Ухвала

Іменем України

09 серпня 2023 року

м. Київ

справа № 753/19723/21

провадження № 61-10031ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Стрільчука В. А. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Карпенко С. О.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 02 листопада 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 25 травня 2023 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії та рішення старшого державного виконавця Дарницького відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Гусєвої Яни Андріївни, стягувач - Акціонерне товариство «Укрсоцбанк»,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з указаною скаргою, в якій просила визнати протиправними дії старшого державного виконавця Дарницького відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі - Дарницький ВДВС) Гусєвої Я. А. при прийнятті постанови про арешт коштів боржника від 23 вересня 2021 року у виконавчому провадженні № 51232009 від 22 червня 2016 року та скасувати вказану постанову.

Скарга ОСОБА_1 мотивована тим, що 22 червня 2016 року державним виконавцем Дарницького ВДВС Медведєвою О. О. було відкрито виконавче провадження № 51232009 з примусового виконання виконавчого листа про стягнення неї з на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» боргу в сумі 262 850,10 грн. 23 вересня 2021 року державним виконавцем в рамках виконавчого провадження № 51232009 було винесено постанову про арешт коштів боржника в межах 262 850,10 грн, що обліковуються на всіх відкритих рахунках боржника. Вказана постанова є протиправною та підлягає скасуванню, оскільки 16 січня 2020 року Дарницьким районним судом міста Києва була постановлена ухвала у справі № 753/18749/19, якою було визнано неправомірною бездіяльність головного державного виконавця Дарницького ВДВС Медведєвої О. О. щодо ненаправлення на її (заявника) адресу у встановлений законом строк постанови від 22 червня 2016 року про відкриття виконавчого провадження № 51232009.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 02 листопада 2022 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 25 травня 2023 року, в задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Судові рішення судів попередніх інстанцій мотивовані тим, що державний виконавець Дарницького ВДВС Гусєва Я. А., постановивши 23 вересня 2021 року постанову про арешт коштів боржника, діяла відповідно до закону та в межах своїх повноважень, при цьому не порушила права заявника ОСОБА_1 , яка є боржником у виконавчому провадженні і зобов`язана виконати рішення суду про стягнення з неї на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» грошових коштів.

03 липня 2023 року ОСОБА_1 подала засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 02 листопада 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 25 травня 2023 року, в якій, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення і ухвалити нове рішення, яким задовольнити її скаргу.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06 липня 2023 року справу призначено судді-доповідачу Хопті С. Ф., судді, які входять до складу колегії: Лідовець Р. А.; Луспеник Д. Д.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28 липня 2023 року справу призначено судді-доповідачу Стрільчуку В. А., судді, які входять до складу колегії: Ігнатенко В. М., Карпенко С. О. Повторний автоматизований розподіл здійснено у зв`язку з відставкою судді Хопти С. Ф.

Касаційна скарга ОСОБА_1 подана на підставі абзацу 2 частини другої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) і мотивована обставинами, зазначеними в її скарзі на дії та рішення старшого державного виконавця Дарницького ВДВС Гусєвої Я. А. Заявник зазначила, що виконавець не вправі вчиняти будь-які виконавчі дії у випадку неодержання боржником копії постанови про відкриття виконавчого провадження. При цьому суди не врахували правових висновків, викладених в постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 826/7243/17.

Касаційне провадження не підлягає відкриттю з таких підстав.

Судами встановлено, що рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 24 лютого 2015 року у справі № 753/18700/14 стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» 260 247,62 грн заборгованості за кредитним договором від 24 квітня 2008 року № 39.29-53/263к та 2 602,48 грн судового збору, а всього - 262 850,10 грн. На підставі вказаного рішення суду було видано виконавчий лист.

22 червня 2016 року державним виконавцем Дарницького ВДВС Медведєвою О. О. було відкрито виконавче провадження № 51232009 з примусового виконання виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» боргу в сумі 262 850,10 грн.

23 вересня 2021 року державним виконавцем Дарницького ВДВС Гусєвою Я. А. у виконавчому провадженні № 51232009 було винесено постанову про арешт коштів боржника в межах 262 850,10 грн, що обліковуються на всіх відкритих рахунках боржника.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно з пунктом 2 частини другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Пунктом 7 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, коштів на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на електронних рахунках платників акцизного податку, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, на електронні гроші, які зберігаються на електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Відповідно до абзацу 1 частини другої, частини третьої, абзацу 1 частини п`ятої статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі. Про проведення опису майна (коштів) боржника виконавець виносить постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Згідно зі статтею 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до частини третьої статті 451 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Встановивши, що державний виконавець Дарницького ВДВС Гусєва Я. А. при винесенні 23 вересня 2021 року постанови про арешт коштів боржника діяла відповідно до закону та в межах своїх повноважень, при цьому не порушила права заявника ОСОБА_1 , яка є боржником у виконавчому провадженні і зобов`язана виконати рішення суду про стягнення з неї на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» грошових коштів, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення скарги ОСОБА_1 .

Доводи касаційної скарги про те, що виконавець не вправі вчиняти будь-які виконавчі дії у випадку неодержання боржником копії постанови про відкриття виконавчого провадження, і посилання заявника на постанову Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 826/7243/17 не заслуговують на увагу, оскільки: 1) зі змісту постанови Київського апеляційного суду від 07 липня 2020 року у справі №753/18749/19, якою було залишено без змін ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 16 січня 2020 року про задоволення скарги ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Дарницького ВДВС щодо ненаправлення у встановлений законом строк постанови від 22 червня 2016 року про відкриття виконавчого провадження № 51232009, встановлено, що представник ОСОБА_1 ознайомився з матеріалами вказаного виконавчого провадження, зокрема й з постановою від 22 червня 2016 року про відкриття виконавчого провадження, 20 вересня 2019 року; 2) оскаржувана постанова державного виконавця Дарницького ВДВС Гусєвої Я. А. була прийнята 23 вересня 2021 року, тобто після ознайомлення заявника з матеріалами виконавчого провадження; 3) обставини справи № 826/7243/17 не є подібними до обставин, встановлених судами попередніх інстанцій в цій справі, так як у справі № 826/7243/17 боржник не був повідомлений як про відкриття виконавчого провадження, так і про всі виконавчі дії, проведені у процесі примусового виконання рішення суду, що призвело до усунення боржника від участі у процедурі виконавчого провадження, позбавлення його процесуальних прав та гарантій та, як наслідок, до протиправної передачі належного йому майна на реалізацію. Однак в цій справі не було встановлено подібних обставин. Отже, допущені державним виконавцем порушення порядку направлення боржнику постанови про відкриття виконавчого провадження від 22 червня 2016 року, за умови того, що йому було відомо про наявність виконавчого провадження, самі по собі не є підставою для висновку про незаконність дій державного виконавця при винесенні 23 вересня 2021 року постанови про арешт коштів боржника, яка постановлена державним виконавцем в межах його повноважень та відповідно до закону.

Доводи касаційної скарги не свідчать про неправильне застосування судами норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Із змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою, правильне застосовування судами норм матеріального та процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про незаконність судових рішень.

Тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (пункт 45 рішення Європейського суду з прав людини від 23 жовтня 1996 року у справі «Леваж Престейшинз Сервісиз проти Франції», пункти 37, 38 рішення Європейського суду з прав людини від 19 грудня 1997 року у справі «Бруалла Гомесде ла Торре проти Іспанії»).

Згідно з частиною п`ятою статті 394 ЦПК України питання про відкриття касаційного провадження у випадку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, вирішує колегія суддів у складі трьох суддів.

У зв`язку з відмовою у відкритті касаційного провадження у справі не підлягає окремому розгляду клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження.

Керуючись статтями 260, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 02 листопада 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 25 травня 2023 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії та рішення старшого державного виконавця Дарницького відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Гусєвої Яни Андріївни, стягувач - Акціонерне товариство «Укрсоцбанк».

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:В. А. Стрільчук

В. М. Ігнатенко

С. О. Карпенко