Справа № 638/358/13-ц
Провадження № 6/638/88/23
УХВАЛА

Іменем України

14 серпня 2023 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого Агапова Р.О.,

за участю секретаря Бондаренко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Державної іпотечної установи про заміну стягувача у виконавчому провадженні у цивільній справі за позовом ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

06.01.2021 року до Дзержинського районного суду м. Харкова надійшла заява Державної іпотечної установи про заміну стягувача у виконавчих провадженнях по цивільній справі №638/358/13-ц з Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на Державну іпотечну установу.

В обґрунтування доводів поданої заяви заявник зазначає, що 02.07.2013 року судом ухвалено рішення по справі № 638/358/13-ц за позовом ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про стягнення заборгованості за кредитним договором . 11 лютого 2015 року між ДІУ та банком укладено договір відступлення права вимоги № 17/4 В. Згідно інформації, яка міститься під порядковим номером 536 додатку № 1 до договору відступлення права вимоги № 17/4 В від 11.02.2015 р. ОСОБА_1 є боржником за кредитним договором № 142/07 від 07 липня 2005 року та одночасно виступає майновим поручителем за основним зобов`язанням згідно Іпотечного договору б/н від 13 липня 2005 року, а поручителем боржника є ОСОБА_2 згідно з договором поруки № 142/07 від 07 липня 2005 року. Відповідно до п. 2.1. договору, пункт 1.2 цього договору набирає чинності в день прийняття рішення Національним банком України про віднесення первісного кредитора до категорії неплатоспроможних або на наступний календарний день після наставання сукупності обставин, визначених п. п. 2.1.1 договору, та однієї з обставин, визначеної п. п. 2.1.2 цього договору, або 2.1.3 цього договору, або 2.1.4 цього договору. На підставі постанови правління Національного банку України від 17 вересня 2015 р. № 612 «Про віднесення публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 17 вересня 2015 р. № 171 «Про запровадження тимчасової адміністрації в АТ «Банк «Фінанси та кредит» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку». Таким чином, згідно умов договору ДІУ стала новим кредитором за кредитним договором № 142/07 від 07 липня 2005 року, а внаслідок того, що судом ухвалено рішення на користь банка про стягнення заборгованості зі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . ДІУ є стороною виконавчого провадження. Отже, ДІУ, як правонаступник банка за договором має право на заміну сторони виконавчого провадження.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 25.03.2021 закрито провадження у справі за заявою Державної іпотечної установи про заміну сторони у виконавчому провадженні по цивільній справі.

Постановою Харківського апеляційного суду від 20.01.2022, з посиланням, зокрема, на те, що:

-судом при винесені ухвали про закриття провадження у справі від 25.03.2021 року не враховано, що при винесені заочного рішення Дзержинським районним судом м. Харкова від 02 липня 2013 року було задоволено дві позовні вимоги, одна щодо стягнення судового збору, та друга, щодо стягнення основного боргу. Таким чином, було видано два виконавчих листи по справі № 638/358/13-ц;

-відповідно до відомостей з Автоматизованої системи виконавчих проваджень, виконавче провадження №39751051 щодо стягнення судового збору було закрито, у зв`язку з погашенням заборгованості;

-виконавче провадження щодо стягнення основної суми заборгованості у розмірі 18582,03 доларів США, що по курсу НБУ станом на 04.01.2013 року еквівалентна 148813,16 грн та пеню в сумі 74876,63 грн. на момент подання заяви про зміну сторони у виконавчому провадженні не було відкрито;

-підстави поданої заяви про зміну сторони в виконавчому провадженні та в судовому рішенні, відрізняються від підстав заявлених при винесені ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова від 18 березня 2019 року. Суд не перевіривши доводи заявника дійшов передчасного висновку про те, що існує таке, що набрало законної сили, судове рішення у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет заяви та з тих самих підстав»,

ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 25.03.2021 скасовано; справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 16.02.2022 справу прийнято до провадження та призначено судовий розгляд.

У зв`язку із надходженням 29.07.2022 заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення, 05.08.2022 справу було надіслано до Полтавського апеляційного суду.

09.06.2023 справу повернуто до Дзержинського районного суду м. Харкова та призначено судове засідання на 24.07.2023.

У зв`язку із неявкою у судове засідання представників сторін, розгляд заяви було відкладено на 14.08.2023.

Особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з`явились, своїх представників до суду не направили, про дату, час і місце судового розгляду повідомлялись належним чином у встановленому законом порядку.

Розглянувши матеріали заяви та додані до неї документи, суд встановив.

Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 02 липня 2013 року по справі № 638/358/13 ц, позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» в особі філії «Слобожанське РУ» АТ «Банк «Фінанси та кредит» задоволені. Вирішено стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» в особі філії «Слобожанське РУ» АТ «Банк «Фінанси та кредит» суму заборгованості за кредитним договором та договором поруки в розмірі 18582,03 доларів США, що по курсу НБУ станом на 04.01.2013 року еквівалентна 148813,16 грн. (сто сорок вісім тисяч вісімсот тринадцять гривень 16 коп.) та пеню в сумі 74876,63 грн. (сімдесят чотири тисячі вісімсот сімдесят шість гривень 63 коп.).

Вирішено стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_3 на користь публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» в особі філії «Слобожанське РУ» АТ «Банк «Фінанси та кредит» понесені позивачем при зверненні з позовом до суду, що документально підтверджені судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2236,80 грн. (дві тисячі двісті тридцять шість грн. 80 коп.)

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 29.04.2016 у цивільній справі видано дублікати виконавчих листів та встановлено строк пред`явлення виконавчих листів до виконання до 29.04.2017.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 18 березня 2019 року по справі № 638/358/13 Ц, номер провадження 6/638/81/19 замінено стягувача у виконавчому провадженні ВП № 39751051 з Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» (ідентифікаційний код 09807856) на Державну іпотечну установу (ідентифікаційний код 33304730) по цивільній справі № 638/358/13 Ц за позовом публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості. Ухвала набрала законної сили.

При розгляді заяви суд виходить із вимог, які були заявлені безпосередньо суду першої інстанції.

Згідно ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», у разі вибуття однієї з сторін виконавчого провадження державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду з заявою про заміну сторони її правонаступником.

Згідно висновків, викладених у Постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №2-7763/10 від 08 лютого 2022 року наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора в зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин. У зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора.

Процесуальне правонаступництво є похідним від матеріального та випливає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони в матеріальному правовідношенні її правонаступником). Процесуальне правонаступництво передбачене статтею 55 ЦПК України. Це перехід процесуальних прав та обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні. У зв`язку із цим для вирішення судом питання щодо процесуальної заміни сторони у справі необхідна наявність відповідних первинних документів, які підтверджують факт вибуття особи з матеріального правовідношення та перехід її прав та обов`язків до іншої особи - правонаступника.

Матеріальне правонаступництво реалізується в межах процесуального правонаступництва виключно за правилами останнього.

Законодавець не ототожнює "процесуальне правонаступництво" і "заміну сторони виконавчого провадження", оскільки цим інститутам присвячені дві окремі статті ЦПК України - 55 та 442 відповідно. Також це опосередковано випливає зі змісту пункту 28 частини першої статті 353 ЦПК, відповідно до якого ухвала про заміну сторони у справі (процесуальне правонаступництво) та ухвала про заміну сторони виконавчого провадження відокремлені одна від одної як такі, на які можуть подаватись скарги окремо від рішення суду.

Особа, на користь якої видано виконавчий документ, набуває статусу стягувача з моменту видачі такого виконавчого документа, а не з моменту відкриття виконавчого провадження. Але разом з тим ця особа до відкриття виконавчого провадження як юридичного процесу є лише стягувачем у виконавчому документі на стадії виконання судового рішення з відповідним потенціалом прав у виконавчому провадженні, які повноцінно реалізує лише у статусі стягувача як сторони відкритого виконавчого провадження, за виключеннями, передбаченими законодавством. Тому заміна стягувача саме як сторони виконавчого провадження неможлива, якщо заява правонаступника про це подана, зокрема, після спливу строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, але якщо цей строк не був поновлений судом. Водночас заміна стягувача у виконавчому документі іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) допускається на будь-якій стадії судового процесу, у тому числі до відкриття виконавчого провадження.

Підставою для заміни сторони виконавчого провадження (стаття 442 ЦПК України), тобто процесуального правонаступництва в межах виконавчого провадження як юридичного процесу, є правонаступництво в матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і перехід до іншої особи прав чи обов`язків сторони, яка вибула, в цих правовідносинах.

Процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні - це заміна на будь-якій стадії саме виконавчого провадження як юридичного процесу стягувача або боржника іншою особою у зв`язку з її вибуттям, тобто підставою заміни стягувача внаслідок правонаступництва є настання певних обставин, які мають юридичне значення і в результаті яких виникають цивільні права та обов`язки або пряма вказівка акта цивільного законодавства, що не залежить від умов та порядку здійснення виконавчого провадження органами і посадовими особами.

Заміна сторони виконавчого провадження правонаступником у виконавчому провадженні, тобто здійснення процесуального правонаступництва після набрання судовим рішенням законної сили, полягає в поширенні на правонаступників законної сили судового рішення. При цьому на правонаступників законна сила судового рішення поширюється усіма своїми правовими наслідками - незмінністю, неспростовністю, виключністю, преюдиційністю, виконуваністю.

Відповідно до висловлених раніше правових висновків Великої Палати Верховного Суду (дивитись mutatis mutandis постанову Верховного Суду від 03 листопада 2020 року у справі N 916/617/17, пункти 73-75) оскільки виконавче провадження є самостійною стадією судового процесу, сторони виконавчого провадження належать до учасників справи, а отже, якщо процесуальне правонаступництво має місце на стадії виконавчого провадження, заміна сторони виконавчого провадження означає й заміну учасника справи. Але заміна учасника справи не обов`язково означає заміну сторони відкритого виконавчого провадження.

На стадії виконання судового рішення як на завершальній стадії судового провадження можлива заміна сторони у виконавчому провадженні як юридичному процесі правонаступником за наявності відкритого виконавчого провадження. Після відкриття виконавчого провадження та до його закінчення заміна сторони виконавчого провадження (з одночасною заміною відповідного учасника справи) правонаступником здійснюється у порядку, передбаченому статтею 442 ЦПК України з урахуванням підстав, визначених статтею 55 ЦПК України. У цьому випадку приписи статті 442 ЦПК України, що містить процесуальні особливості здійснення правонаступництва у виконавчому провадженні, застосовуються разом з положеннями статті 55 ЦПК України.

Натомість як до відкриття виконавчого провадження, так і після його закінчення заміна учасника справи правонаступником здійснюється на підставі статті 55 ЦПК України, а в окремих випадках також на підставі частини п`ятої статті 442 ЦПК України. Відповідно, тільки до закінчення виконавчого провадження можна ставити питання про заміну сторони виконавчого провадження, а якщо виконавче провадження закінчене, то заміна відповідної сторони цього виконавчого провадження правонаступником є неможливою без його відновлення відповідно до умов законодавства.

Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник не позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження, оскільки виконавче провадження відкривається на підставі пред`явлення виконавчого документа до виконання, а частина п`ята статті 442 ЦПК України передбачає можливість заміни стягувача у виконавчому документі до відкриття виконавчого провадження (у тому числі повторного за обґрунтованих підстав при повторному зверненні з виконавчим документом, оскільки зазначена стаття ЦПК України цього не виключає, а Закон про виконавче провадження передбачає таку можливість). Отже, наведене в ухвалі Верховного Суду від 10 листопада 2021 року у цій справі тлумачення стосується лише ситуації, коли виконавче провадження відкрите як юридичний процес, а його сторони набули відповідних прав як сторони відкритого виконавчого провадження. Щодо вчинення інших дій у межах виконавчого провадження, передбачених Законом про виконавче провадження, то процесуальні дії конкретного процесу не можуть здійснюватися поза межами цього процесу, а тому такі дії як процесуальні можуть здійснюватися лише в межах відкритого виконавчого провадження як юридичного процесу. Якщо законом передбачена можливість здійснення інших дій сторін судового процесу, пов`язаних зі здійсненням виконавчого провадження, то для таких дій набуття статусу сторони відкритого виконавчого провадження не вимагається, як-от для заміни стягувача у виконавчому документі відповідно до частини п`ятої статті 442 ЦПК України.

Відповідно до змісту частини п`ятої статті 442 ЦПК України, частини шостої статті 12, пункту 1 частини першої, частини п`ятої статті 26, частини п`ятої статті 37 Закону про виконавче провадження поза межами відкритого виконавчого провадження як юридичного процесу стягувач користується правами у виконавчому провадженні як завершальній стадії судового провадження на підставі відповідного закріпленого статусу у виконавчому документі.

Вчинення процесуальних дій безпосередньо в межах виконавчого провадження як юридичного процесу, спрямованих на виконання судового рішення, можливе лише за умови відкритого виконавчого провадження.

Також питання про наявність підстав для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, видачі його дубліката чи інших процесуальних питань, які стосуються процедури пред`явлення виконавчого документа до виконання, пов`язані з процесуальним правонаступництвом у виконавчому провадженні як юридичному процесі в силу умов частини п`ятої статті 15 Закону про виконавче провадження, а з процесуальним правонаступництвом, передбаченим статтею 55 ЦПК України, - в силу другої частини цієї статті.

Наслідком закінчення виконавчого провадження є те, що виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених Законом про виконавче провадження (абзац другий частини першої статті 40 цього Закону). Цим Законом передбачена можливість відновлення виконавчого провадження. Так, згідно із частиною першою статті 41 Закону про виконавче провадження у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

Водночас після закінчення виконавчого провадження не виключається можливість подальшого руху справи як у межах перегляду рішення суду (апеляційний, касаційний перегляд, перегляд за нововиявленими або виключними обставинами), так і в межах виконання рішення суду (поворот виконання, оскарження постанови про закінчення виконавчого провадження), а також у зв`язку із судовим контролем за виконанням рішення суду. Тож навіть після закінчення виконавчого провадження в учасника справи може виникати ряд процесуальних питань, пов`язаних із захистом його прав та охоронюваних інтересів.

Закінчення виконавчого провадження, у тому числі й у випадку фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, не виключає подальшого існування процесуальних правомочностей учасника справи в межах судового провадження, тож не має наслідком заборону здійснення процесуального правонаступництва щодо них. Питання процесуального правонаступництва в усіх випадках вирішується судом, який при його вирішенні повинен дослідити по суті обставини та підстави правонаступництва.

Зазначене відповідає правовим висновкам Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові Верховного Суду від 16 лютого 2021 року у справі N 911/3411/14 (пункти 6.9-6.12, 6.15).

До заяви Державною іпотечною установою не додано, а матеріали справи не містять доказів наявності відкритого виконавчого провадження про стягнення основної суми заборгованості у розмірі 18 582,03 доларів США, що по курсу НБУ станом на 04.01.2013 року еквівалентна 148 813,16 грн. та пеню в сумі 74 876,63 грн., у зв`язку з чим, та враховуючи вищевикладене, заміна сторони виконавчого провадження правонаступником, про що подана заява, є неможливою.

Керуючись ст. ст. 55, 442 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву Державної іпотечної установи про заміну стягувача у виконавчому провадженні у цивільній справі за позовом ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості залишити без задоволення.

Із урахуванням пункту 15.5 Перехідних положень ЦПК України (в редакції, яка набрала чинності 15.12.2017) ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Р.О. Агапов