ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/6366/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" серпня 2023 р. м. Київ,

Суддя Дарницького районного суду м. Києва Заставенко М.О., перевіривши відповідність позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом, третя особа Управління (центр) надання адміністративних послуг Дарницькох районної в місті Києві державної адміністрації, вимогам ст. ст. 175-177 ЦПК України,

ВСТАНОВИВ:

31.07.2023 до Дарницького районного суду м. Києва поштовими засобами зв`язку (дата відправлення відповідно до відмітки на конверті - 25.07.2023) надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом, у якій позивач просить визнати такими, що втратили право користування житлом, та зняти з реєстрації відповідачів. Третя особа Управління (центр) надання адміністративних послуг Дарницькох районної в місті Києві державної адміністрації.

Вивчивши позовну заяву та додані до неї документи, суддя дійшов висновку, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.ст. 175, 177 ЦПК України.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Відповідно до ч. 5 ст. 177 ЦПК України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

У позовній заяві позивач зазначає, що відповідачі вже тривалий час не проживають у квартирі за адресою АДРЕСА_1 , проте посилання на докази, що підтверджують вказані обставини, позивачем не зазначено та, відповідно, таких доказів не додано, в порушення п. 5 ч. 3 ст. 175 та ч. 5 ст. 177 ЦПК України.

Позивачу роз`яснюється, що у разі неможливості самостійно надати докази, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, до позовної заяви додається клопотання витребування доказів.

Крім того, у відповідно до ч. 3 ст. 177 ЦПК України, у разі необхідності до позовної заяви додаються клопотання та заяви позивача про звільнення (відстрочення, зменшення) від сплати судового збору, про призначення експертизи, витребування доказів тощо, як і, зокрема, заява про виклик свідків.

Окрім того, відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

У позовній заяві позивач просить визнати ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 такими, що втратили право користування житлом, таким чином фактично заявляючи три вимоги немайнового характеру, проте судовий збір сплачений у розмірі 1 073,60 грн, тобто за одну вимогу немайнового характеру.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору регулюються спеціальним законом 3674-VI «Про судовий збір», відповідно до пп. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 якого встановлено, що за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою ставка судового збору встановлюються у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду.

Таким чином, сума судового збору, у відповідності до ст. 4 Закону України «Про судовий збір», станом на день звернення до суду, а саме 25.07.2023, складає 1 073,60 грн, що в розрахунку за три вимоги немайнового характеру складає 3 220,80 грн.

Оскільки позивачем сплачено 1 073,60 грн, сума судового збору, яку позивач має сплатити, складає 2 147,20 грн.

Окрім того, Відповідно до п. 6 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору.

Суд звертає увагу позивача на те, що 01.12.2021 року набув чинності Закон України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні», яким виключено ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та здійснюється регулювання відносини у сфері надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання (перебування) фізичних осіб в Україні, встановлює порядок надання таких послуг та порядок внесення, обробки, обміну відповідними відомостями в електронних реєстрах, базах даних для надання таких послуг.

За змістом п. 11 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» реєстраційна дія це внесення органом реєстрації до реєстру територіальної громади відомостей про зареєстроване місце проживання (перебування), зняте з реєстрації місце проживання, задеклароване місце проживання/виключення з реєстру територіальної громади інформації про задеклароване місце проживання, скасування реєстрації місця проживання/зняття з реєстрації місця проживання (перебування)/задекларованого місця проживання/зміненого місця проживання (перебування) з подальшою передачею таких відомостей до відомчої інформаційної системи. Реєстраційна дія є завершеною після отримання органом реєстрації підтвердження про внесення відповідної інформації до відомчої інформаційної системи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» зняття особи із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) у разі звернення до органу реєстрації або через центр надання адміністративних послуг за місцем задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) здійснюється за заявою власника житла приватної форми власності, поданої у паперовій формі, стосовно повнолітньої особи, місце проживання (перебування) якої зареєстровано або задекларовано в житлі, що належить власнику на підставі права власності. У разі подання власником житла заяви про зняття із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) батьків або інших законних представників дитини чи одного з них така дитина підлягає зняттю із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) разом із її батьками або іншими законними представниками чи одним із них.

Таким чином, позивач, набувши право власності на квартиру, вправі відповідно п. 2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» подати до органу реєстрації або через центр надання адміністративних послуг за місцем зареєстрованого місця проживання відповідача відповідну заяву у паперовій формі, внаслідок чого буде здійснено зняття відповідачів з зареєстрованого місця проживання.

Відповідно до п. 4, 5 ч. 3ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Крім того, відповідно до ч. 5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги. Позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви (ч. 2ст. 83 ЦПК України).

Отже, позивач при зверненні до суду з цим позовом має надати докази, які підтверджували б факт звернення до органу реєстрації або центру надання адміністративних послуг, в результаті якого позивачу було відмовлено у знятті відповідача з зареєстрованого місця проживання.

Однак у порушення вимог ст. 175, 177 ЦПК України, у позовній заяві відсутні посилання на докази, які підтверджують факт звернення до органу реєстрації або центру надання адміністративних послуг, в результаті якого позивачу було відмовлено у знятті відповідача з зареєстрованого місця проживання, та не додано докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення п. 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Відповідно до положень статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Підсумовуючи все вищевикладене, відповідно до вимог ст. 185 ЦПК України, суддя постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Таким чином, суддя надає позивачу строк для усунення вищевказаних недоліків, шляхом подання до суду протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку у розмірі 2 147,20 грн, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону, а також позовної заяви в новій редакції з додатками та її копії для відповідачів та третіх осіб.

На підставі викладеного, керуючись ст. 175, 177, 185, 353 ЦПК України, суддя -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом, третя особа Управління (центр) надання адміністративних послуг Дарницькох районної в місті Києві державної адміністрації - залишити без руху та надати позивачу строк - 10 днів з дня вручення ухвали, для усунення недоліків.

Роз`яснити, що у разі їх не усунення у встановлений строк позовна заява буде вважатися неподаною і повернута позивачу, що не перешкоджає повторному зверненню із позовною заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала оскарженню не підлягає, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя М.О. Заставенко