Ухвала

10 серпня 2023 року

м. Київ

справа № 752/2426/21

провадження № 61-10574ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Сердюка В. В. (суддя-доповідач), Стрільчука В. А., Фаловської І. М.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє Заверуха Ігор Леонідович , на постанову Київського апеляційного суду від 19 червня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка», третя особа - ОСОБА_3 , про стягнення страхового відшкодування,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» (далі - ПрАТ «СК «Уніка») про стягнення страхового відшкодування

у розмірі 166 750,00 грн, пені у розмірі 4 553,64 грн, 3% річних у розмірі 3 741,60 грн, інфляційних втрат у розмірі 5 559,35 грн та моральної шкоди

у розмірі 5 000,00 грн.

Позов мотивовано тим, що 30 грудня 2019 року у місті Києві

на вул. Зв`язківців водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем «Seat Altea», реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є позивач,

не дотримався безпечної швидкості, не впорався з керуванням,

в результаті чого здійснив зіткнення з бетонною опорою, внаслідок чого автомобіль отримав механічні пошкодження. Вказані обставини встановлені постановою Святошинського районного суду м. Києва

від 30 січня 2020 року у справі 759/450/20.

Вказаний автомобіль був застрахований в ПрАТ «Уніка» на підставі договору добровільного комплексного страхування на транспорті

№ 245028/4093/0000128 від 27 грудня 2019 року.

30 грудня 2019 року ОСОБА_1 подав відповідачу заяву № 00334958 про подію, що має ознаки страхового випадку, а також, пояснення від 30 грудня 2019 року до заяви № 00334958 з коротким описом події. На підставі зазначеної заяви відповідачем була заведена страхова справа № 00334958.

Але 11 березня 2020 року відповідач листом № 1353 від 11 березня

2020 року повідомив його про відмову у виплаті страхового відшкодування, при цьому, зазначив, що страховою компанією було направлено запит

до ТОВ «Порше Інтер Авто Україна» щодо надання відомостей про виявлені, шляхом проведення комп`ютерної діагностики, недоліки та пошкодження

із зазначенням часу їх виявлення стосовно пошкодженого автомобіля.

Згідно з наданою товариством відповіддю, відповідачем встановлено,

що запис помилок, які відповідають заявленим пошкодженням до бортової системи автомобіля, відбувся 29 грудня 2019 року, тому з врахуванням зазначеного та наданих позивачем пояснень та документів вбачається, що при реєстрації випадку надано свідомо неправдиву інформацію про факт настання події. Отже, на підставі пункту 11.1.3. договору та статті 26 Закону України «Про страхування» у відповідача відсутні правові підстави для виплати страхового відшкодування за поданою позивачем заявою.

ОСОБА_1 вважав, що дії та рішення відповідача суперечать вимогам чинного законодавства та порушують умови договору щодо виплати йому страхового відшкодування за договором.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 17 лютого 2022 року позов задоволено. Стягнуто з ПрАТ «СК «Уніка» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування за договором добровільного комплексного страхування на транспорті № 245028/4093/0000128 від 27 грудня 2019 року у сумі 166 750,00 грн, пеню у сумі 4 553,64 грн, три проценти річних у сумі 3 741,60 грн, інфляційні втрати

у сумі 5 559,35 грн та судовий збір у сумі 1 856,10 грн, всього стягнуто 182 460,69 грн.

Додатковим рішенням Шевченківського районного суду м. Києва 05 травня 2022 року заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Заверухи І. Л., про ухвалення додаткового рішення задоволено частково.

Стягнуто з ПрАТ «СК «Уніка» на користь ОСОБА_1 витрати на оплату професійної правничої допомоги адвоката у розмірі 25 730,00 грн,

у відшкодування моральної шкоди 5 000 грн. В іншій частині відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 19 червня 2023 року рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 17 лютого 2022 року

та додаткове рішення Шевченківського районного суду міста Києва

від 05 травня 2022 року скасовано, відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 та ухваленні додаткового рішення. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

13 липня 2023 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє Заверуха І. Л. , засобами поштового зв`язку, подав до Верховного Суду касаційну скаргу

на постанову Київського апеляційного суду від 19 червня 2023 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції та додаткове рішення суду першої інстанції.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Відповідно до пункту 8 частини статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень

та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 жовтня 2020 року

у справі № 127/18513/18 (провадження № 14-145цс20) вказала,

що касаційний перегляд вважається екстраординарним з огляду

на специфіку повноважень суду касаційної інстанції з точки зору обмеження виключно питаннями права та більшим ступенем формальності процедур. У ЦПК України визначено баланс між такими гарантіями права на справедливий судовий розгляд, як право на розгляд справи судом, встановленим законом (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини

і основоположних свобод), та принципом остаточності судових рішень

res judicata, фактично закріплено перехід до моделі обмеженої касації, що реалізується за допомогою введення процесуальних фільтрів з метою підвищення ефективності касаційного провадження.

Пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України передбачено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову

не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Предметом позову у цій справі є стягнення страхового відшкодування. Ціна позову становить 185 604,59 грн, яка станом на 01 січня 2023 року

не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 684 грн х 100 = 268 400 грн).

Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитись

з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховним Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (рішення у справі «Зубац проти Хорватії», заява № 40160/1, від 05 квітня 2018 року).

Європейський суд з прав людини зазначає, що застосування критерію малозначності справи у цій справі було передбачуваним, справа була розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявник

не продемонструвала наявності виключних обставин, які за положеннями кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи (рішення у справі «Азюковська проти України», від 09 жовтня 2018 року, заява № 47921/08).

Касаційна скарга містить посилання на те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики та справа має виняткове значення

для позивача.

Верховний Суд, взявши до уваги ціну позову, розмір оспорюваної суми, встановлені судами попередніх інстанцій обставини та надану оцінку наявним у матеріалах справи доказам у їх сукупності, а також оцінивши доводи касаційної скарги, вважає, що наведені заявниками аргументи

не свідчать про наявність підстав для перегляду у касаційному порядку судових рішень у цій справі.

Незгода заявника з встановленими судами попередніх інстанцій обставинами та правовою оцінкою наявних у матеріалах справи доказів,

на підставі яких суд апеляційної інстанції дійшов висновку про скасування судових рішень попередньої інстанції та відмову у позові, не свідчить

про фундаментальне значення вирішених у цій справі питань

для формування єдиної правозастосовчої практики.

Посилання у касаційній скарзі на порушення норм матеріального

та процесуального права фактично підтверджує незгоду особи, яка подала касаційну скаргу, з оскарженим судовим рішенням. І, відповідно,

не свідчить, що скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а справа становить значний суспільний інтерес та має виняткове значення

для позивача.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Наведене відповідає Рекомендаціям № R(95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

З урахуванням наведеного, оскільки касаційну скаргу подано на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню,

у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

За таких обставин не потребує окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України.

Керуючись статтею 129 Конституції України, статями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє Заверуха Ігор Леонідович ,

на постанову Київського апеляційного суду від 19 червня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка», третя особа - ОСОБА_3 , про стягнення страхового відшкодування, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді: В. В. Сердюк

В. А. Стрільчук

І. М. Фаловська