням апеляційної скарги після спливу одного року з дня постановлення оскаржуваної ухвали Солом`янського районного суду міста Києва від 21 листопада 2019 року, апеляційний суд виходив з того, що відповідно до пункту 4 частини восьмої статті 128 ЦПК України ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про розгляд справи місцевим судом, так як направлений йому поштовий конверт із судовою повісткою повернувся до суду з відміткою причини повернення «адресат відсутній». При цьому апеляційний суд не дав належної оцінки доводам ОСОБА_1 про те, що з 26 грудня 2013 року він зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , однак повістка про виклик до суду надсилалася йому за адресою: АДРЕСА_1 .

Також апеляційний суд не звернув увагу на наявну в матеріалах справи нотаріально посвідчену довіреність від 03 березня 2016 року, якою ОСОБА_1 уповноважив ОСОБА_2 представляти його інтереси та вести справи, зокрема в усіх судових установах з усіма процесуальними правами, наданими законом позивачу, відповідачу, скаржнику, третій особі, потерпілому та особі, яка притягується до адміністративної відповідальності. Вказана довіреність була долучена до матеріалів справи 09 березня 2016 року разом із заявою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про ознайомлення з матеріалами справи та в ній зазначено, що ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Тобто на час розгляду місцевим судом заяви ТОВ «Вердикт Капітал» про заміну стягувача у справі наявними в матеріалах справи документами було підтверджено зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживанняОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , натомість повістка про виклик до суду надсилалася йому за адресою: АДРЕСА_1 . Тому посилання апеляційного суду на те, що відповідно до пункту 4 частини восьмої статті 128 ЦПК України ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про розгляд справи місцевим судом, є безпідставним.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

У статті 8 Конституції України закріплено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а норми Конституції України є нормами прямої дії.

Реалізація права особи на судовий захист здійснюється, зокрема шляхом оскарження судових рішень у судах апеляційної інстанції.

Забезпечення права на апеляційний перегляд справи є однією з основних засад судочинства (пункт 8 статті 129 Конституції України).

При цьому забезпечення апеляційного оскарження рішення суду має бути здійснено судами з урахуванням принципу верховенства права і базуватися на справедливих судових процедурах, передбачених вимогами положень законодавства, які регулюють вирішення відповідних процесуальних питань.

Частиною другою статті 2 Закону України від 22 грудня 2005 року № 3262-IV «Про доступ до судових рішень» (далі - Закон № 3262-IV) визначено, що усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання. Судові рішення також можуть публікуватися в друкованих виданнях із додержанням вимог цього Закону.

Згідно з частиною третьою статті 3 Закону № 3262-IV суд загальної юрисдикції вносить до Єдиного державного реєстру судових рішень (далі - ЄДРСР) всі судові рішення і окремі думки суддів, викладені у письмовій формі, не пізніше наступного дня після їх ухвалення або виготовлення повного тексту.

Обставини щодо встановлення дати складення повного судового рішення мають визначальне значення для правильного вирішення питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження.

Як вбачається з відомостей ЄДРСР (https://reyestr.court.gov.ua/Review/87791358), ухвала Солом`янського районного суду міста Києва від 21 листопада 2019 року, в якій не зазначено дату складення її повного тексту, була внесена судом до ЄДРСР лише 24 лютого 2020 року і оприлюднена в цьому реєстрі 26 лютого 2020 року.

У справі наявні супровідні листи Солом`янського районного суду міста Києва, вихідна дата яких - 28 листопада 2019 року, щодо направлення учасникам справи, в тому числі ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , ухвали цього суду від 21 листопада 2019 року. Водночас матеріали справи не містять ні зворотних повідомлень про вручення ОСОБА_1 поштових відправлень, ні конвертів, які мали б повернутися до суду у випадку невручення особі таких відправлень.

Аналіз вищенаведених обставин в їх сукупності свідчить про те, що відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку про можливість застосування положень частини другої статті 358 ЦПК України.

Згідно з частинами третьою, четвертою статті 357 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку апеляційного оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє в відкритті апеляційного провадження в порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Отже, суд апеляційної інстанції відмовив у відкритті апеляційного провадження за відсутності правових підстав та всупереч послідовності процесуальних дій, визначених статтею 357 ЦПК України.

Враховуючи викладене, при вирішенні питання про відкриття апеляційного провадження у справі апеляційний суд мав встановити дату складення судом першої інстанції повного тексту ухвали Солом`янського районного суду міста Києва від 21 листопада 2019 року, перевірити дотримання цим судом визначеного процесуальним законодавством порядку надсилання учасникам справи копії цього судового рішення та з огляду на це встановити наявність чи відсутність підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження.

Таким чином, доводи касаційної скарги щодо порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права під час вирішення питання про відкриття апеляційного провадження є обґрунтованими.

За змістом статті 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Реалізація права особи на судовий захист здійснюється, зокрема шляхом оскарження судових рішень у судах апеляційної інстанції, оскільки перегляд таких рішень в апеляційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів особи. За правовим висновком, сформульованим Конституційним Судом України, правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 мотивувальної частини рішення від 30 січня 2003 року у справі № 3-рп/2003). Отже, право на апеляційне оскарження судових рішень в контексті положень частин першої та другої статті 55, пункту 8 частини третьої статті 129 Конституції України є складовою права кожного на звернення до суду.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права (частина перша статті 8 Конституції України). Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Одним з елементів верховенства права є дотримання прав людини, зокрема права сторони спору на представлення її позиції та права на справедливий судовий розгляд (пункти 41 і 60 Доповіді «Верховенство права», схваленої Венеційською Комісією на 86-му пленарному засіданні, місто Венеція, 25-26 березня 2011 року).

ЄСПЛ у справі «Воловік проти України» (рішення від 06 грудня 2007 року) зазначив, що якщо апеляційне оскарження існує в національному правовому порядку, держава зобов`язана забезпечити особам під час розгляду справи в апеляційних судах, в межах юрисдикції таких судів, додержання основоположних гарантій, передбачених статтею 6 Конвенції, з урахуванням особливостей апеляційного провадження, а також має братися до уваги процесуальна єдність судового провадження в національному правовому порядку та роль в ньому апеляційного суду.

Апеляційний суд не врахував зазначеного та відмовив у відкритті апеляційного провадження без належних правових підстав, що не відповідає принципу верховенства права, а також - порушив право заявника на апеляційне оскарження судового рішення як складової частини права на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції.

Відповідно до частини четвертої статті 406 ЦПК України у випадках скасування судом касаційної інстанції ухвал суду першої або апеляційної інстанцій, які перешкоджають провадженню у справі, справа передається на розгляд відповідного суду першої або апеляційної інстанції.

Згідно з частиною шостою статті 411 ЦПК України підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі.

З огляду на викладене наявні підстави для задоволення касаційної скарги та скасування ухвали апеляційного суду з направленням справи для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції (для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження).

Керуючись статтями 400, 406, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Гамея Валентина Володимировича задовольнити.

Ухвалу Київського апеляційного суду від 22 грудня 2022 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийІ. М. Фаловська
Судді:В. М. Ігнатенко
С. О. Карпенко
В. В. Сердюк
В. А. Стрільчук