Справа № 939/70/22
Провадження №2/367/2430/2023
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2023 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:

головуючого - судді Кравчук Ю.В.,

за участю:

секретаря судових засідань - Катеринчука Б.К.,

позивача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ірпені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Української військово-медичної академії про визнання протиправним і скасування наказу про відсторонення від роботи, поновлення на роботі шляхом допуску до роботи та стягнення середнього заробітку за період відсторонення,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Української військово-медичної академії про визнання протиправним і скасування наказу про відсторонення від роботи, поновлення на роботі шляхом допуску до роботи та стягнення середнього заробітку за період відсторонення.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначала, що з 1998 року вона працює в Науково-дослідному інституті проблем військової медицини, який у 2013 році було реорганізовано шляхом приєднання до Української військово-медичної академії Міністерства оборони України як структурний підрозділ. 08 листопада 2021 року її ознайомлено з наказом Начальника Української військово-медичної академії №219 про відсторонення від роботи без збереження заробітної плати з 08 листопада 2021 року з підстави відсутності щеплення від респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом COVID-19, як таку, що «не вакцинована без поважної причини», до усунення причини відсторонення, а саме - до отримання нею вакцинації від COVID-19 з наданням підтвердження у вигляді сертифікатів про вакцинацію або довідки про абсолютні протипоказання до щеплення. Указане відсторонення було здійснено, на виконання положень статті 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», Постанови Кабінету Міністрів України №1236 від 09.12.2020 р. «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом COVID-19, Наказу Міністерства охорони здоров`я України №2153 від 04.10.2021 р. «Про затвердження Переліку професій, виробництв та організацій , працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням, листа Державного секретаря Міністерства оборони України №17497/з/1 від 04.11.2021 р.

Зазначає також, що 09 листопада 2021 року вона письмово звернулася до керівництва Української військово- медичної академії з листом-запереченням, щодо незаконності її відсторонення, проте, на день подання позову до суду, відповіді на своє звернення позивач не отримала.

Вважає даний наказ у частині відсторонення від роботи незаконним та таким, що підлягає скасуванню.

З огляду на вище викладене, просить суд: визнати протиправним та скасувати наказ Начальника Української військово- медичної академії №219 від 08 листопада 2021 року у частині відсторонення від роботи ОСОБА_1 ; зобов`язати Українську військово-медичну академію поновити на роботі ОСОБА_1 шляхом допуску до роботи на посаді молодшого наукового співробітника науково-дослідного відділу медичного постачання Науково- дослідного інституту проблем військової медицини Української військово-медичної академії; стягнути з Української військово-медичної академії на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь період відсторонення від роботи, а саме з 08 листопада 2021 року по день винесення рішення судом, виходячи з її середньоденного заробітку у розмірі 393, 73 грн.

Ухвалою Бородянського районного суду Київської області від 13 січня 2022 року матеріали справи за позовом ОСОБА_1 до Української військово-медичної академії про визнання протиправним і скасування наказу про відсторонення від роботи, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за період відсторонення передано на розгляд до Ірпінського міського суду Київської області.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 16 лютого 2022 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Української військово-медичної академії про визнання протиправним і скасування наказу про відсторонення від роботи, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за період відсторонення за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 07 листопада 2022 року провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Української військово-медичної академії про визнання протиправним і скасування наказу про відсторонення від роботи, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за період відсторонення - зупинено на підставі п.10 ч.1 ст.251 ЦПК України до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду судового рішення у справі № 130/3548/21.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 16 березня 2023 року поновлено провадження у справі за ОСОБА_1 до Української військово-медичної академії про визнання протиправним і скасування наказу про відсторонення від роботи, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за період відсторонення.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 18 травня 2023 року витребувано від Української військово-медичної академії належним чином завірену копію Посадової інструкції молодшого наукового співробітника науково-дослідного відділу медичного постачання Науково-дослідного інституту проблем військової медицини Нестеровської Світлани Василівни, в редакції, чинній станом на 08 листопада 2021 року.

26 серпня 2022 року від Української військово-медичної академії надійшов відзив, в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог зазначивши, що ОСОБА_1 працює в Академії на посаді молодшого наукового співробітника науково-дослідного відділу медичного постачання Науково-дослідного інституту проблем військової медицини Української військово-медичної академії. Українська військово-медична академія є вищим військовим навчальним закладом післядипломної освіти. Перелік інфекційних хвороб, щеплення проти яких є обов`язковими, встановлено ст. 12 Закону "Про захист населення від інфекційних хвороб". Подібний перелік приводиться у ст. 27 Закону "Про санітарне та епідемічне благополуччя населення". Визначення безпосередньо законом згаданого переліку з урахуванням надання в ст. 7 Закону "Про санітарне та епідемічне благополуччя населення" Міністерству охорони здоров`я повноваження встановлювати такий перелік означає, що це Міністерство вправі доповнювати перелік інфекційних хвороб, щеплення проти яких є обов`язковими.

Зазначає також, що стосується переліку професій, виробництв і організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням, то Кабінет Міністрів, як це передбачено ст. 12 Закону "Про захист населення від інфекційних хвороб", такий перелік не затверджував, тому Міністерство охорони здоров`я відповідно до повноваження, що надане йому ст. 27 Закону санітарне та епідемічне благополуччя населення", встановило такий перелік (наказ МОЗ N 595 "Про порядок проведення профілактичних щеплень в країні та контроль якості й обігу медичних імунобіологічних препаратів"). Наказом Міністерства охорони здоров`я від 04.10.2021 № 2153 затверджено Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням, згідно зазначеного наказу, відстороненню підлягають працівники, зокрема: п. 3. закладів вищої, післядипломної, фахової передвищої, професійної (професійно-технічної), загальної середньої, у тому числі спеціальних, дошкільної, позашкільної освіти, закладів спеціалізованої освіти та наукових установ незалежно від типу та форми власності, так, Українська військово-медична академія є вищим військовим навчальним закладом післядипломної освіти, отже, з 08.11.2021 невакциновані працівники підлягають відстороненню від виконання робочих обов`язків на період до усунення ними причини відсторонення. Окрім того, передбачене застосування штрафів до посадових осіб, які допустили до роботи невакцинованих працівників.

Наголошує, що позивача повідомлено про майбутнє відсторонення у разі ненадання документу, який підтверджує вакцинацію або довідки про наявність протипоказань до щеплення, а 08.11.2021 під розпис попереджено про наслідки ненадання вищезазначених документів. В аркуші попередження Позивач зазначила про небажання вакцинуватися і таким чином 08.11.2021 відсторонена від роботи наказом начальника Академії від 08.11.2021 № 219. З наказом про відсторонення Позивач ознайомлена. Згідно рапорту начальника медичної служби Академії на 08.11.2021 Позивач не вакцинована без поважної причини.

Крім того, у відзиві на позовну заяву відповідач зауважує, що попередження про необхідність вакцинації була ще в наказі начальника Академії від 15.07.2021 № 145 "Про організацію проведення вакцинації від гострої респіраторної хвороби COVID-19 серед особового складу УВМА", про що Позивач була поінформована, проте відмовилася від вакцинації, посилаючись на хворобу, проте довідку про наявність протипоказань до щеплення не надавала. Зазначає, що відмова від вакцинації зафіксована і в рапорті начальника науково- дослідного відділу медичного постачання Науково-дослідного інституту проблем військової медицини від 20.07.2021. Стосовно вимог про стягнення з Академії середнього заробітку за весь час відсторонення від роботи, зазначає, що під час відсторонення від роботи, працівник тимчасово увільняється від виконання своїх трудових обов`язків, та не може виконувати роботу, а тому, за загальним правилом, відповідно до частини першої ст. 94 КЗпП, такому працівнику заробітна плата не виплачується, в свою чергу, чинним законодавством не передбачено обов`язку роботодавця зберегти заробітну плату за працівником, відстороненим через відмову вакцинуватися від коронавірусної хвороби. В позовній заяві Позивач оскаржує наказ про відсторонення від роботи та фактично порушує питання про допуск до роботи, при цьому, позивач не звільнений з роботи, а лише відсторонений. Предметом позову виступає оскарження наказу про відсторонення позивача від роботи, яке по своїй суті є призупиненням виконання ним своїх трудових обов`язків, а не звільненням із займаної посади. Отже, за відсутності наказу про звільнення - відсторонення від виконання посадових обов`язків не є звільненням з посади, а стягнення середнього заробітку за час незаконного відсторонення - не є стягненням зарплати.

З урахуванням викладеного, відповідач стверджує, що відсутні підстави для задоволення позовної вимоги про стягнення з Відповідача середнього заробітку у зв`язку з відстороненням Позивача від роботи. Просить відмовити в задоволенні позову повністю.

08 вересня 2022 року від позивача на адресу суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач просить врахувати докази долучені до позовної заяви, крім того, посилаючись на ст. 39-1, 42 Основ законодавства України про охорону здоров`я, зазначає, що Відповідач повідомляє, що на підставі наказу МОЗ України №380 від 25.02.22 р. наказом начальника Академії №41 від 01.03.22 її було допущено до роботи, проте, дію наказу Міністерства охорони здоров`я України №2153 призупинено тимчасово, «до завершення воєнного стану в Україні». Таким чином, просить позов задовольнити.

10 липня 2023 року на адресу Ірпінського міського суду Київської області на виконання ухвали Ірпінського міського суду від 18 травня 2023 року було надано витребувані належним чином завірену копію Посадової інструкції молодшого наукового співробітника науково-дослідного відділу медичного постачання Науково-дослідного інституту проблем військової медицини Нестеровської Світлани Василівни, в редакції, чинній станом на 08 листопада 2021 року.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримала, просила його задовольнити з обставин викладених у позовній заяві.

Відповідач в судове засідання не з`явився, в матеріалах справі міститься клопотання про розгляд справи без участі відповідача з урахування відзиву на позовну заяву.

Вислухавши доводи позивача, дослідивши наявні у матеріалах справи докази суд встановив такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини.

Відповідно до копії трудової книжки НОМЕР_1 ОСОБА_1 дійсно працює у Науково-дослідному інституті проблем військової медицини, який у 2013 році було реорганізовано шляхом приєднання до Української військово-медичної академії Міністерства оборони України як структурний підрозділ відповідно до Наказу Міністерства оборони України від 05 липня 2013 року №465, про що зазначено на копії сторінки трудової книжки, запис № 19, на посаді молодшого наукового співробітника науково-дослідного відділу медичного постачання.

08 листопада 2021 року ОСОБА_1 було під розпис повідомлено про необхідність обов`язкового надання до 08 листопада 2021 року одного з таких документів: документ, який підтверджує, що працівник отримав повний курс вакцинації або одну дозу дводозної вакцини від COVID-19, включеної ВООЗ до переліку дозволених для використання в надзвичайних ситуаціях; міжнародний, внутрішній або іноземний сертифікат, що підтверджує вакцинацію від COVID-19; документи про наявність абсолютних протипоказань до проведення профілактичних щеплень відповідно до переліку. Позивачку повідомлено під розписку про необхідність обов`язкового профілактичного щеплення проти СOVID-19; попереджено, що, починаючи з 8 листопада 2021 року, у разі відсутності вищезазначеного профілактичного щеплення або абсолютних протипоказань до їх проведення, її буде відсторонено від роботи без збереження заробітної плати згідно з ст. 46 КЗпП України .

08 листопада 2021 року ТВО начальника Української військово-медичної академії Шулешком О. та начальником відділу особового складу та стройового Української військово-медичної академії Прутом О. підписано витяг з наказу № 219, яким наказано відсторонити від роботи з 08 листопада 2021 року працівників академії, які не вакциновані без поважної причини, до усунення причин відсторонення, в тому числі відсторонено молодшого наукового співробітника науково-дослідного відділу медичного постачання Науково-дослідного інституту проблем військової медицини Нестеровську Світлану Василівну, на підставі листа Державного секретаря Міністерства оборони України, а також на виконання положень нормативних актів, таких як ЗУ "Про захист населення від інфекційних хвороб", постанови Кабінету Міністрів України піл 09 грудня 2020 року N? 1236 "Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої корона вірусом SARS-COV-2 (зі змінами), відповідно до наказу Міністерства охорони здоров`я України від 04 жовтня 2021 року N? 2153 "Про затвердження Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов?язковим профілактичним щепленням", зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 07 жовтня 2021 року за N?1306/36928.

12 листопада 2021 року Українською військово-медичною академією зареєстровано заперечення ОСОБА_1 за №2107, в якому остання вимагала не відсторонювати її від роботи із вказаних у витягу з наказу підстав.

Відповідно до 5 пункту посадової інструкції молодшого наукового співробітника (працівника ЗС України) науково-дослідного відділу медичного постачання Науково-дослідного інституту проблем військової медицини Української військово-медичної академії, затвердженої начальником Української медичної академії Савицьким Валерієм 04 січня 2021 року, з якою ОСОБА_1 ознайомлена під підпис: молодший науковий співробітник несе відповідальність за: невиконання або несвоєчасне виконання покладених цією посадовою інструкцією обов`язків; недотримання правил внутрішнього трудового розпорядку, охорони праці, техніки безпеки, виробничої санітарії та протипожежного захисту; невиконання або неналежне виконання вимог внутрішніх нормативних документів УВМА та розпоряджень керівництва; правопорушення, скоєні в процесі своєї діяльності, в межах, встановлених чинним законодавством; завдання матеріального збитку УВМА в межах, встановлених чинним законодавством; молодший науковий співробітник несе відповідальність за неправомірне використання наданих службових повноважень, а також використання їх в особистих цілях.

Судом також ретельно досліджено службові обов`язки посадової інструкції молодшого наукового співробітника науково-дослідного відділу медичного постачання Науково-дослідного інституту проблем військової медицини Української військово-медичної академії.

Зокрема, відповідно до розділу 2 посадової Інструкції, затвердженої начальником Української військово-медичної академії Савицьким В. від 04 січня 2021 року: молодший науковий співробітник НДВ МП відповідає за: своєчасне виконання запланованої роботи, координацію своєї діяльності зі співробітниками НДВ МП; якість, ефективність та практичну направленість результатів НДР, які виконує; своєчасне та повноцінне виконання своїх функціональних обов`язків; внутрішній порядок, стан та збереження апаратури, обчислювальної техніки та інших матеріальних засобів; проведення збору, накопичення, систематизацію та обробку наукової інформації за досліджуваною проблемою.

Відповідно до розділу 3 посадової Інструкції, затвердженої начальником Української військово-медичної академії Савицьким В. від 04 січня 2021 року: молодший науковий співробітник НДВ МП зобов`язаний: знати, розуміти і застосовувати діючі нормативні документи, що стосуються досліджень та розробок, які виконуються в НДВ МП; мету і завдання виконуваних досліджень, наукову інформацію щодо цих досліджень; вимоги, правила та порядок оформлення наукової та науково-технічної документації; правила й норми з охорони праці, виробничої санітарії, протипожежного захисту; основи трудового законодавства; брати участь у складанні планів і методичних програм досліджень і розробок, практичних рекомендацій щодо їх результатів. Складати звіти (розділи звітів) за темою або її розділом (етапом, завданням). Брати участь у впровадженні результатів досліджень і розробок; знати основи організації медичного постачання, визначення потреби медичного майна, правил закупівлі, приймання, відпуску, обліку, перевезення та зберігання в мирний час та особливий період, методичні підходи щодо розробки критеріїв, показників і методів аналізу та оцінки ефективності забезпечення медичним майном військових частин та закладів охорони здоров`я в системі Міністерства оборони України, комплектно-табельне оснащення, сучасні методи фармацевтичного аналізу та технології лікарських засобів, умови оптимізації системи накопичення, розподілу та ешелонування запасів медичного майна на особливий період, організацію роботи з майном непорушного запасу, методики визначення переліків та кількісних показників медичного майна; крім обов`язків, передбачених статтею 6 Закону України "Про наукову і науково-технічну діяльність", молодший науковий співробітник НДВ МП зобов`язаний: бути обізнаним щодо наукових проблем, вітчизняних та зарубіжних досягнень відповідної галузі знань; бути обізнаним з порядком укладання та виконання договірних умов у разі спільного виконання робіт з іншими установами; володіти технологічним процесом проведення експериментів 1 спостережень, узагальнення та обробки інформації; під керівництвом відповідального виконавця проводити наукові дослідження і розробки по окремим розділам (етапам, завданням) теми відповідно до затверджених методик, обґрунтовувати та розробляти концептуальні засади системи медичного постачання у ході застосування військ (сил); розробляти обґрунтовані критерії, показники і методи аналізу та оцінки ефективності забезпечення медичним майном військових частин та закладів охорони здоров?я в системі Міністерства оборони України; розробляти та удосконалювати сучасні методи фармацевтичного аналізу та технології лікарських засобів спеціального призначення; брати участь у наукових конференція, семінарах та підготовці статей в наукових виданнях; розвивати технічний супровід і поглиблювати тематику досліджень та розробок за профілем НДВ МП, добиватися високого рівня досліджень, своєчасного виконання НДР і реалізації їх результатів у практичній роботі військово-медичної служби; приймати участь в розвитку та удосконаленні експериментальної бази НДВ МП, забезпечувати правильну електронно-обчислювальної техніки та інших засобів; експлуатацію приладів і установок, під керівництвом начальника НДВ МП та наукового керівника розробляти робочі програми на нові НДР; своєчасно опрацьовувати отримані розпорядження та керівні документи; виконувати заходи щодо підтримання внутрішнього порядку в НДВ МП та виконувати розпорядок дня; забезпечувати цільове використання службових приміщень, дотримання правил техніки безпеки і протипожежної безпеки в НДВ МП; проводити наукові дослідження та розробки за окремими розділами (етапами, завданнями) теми, яка належить до проектів та програм у матеріальній (нематеріальній) сфері, як відповідальний виконавець або разом з науковим керівником згідно із затвердженою методичною програмою та встановленими термінами виконання.

Відповідно до розділу 4 посадової Інструкції, затвердженої начальником Української військово-медичної академії Савицьким В. від 04 січня 2021 року: молодший науковий співробітник НДВ МП має право: вимагати сприяння у виконанні своїх посадових обов`язків і здійсненні прав; вживати дії для запобігання та усунення випадків будь-яких порушень або невідповідностей; вимагати створення організаційно-технічних умов, необхідних для виконання посадових обов`язків та надання необхідного обладнання та інвентарю; знайомитися з проектами документів, що стосуються його діяльності; запитувати і отримувати документи, матеріали та інформацію, необхідні для виконання своїх посадових обов?язків і розпоряджень керівництва; підвищувати свою професійну кваліфікацію; ознайомлюватися з документами, що визначають права за займаною посадою, критерії оцінки якості виконання посадових обов?язків; крім прав, передбачених статтями 5, 6 Закону України "Про наукову і науково-технічну діяльність", молодший науковий співробітник НДВ МП має право: брати участь у розробці та обговоренні основних напрямів і програм наукових досліджень, що запроваджуються в УВМА, а також брати участь в обговоренні питань з навчально-виховної роботи; брати участь у наукових дискусіях, конференціях, симпозіумах, виступати на них з доповідями та повідомленнями; брати участь у конкурсах на заміщення наукових та науково- педагогічних посад; здійснювати з дозволу начальника УВМА наукову та творчу діяльність зі створення науково-технічної продукції у військових частинах, закладах охорони здоров?я в системі Міністерства оборони України; на умовах штатного сумісництва або участі в тимчасових творчих колективах за умови відсутності негативного впливу на виконання своїх функціональних обов?язків за основною посадою; користуватися матеріально-технічними засобами, бібліотеками під час проведення наукових досліджень, а також інформаційним, патентно- ліцензійним та метрологічним забезпеченням.

Таким чином, суд враховує такі обставини, як соціальні контакти працівника на робочому місці враховуючи її функції та посадові обов`язки інструкції.

Відповідно до статті 49 Конституції України кожен має право на охорону здоров`я, медичну допомогу та медичне страхування. Охорона здоров`я забезпечується державним фінансуванням відповідних соціально-економічних, медико-санітарних і оздоровчо-профілактичних програм.

У пунктах а, б статті 10 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» встановлено обов`язки громадян у сфері охорони здоров`я, зокрема, піклуватись про своє здоров`я та здоров`я дітей, не шкодити здоров`ю інших громадян; у передбачених законодавством випадках проходити профілактичні медичні огляди і робити щеплення.

Частиною шостою статті 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» також передбачено, що повнолітнім дієздатним громадянам профілактичні щеплення проводяться за їх згодою після надання об`єктивної інформації про щеплення, наслідки відмови від них та можливі поствакцинальні ускладнення; якщо особа та (або) її законні представники відмовляються від обов`язкових профілактичних щеплень, лікар має право взяти у них відповідне письмове підтвердження, а в разі відмови дати таке підтвердження - засвідчити це актом у присутності свідків.

Згідно із частиною сьомою цієї статті відомості про профілактичні щеплення, поствакцинальні ускладнення та про відмову від обов`язкових профілактичних щеплень підлягають статистичному обліку і вносяться до відповідних медичних документів. Медичні протипоказання, порядок проведення профілактичних щеплень та реєстрації поствакцинальних ускладнень установлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я.

Відповідно до пункту 41-6 Постанови Кабінету Міністрів України «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 09 грудня 2020 року № 1236 в редакції з урахуванням змін, що набрали чинності 26 жовтня 2021 року (далі - Постанова), керівникам державних органів (державної служби), керівникам підприємств, установ та організацій слід забезпечити:

1) контроль за проведенням обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 працівниками та державними службовцями, обов`язковість профілактичних щеплень яких передбачена переліком професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням, затвердженим наказом Міністерства охорони здоров`я від 04 жовтня 2021 року № 2153;

2) відсторонення від роботи (виконання робіт) працівників та державних службовців, обов`язковість профілактичних щеплень проти COVID-19 яких визначена переліком та які відмовляються або ухиляються від проведення таких обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 відповідно до статті 46 Кодексу законів про працю України, частини другої статті 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» та частини третьої статті 5 Закону України «Про державну службу», крім тих, які мають абсолютні протипоказання до проведення таких профілактичних щеплень проти COVID-19 та надали медичний висновок про наявність протипоказань до вакцинації проти COVID-19, виданий закладом охорони здоров`я.

Зі змісту підпункту 1 пункту 41-6 Постанови вбачається, що керівник державного органу (державної служби), керівник підприємства, установи та організації також має прийняти рішення про повідомлення працівників про проведення обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19. Таке повідомлення має містити усю необхідну інформацію, необхідну для проведення обов`язкових щеплень (наприклад, посилання на нормативно-правові акти, на підставі яких проводиться обов`язкове щеплення працівників; прохання надати у визначений строк документи, які підтверджуватимуть проходження повного курсу вакцинації проти COVID-19 або першого етапу вакцинації (одна доза), або надати медичний висновок про наявність протипоказань до вакцинації проти COVID-19, виданий закладом охорони здоров`я; дата, час та місце проведення обов`язкового профілактичного щеплення, якщо роботодавець вирішив організувати проведення такого щеплення; наслідки відмови або ухилення від обов`язкового профілактичного щеплення тощо).

Повідомлення про обов`язкове щеплення проти COVID-19 може бути доведено до відома усіх працівників, наприклад, у письмовому вигляді з проставленням підпису працівника про ознайомлення з таким повідомленням тощо.

Аналізуючи викладене, слід дійти висновку, що для отримання профілактичного щеплення, в тому числі проти COVID-19, необхідна згода працівника, який отримав повну й об`єктивну інформацію про щеплення, наслідки відмови від нього тощо. Роботодавець має довести до відома працівника наслідки для виконання трудових обов`язків відмови чи ухилення працівника від обов`язкового профілактичного щеплення, а лікар - надати об`єктивну інформацію про щеплення, наслідки відмови від нього для здоров`я та можливі поствакцинальні ускладнення. Відмова поінформованого працівника від проведення обов`язкового профілактичного щеплення чи факт ухилення від останнього мають бути належно підтвердженими.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 була повідомлена про обов`язкове профілактичне щеплення проти COVID-19, а саме про те, що з метою запобігання поширення гострої респіраторної хвороби COVID-19 з 08 листопада 2021 року щеплення проти COVID-19 є обов`язковим для працівників академії та на підставі наказу МОЗ «Про затвердження Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням» від 4 жовтня 2021 року № 2153, пункту 41-6 Постанови КМУ від 09 грудня 2020 року № 1236, Розпорядження Президії НАН України від 13 жовтня 2021 року № 515 та листа Міністерства оборони України від 08 листопада 2021 року № 17497/з/1 їй до 08 листопада 2021 року потрібно надати документ, який підтверджуватиме наявність профілактичного щеплення проти COVID-19 або документ про наявність абсолютних протипоказань до проведення профілактичних щеплень відповідно Переліку медичних протипоказань та застережень до проведення профілактичних щеплень, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я від 16 вересня 2011 року № 595 (у редакції наказу Міністерства охорони здоров`я від 11 жовтня 2019 року № 2070).

Також ОСОБА_1 роз`яснено, що якщо вона до 08 листопада 2021 року не надасть один із зазначених документів, 08 листопада 2021 року її відсторонять від роботи на підставі статті 46 КЗпП України та статті 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб».

Із вказаним повідомленням позивач ознайомлена 08 листопада 2021 року.

Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Відповідно до частини першої статті 46 КЗпП України відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається в разі:

- появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння,

- відмови або ухилення від обов`язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони;

- в інших випадках, передбачених законодавством.

Згідно із Положенням про Міністерство охорони здоров`я України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року № 267 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 24 січня 2020 року № 90), Міністерство охорони здоров`я України є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я, а також захисту населення від інфекційних хвороб, протидії ВІЛ-інфекції/СНІДу та іншим соціально небезпечним захворюванням, попередження та профілактики неінфекційних захворювань.

Накази Міністерства охорони здоров`я України, видані в межах повноважень, передбачених законом, є обов`язковими до виконання центральними органами виконавчої влади, їх територіальними органами, місцевими держадміністраціями, органами влади Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності та громадянами (пункт 8 вказаного Положення).

Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 04 жовтня 2021 року № 2153 затверджено Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням.

Відповідно до цього Переліку обов`язковим профілактичним щепленням проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України цієї хвороби, підлягають працівники:

1) центральних органів виконавчої влади та їх територіальних органів;

2) місцевих державних адміністрацій та їх структурних підрозділів;

3) закладів вищої, післядипломної, фахової передвищої, професійної (професійно-технічної), загальної середньої, у тому числі спеціальних, дошкільної, позашкільної освіти, закладів спеціалізованої освіти та наукових установ незалежно від типу та форми власності;

4) підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління центральних органів виконавчої влади;

5) установ і закладів, що надають соціальні послуги, закладів соціального захисту для дітей, реабілітаційних закладів;

6) підприємств, установ та організацій, включених до Переліку об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04 березня 2015 року № 83.

Питання відсторонення від роботи додатково регламентовано у Законі України від 24 лютого 1994 року № 4004-XII «Про забезпечення санітарного і епідемічного благополуччя населення» (далі - Закон № 4004-XII) та Інструкції про порядок внесення подання про відсторонення осіб від роботи або іншої діяльності, затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 14 квітня 1995 року № 66 (далі - Інструкція № 66).

Підприємства, установи і організації зобов`язані усувати за поданням відповідних посадових осіб державної санітарно-епідеміологічної служби від роботи, навчання, відвідування дошкільних закладів осіб, які є носіями збудників інфекційних захворювань, хворих на небезпечні для оточуючих інфекційні хвороби, або осіб, які були в контакті з такими хворими, з виплатою у встановленому порядку допомоги з соціального страхування, а також осіб, які ухиляються від обов`язкового медичного огляду або щеплення проти інфекцій, перелік яких встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я (абзац шостий частини першої статті 7 Закону № 4004-XII).

Відповідно до пункту 2.3 Інструкції № 66 з урахуванням змін, внесених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 30 серпня 2011 року , подання про відсторонення від роботи або іншої діяльності - це письмовий організаційно-розпорядчий документ Державної санітарно-епідеміологічної служби України, який зобов`язує роботодавців у встановлений термін усунути від роботи або іншої діяльності зазначених у поданні осіб.

Згідно з підпунктом 1.2.5 пункту 1.2 Інструкції № 66 особами, які відмовляються або ухиляються від профілактичних щеплень, визнаються громадяни та неповнолітні діти, а також окремі категорії працівників у зв`язку з особливостями виробництва або виконуваної ними роботи, які необґрунтовано відмовились від профілактичного щеплення, передбаченого Календарем профілактичних щеплень в Україні, затвердженим наказом Міністерства охорони здоров`я України від 16 вересня 2011 року № 59, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 10 жовтня 2011 року за № 1159/19897.

Пунктом 2.5 Інструкції № 66 визначено, що подання про відсторонення від роботи або іншої діяльності складають у двох примірниках, один з яких направляється роботодавцю, що зобов`язаний забезпечити його виконання, а другий зберігається у посадової особи, яка внесла подання. Подання про відсторонення від роботи або іншої діяльності складається за формою згідно з додатком 1 до цієї Інструкції.

Згідно з пунктом 2.7 Інструкції № 66 термін, на який відсторонюється особа, залежить від епідеміологічних показань та встановлюється згідно з додатком № 2 до цієї Інструкції.

Положення абзацу шостого частини першої статті 7 Закону № 4004-XII та Інструкції № 66 не охоплюють порядок відсторонення від роботи у зв`язку з відмовою чи ухиленням від проведення обов`язкових профілактичних щеплень для запобігання захворюванню на COVID-19. Обов`язки роботодавців щодо забезпечення епідеміологічного благополуччя населення визначені не тільки Законом № 4004-XII. Постановою Кабінету Міністрів України від 20 жовтня 2021 року № 1096 передбачено, що відсторонення працівників в межах відповідних заходів боротьби з пандемією COVID-19 керівник підприємства, установи, організації проводить відповідно до статті 46 КЗпП України, частини другої статті 12 Закону «Про захист населення від інфекційних хвороб» і частини третьої статті 5 Закону України «Про державну службу».

Таким чином, відсторонення від роботи (виконання робіт) певних категорій працівників, які відмовляються або ухиляються від проведення обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19, було передбачене законом.

В судовому засіданні ОСОБА_1 повідомила, що у неї відсутні абсолютні протипоказання до вакцинації проти COVID-19.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відсторонення позивача від роботи у зв`язку із відсутністю щеплення проти COVID-19 відбулось законно.

Приписи законів України з приводу такого відсторонення є чіткими, зрозумілими та за дотримання визначеної в них процедури дозволяють працівникові розуміти наслідки його відмови або ухилення від такого щеплення за відсутності медичних протипоказань, виявленої за наслідками медичного огляду, проведеного до моменту відсторонення, а роботодавцеві дозволяють визначити порядок його дій щодо такого працівника.

Вказані правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2022 року (справа № 130/3548/21, провадження № 14-82цс22), постанові Верховного Суду від 4 липня 2023 року (справа № 749/932/21, провадження № 61-6378 св23), постанові Верховного Суду від 5 липня 2023 року (справа № 146/167/22, провадження № 61-5449св23.

Зокрема, у пункті 13.14 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2022 року у справі № 130/3548/21 (провадження № 14-82цс22), викладено висновок за яким Велика Палата Верховного Суду не вбачає підстав для сумнівів у тому, що у відповідний період Україна, поряд з іншими державами, зазнала значних труднощів у сфері охорони здоров`я. Згідно зі статистичними даними в середньому у 2021 році від COVID-19 в Україні помирало 7 168 осіб на місяць. Коронавірусна інфекція COVID-19 у тому році стала другою за частотою причиною смертей українців (12 %) після серцево-судинних захворювань (60,2 %) (https://opendatabot.ua/open/death-statistics). Вказане зумовлювало необхідність вжиття державою певних обмежувальних заходів, пов`язаних, зокрема, із втручанням у право на повагу до приватного життя для захисту здоров`я населення від хвороби, яка може становити серйозну небезпеку, а саме для запобігання подальшому її поширенню, попередження важких ускладнень у хворих на COVID-19, мінімізації серед них кількості летальних випадків. Така мета відповідно до пункту 2 статті 8 Конвенції є легітимною. Встановивши обов`язковість щеплення проти COVID-19 для окремих категорій працівників як умову продовження виконання ними трудових обов`язків, держава намагалася досягнути цієї мети.

Нагальна необхідність ужиття державою у 2021 році заходів для захисту здоров`я населення (зокрема, для попередження поширення коронавірусу SARS-CoV-2, мінімізації ризиків ускладнень і смертності у хворих на COVID-19) не викликає сумнівів.

Таким чином, відсторонення від роботи (виконання робіт) певних категорій працівників, які відмовляються або ухиляються від проведення обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19, було передбачене законом. Приписи законів України з приводу такого відсторонення є чіткими, зрозумілими та за дотримання визначеної в них процедури дозволяють працівникові розуміти наслідки його відмови або ухилення від такого щеплення за відсутності медичних протипоказань, виявленої за наслідками медичного огляду, проведеного до моменту відсторонення, а роботодавцеві дозволяють визначити порядок його дій щодо такого працівника (пункт 11.35 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2022 року у справі № 130/3548/21 (провадження № 14-82цс22)).

При цьому, у пункті 14.8 вище зазначеної постанови Велика Палата Верховного Суду звертала увагу, що при застосуванні до працівників передбачених Переліком № 2153 та Законом № 1645-ІІІ заходів має братися до уваги індивідуальна оцінка виконуваних працівником трудових обов`язків, зокрема об`єктивної необхідності під час їхнього виконання особисто контактувати з іншими людьми.

Водночас із цим у пунктах 14.9-14.10 зазначеної постанови Велика Палата Верховного Суду зауважила, що в кожному конкретному випадку для вирішення питання про наявність підстав для обов`язкового щеплення працівника проти COVID-19 і, відповідно, для відсторонення працівника від роботи, слід виходити не тільки з Переліку № 2153, але й оцінки загрози, яку потенційно на роботі може нести невакцинований працівник. Зокрема, слід враховувати і такі обставини, як:

- кількість соціальних контактів працівника на робочому місці (прямих/непрямих);

- форму організації праці ( дистанційна/надомна), у тому числі можливість встановлення такої форми роботи для працівника, який не був щепленим;

- умови праці, у яких перебуває працівник і які збільшують вірогідність зараження COVID-19, зокрема потребу відбувати у внутрішні та закордонні відрядження;

- контакт працівника з продукцією, яка буде використовуватися (споживатися) населенням.

Отже, відмова або ухилення від обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19, було підставою для відсторонення від роботи працівників, які підлягають обов`язковим профілактичним щепленням відповідно до Наказу Міністерства охорони здоров`я України від 4 жовтня 2021 року № 2153, дію якого зупинено наказом Міністерства охорони здоров`я України від 25 лютого 2022 року № 380, який набрав чинності 1 березня 2022 року, до завершення воєнного стану в Україні, який триває в Україні з 24 лютого 2022 року.

Як виняток, невакцинований працівник може бути допущений до роботи, якщо надасть роботодавцю медичний висновок про наявність абсолютних протипоказань до вакцинації проти COVID-19, виданий закладом охорони здоров`я.

Водночас саме працівник має надати роботодавцю документи, які підтверджуватимуть проходження повного курсу вакцинації проти COVID-19 або першого етапу вакцинації (одна доза), або надати медичний висновок про наявність протипоказань до вакцинації проти COVID-19, виданий закладом охорони здоров`я.

Судом встановлено, що станом на 08 листопада 2021 року позивач працювала безпосередньо на робочому місці, не дистанційно.

Згідно із п. 2.1 посадової інструкції позивача від 04 січня 2021 року, молодший науковий співробітник відповідає за координацію своєї діяльності зі співробітниками НДВ МП.

Відповідно до п. 3.4 посадової інструкції позивача, молодший науковий співробітник зобов`язаний брати участь у наукових конференція, семінарах та підготовці статей в наукових виданнях, під керівництвом відповідального виконавця проводити наукові дослідження і розробки по окремим розділам (етапам, завданням) теми відповідно до затверджених методик, під керівництвом начальника НДВ МП та наукового керівника розробляти робочі програми на нові НДР.

Згідно із п.4.8 посадової інструкції позивача від 04 січня 2021 року, молодший науковий співробітник НДВ МП має право: брати участь у розробці та обговоренні основних напрямів і програм наукових досліджень, що запроваджуються в УВМА, а також брати участь в обговоренні питань з навчально-виховної роботи; брати участь у наукових дискусіях, конференціях, симпозіумах, виступати на них з доповідями та повідомленнями; брати участь у конкурсах на заміщення наукових та науково- педагогічних посад; здійснювати з дозволу начальника УВМА наукову та творчу діяльність зі створення науково-технічної продукції у військових частинах, закладах охорони здоров?я в системі Міністерства оборони України; на умовах штатного сумісництва або участі в тимчасових творчих колективах за умови відсутності негативного впливу на виконання своїх функціональних обов?язків за основною посадою.

Таким чином посадова інструкція позивача ОСОБА_1 передбачає велику кількість соціальних контактів працівника на робочому місці.

Позивач ОСОБА_1 не надала роботодавцю документи на підтвердження наявності профілактичного щеплення від COVID-19 або довідку про абсолютні протипоказання до вакцинації проти COVID-19, при цьому в неї відсутні абсолютних протипоказань до вакцинації проти COVID-19 у зв`язку з чим її було правомірно відсторонено від роботи з 08 листопада 2021 року.

Оскільки підстави для скасування наказу про відсторонення від роботи не знайшли свого підтвердження, тому відсутні і правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивачки середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263-265, 268, 279, 354 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до Української військово-медичної академії про визнання протиправним і скасування наказу про відсторонення від роботи, поновлення на роботі шляхом допуску до роботи та стягнення середнього заробітку за період відсторонення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю.В. Кравчук