Номер провадження: 22-ц/813/1538/23
Справа № 519/825/19
Головуючий у першій інстанції Барановська З. І.
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.08.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді Комлевої О.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Сєвєрової Є.С.,

з участю секретаря Виходець А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Алькор Інвест» на рішення Южного міського суду Одеської області від 06 квітня 2021 року, постановленого під головуванням судді Барановської З.І., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до державного реєстратора КП «Агенція реєстраційних послуг Манюта Сергія Васильовича, ТОВ «ФК «Алькор Інвест» про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, -

в с т а н о в и в:

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ТОВ «ФК «Алькор Інвест», приватного нотаріусу Кисельової Н.В. про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

В обґрунтування якого зазначила, що 07.07.2008 між ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» в особі філії «Одеське регіональне управління» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №М-81/08-К, згідно якого Банк надав кредит у розмірі 55 000 доларів США, з оплатою 18% річних строком до 06.07.2015.

В забезпечення зобов`язань за кредитним договором 07.07.2008 між Банком, ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 був укладений іпотечний договір з майновим поручителями, посвідчений приватним нотаріусом Южненського міського нотаріального округу Одеської області Чебаном М.І., предметом якого є трикімнатна квартира АДРЕСА_1 .

Також в забезпечення зобов`язань за кредитним договором 07.07.2008 між Банком, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , був укладений договір поруки №1136/08.

Крім того в забезпечення зобов`язань за кредитним договором 07.07.2008 між Банком, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , був укладений договір поруки №1137/08. Згодом, 03.10.2008 Банк разом з позичальником уклали додаткову угоду №2 до кредитного договору №М-81/08-К від 07.07.2008, якою підвищили відсоткову ставку з 18% до 20%.

В подальшому була отримана інформація з Витягу державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки від 24.04.2019 в якій вбачається, що Державний реєстратор приватний нотаріус Кисельова Н.В. Київського міського нотаріального округу провела на підставі внесення запису: рішення №46625715 державну реєстрацію об`єкта нерухомого майна, а саме вказаної квартири та зареєструвала права власності на неї за ТОВ «Фінансова компанія «Алькор Інвест».

Позивач отримала лист-вимогу, згідно якого їй стало відомо, що ТОВ «Фінансова компанія «Алькор Інвест» придбало право вимоги за вказаним кредитним договором з додатковими угодами та іпотечним договором, та вимагало негайно у 30-дений термін з дня отримання вимоги звільнити (виселитись, знятись з реєстрації місця проживання) разом з іншими членами сім`ї з квартири, що є предметом договору іпотеки. Позивач вважає, що реєстрація права власності на дану квартиру, яка відбулась на підставі рішення державного реєстратора від 24.04.2019 є незаконним, а рішення та запис про право власності повинні бути скасовані судом, оскільки суперечать законодавству.

Під час розгляду справи позивачка подала заяву про збільшення позовних вимог до ТОВ «Фінансова компанія «Алькор Інвест», державного реєстратора КП «Агенція реєстраційних послуг Манюта С.В.про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

В обґрунтування збільшених позовних вимог зазначила, що 20.12.2019 Южним міським судом Одеської області ухвалено рішення по цивільній справі №519/447/15-ц, яким позов ТОВ «Фінансова компанія «Алькор Інвест» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по кредиту №М-81/08-К задоволений частково, стягнуто з ОСОБА_2 на користь позивача 3 245,72 доларів США строкової заборгованості по основному боргу кредиту, що еквівалентно 75865,63 грн. за офіційним курсом НБУ станом на 20.12.2019 (1 долар США = 23,374052 грн.); 34931,13 доларів США простроченої заборгованості по основному боргу кредиту, що еквівалентно 816482,05 грн. за офіційним курсом НБУ станом на 20.12.2019 (1 долар США=23,374052 грн.); 699,92 доларів США - строкової заборгованості по відсоткам, що еквівалентно 16359,97 грн. за офіційним курсом НБУ станом на 20.12.2019 (1 долар США=23,374052 грн.); 5266,05 доларів США - простроченої заборгованості по відсоткам, що еквівалентно 123088,93 грн. за офіційним курсом НБУ станом на 20.12.2019 (1 долар США=23,374052 грн.); 1031796,58 грн. - пені за прострочену заборгованість по кредиту та відсоткам за період з 05.03.2014 по 05.03.2015. Задоволені зустрічні позови ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії «Одеське РУ» ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», ТОВ «Фінансова компанія «АЛЬКОР ІНВЕСТ» про припинення поруки та визнано поруки за договорами поруки №1136/08 від 07 липня 2008 року, №1137/08 від 07 липня 2008 року, №1138/08 від 07 липня 2008 року, такими, що припинені.

Таким чином ТОВ «Фінансова компанія «Алькор Інвест», посилаючись на те, що судом розглядається справа про стягнення заборгованості, де Товариство є правонаступником Банку проводить перереєстрацію заставного майна з поручителів на себе, всупереч закону. Тобто ТОВ «Фінансова компанія «Алькор Інвест» реалізувало своє право двічі. Товариство всупереч п.7.4.5 Іпотечного договору з майновими поручителями від 07.07.2008 була проведена переоцінка предмету Іпотеки, без погодження із Іпотекодавцями та зазначена оцінка була надана державному реєстратору ОСОБА_5 . Крім того з 07.06.2014 діє Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», який розповсюджується на позивача, відповідно до норм якого заборонено примусове стягнення даного майна без згоди власника.

З урахуванням викладеного позивачка просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, винесене 02.08.2019 державним реєстратором КП «Агенція реєстраційних послуг» Манютою С.В.;

- скасувати державну реєстрацію права власності за ТОВ «Фінансова компанія «Алькор Інвест» на квартиру АДРЕСА_1 ; визнати право власності за попередніми власниками ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 у рівних частинах.

Рішенням Южного міського суду Одеської області від 06 квітня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволений.

Визнано протиправним та скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 48062420, винесене 02.08.2019 державним реєстратором КП «Агенція реєстраційних послуг Манютою С.В. (номер запису про право власності: 32655269).

Скасовано державну реєстрацію права власності за ТОВ «ФК «Алькор Інвест» на квартиру АДРЕСА_2 , індексний номер: 32655269.

Визнано право власності за попередніми власниками, а саме: ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_2 у рівних частках.

Не погодившись з рішенням суду, ТОВ «Фінансова компанія «Алькор Інвест» звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду, ухвалити нове, яким у задоволені позову відмовити, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

У обґрунтуванні своєї апеляційної скарги апелянт зазначає, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що позивачем були збільшені позовні вимоги, з урахуванням яких позивачем змінено предмет і підстави позову, що не допускається. Також вважає, що позов заявлений до державного реєстратора, який є неналежним відповідачем. Також судом не наведено підстав про застосування Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

У відзиві на апеляційну скаргу, ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення залишити без змін, посилаючись на безпідставність доводів апеляційної скарги, які не можуть бути підставами для його скасування, вважає рішення суду законним та таким, що постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

ОСОБА_1 , державний реєстратор КП «Агенція реєстраційних послуг Манюта С.В., приватний нотаріус Кисельова Н.В. в судове засідання, призначене на 01 серпня 2023 року не з`явилися, були сповіщені належним чином у відповідності до ч. 8 ст. 128 ЦПК України (а.с. 5, 9-10, 11-14 т. 2).

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі №348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а не можливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, усвідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності нез`явившихся осіб, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, явка яких не визнавалась апеляційним судом обов`язковою.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення адвоката Главацького Ю.А., представника ТОВ «Фінансова компанія «Алькор Інвест», перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи та у випадках встановлених ч. 3 цієї статті.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду зазначеним вимогам не відповідає, з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що 07.07.2008 року між ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» в особі філії «Одеське регіональне управління» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №М-81/08-К, згідно якого Банк надав кредит у розмірі 55 000 доларів США, з оплатою 18% річних строком до 06.07.2015 року (а.с. 26-28 т. 1).

В забезпечення зобов`язань за кредитним договором 07.07.2008 року між ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» боржником ОСОБА_2 були укладені окремі договори поруки за № 1136/08, 1137/08, 1138/08 поручителями яких виступали ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (а.с. 9-11 т. 1).

Також в забезпечення зобов`язань за кредитним договором 07.07.2008 року між ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» укладений іпотечний договір з майновими поручителями ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , посвідчений приватним нотаріусом Южненського міського нотаріального округу Одеської області Чебаном М.І., предметом якого є трикімнатна квартира АДРЕСА_1 (а.с. 22-25 т. 1).

Згодом, 03.10.2008 року ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» разом зі ОСОБА_2 уклали додаткову угоду №2 до кредитного договору №М-81/08-К від 07.07.2008, якою підвищили відсоткову ставку з 18% до 20% (а.с. 12 т. 1).

23 квітня 2019 року ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» та ТОВ «Фінансова компанія «Алькор Інвест» уклали договір відступлення права вимоги за вказаним іпотечним договором (а.с. 13-17 т.1).

Позивач ОСОБА_1 отримала лист-вимогу від 26.04.2019 року, згідно якого їй стало відомо, що ТОВ «Фінансова компанія «Алькор Інвест» придбало право вимоги за вказаним кредитним договором з додатковими угодами та іпотечним договором, та вимагало негайно у 30-дений термін з дня отримання вимоги звільнити (виселитись, знятись з реєстрації місця проживання) разом з іншими членами сім`ї з квартири, що є предметом договору іпотеки (а.с. 30 т. 1).

З державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки, вбачається, що 24.04.2019 року внесені зміни стосовно іпотекодержателя зазначено ТОВ «ФК «Алькор Інвест» (а.с. 7-8 т. 1).

З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 02.08.2019 року встановлено, що Державний реєстратор КП «Агенція реєстраційних послуг» Одеської області Манюта С.В. провів реєстрацію внесення запису: рішення №32655269 державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 48062420 від 02.08.2019, 09:34:14, об`єкта нерухомого майна, а саме вказаної квартири та зареєстрував право власності на неї за ТОВ «Фінансова компанія «Алькор Інвест».

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, суд першої інстанції виходив з того, що за відповідним застереженням в іпотечному договорі, фактично відбулося примусове стягнення зазначеного майна без згоди власника, незважаючи на заборону, встановлену Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», а також на момент реєстрації права власності за відповідачем, відсутня оцінка майна.

Колегія суддів з такими висновками не погоджується, за таких підстав.

Щодо застосування Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» до спірних правовідносин.

7 червня 2014 року набрав чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», підпунктом 1 пункту 1 якого передбачено, що не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно зі статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно зі статтею 5 Закону України«Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що:

- таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника / майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно;

- загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. м для квартири та 250 кв. м для житлового будинку.

Пунктом 4 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» передбачено, що протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм.

Відповідно до частини третьої статті 33 Закону України «Про іпотеку», звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки (частина друга статті 36 Закону України «Про іпотеку»).

Отже, Закон України «Про іпотеку», прямо вказує, що договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, є одним із шляхів звернення стягнення на предмет іпотеки.

Підписавши іпотечне застереження, сторони визначили лише можливі шляхи звернення стягнення, які має право використати іпотекодержатель. Стягнення є примусовою дією іпотекодержателя, направленою до іпотекодавця з метою задоволення своїх вимог. При цьому до прийняття Закону № 1304-VII право іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки (як у судовому, так і в позасудовому способі) не залежало від наявності згоди іпотекодавця, а залежало від наявності факту невиконання боржником умов кредитного договору.

Водночас Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» ввів тимчасовий мораторій на право іпотекодержателя відчужувати майно іпотекодателя без згоди останнього на таке відчуження.

З матеріалів справи вбачається, що предметом договору іпотеки є квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 71,63 кв.м., житловою 41,2 кв.м., яка належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 в рівних частках на підставі свідоцтва про право власності виданого Южнінською міською радою народних депутатів Одеської області від 15.03.1996 року (п. 4 іпотечного договору).

З витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, вбачається, що одному зі співвласників іпотечного майна, ОСОБА_4 належить на праві власності квартира АДРЕСА_3 (а.с. 15-16 т. 2).

Колегія суддів, з урахуванням того, що іпотечна квартира належить на праві спільної часткової власності, в іпотеку передано всіма співвласниками, а один з співвласників має інше житло, приходить висновку про те, що суд першої інстанції помилково вважав, що реєстратором проведено реєстрацію в порушення заборони, встановленої Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України.

За таких підстав, колегія суддів приходить висновку про те, що у державного реєстратора були наявні правові підстави для проведення державної реєстрації права власності на вказану квартиру за ТОВ «ФК «Алькор Інвест».

Щодо позовних вимог про відсутність оцінки майна.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Колегія суддів, звертає увагу на те, що під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, а підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Аналогічний висновок зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17, провадження № 12-161гс19.

Колегія суддів, зазначає, що застосовуючи принцип диспозитивності, що закріплений у статті 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Таким чином, суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову.

Зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до суду, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується відповідна позовна вимога. Згідно з принципом juranovitcuria («суд знає закони») неправильна юридична кваліфікація учасниками справи спірних правовідносин не звільняє суд від обов`язку застосувати для вирішення спору належні приписи юридичних норм.

Однак, кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, а також предмет та підстави позову, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів (постанова ВС від 08.02.2023 року по справі № 517/129/20).

Апеляційний суд звертає увагу на те, що за положеннями ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

В своєму позові ОСОБА_1 зазначає, що при здійсненні реєстрації всупереч п. 7.4.5. іпотечного договору з майновим поручителем від 07.07.2008 року ТОВ «ФК «Алькор Інвест» проведена переоцінка предмету іпотеки, без погодження із іпотекодателем, та зазначена оцінка була надана державному реєстратору ОСОБА_5 .

З урахуванням встановлених обставин, у суду першої інстанції не було підстав вважати, що у реєстратора на момент проведення реєстрації була відсутня оцінка.

За таких підстав, колегія суддів приходить висновку про скасування рішення суду та ухвалення нового про відмову у задоволенні позовних вимог.

Щодо позовних вимог до державного реєстратора КП «Агенція реєстраційних послуг Манюта С. В.

Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (стаття 48 ЦПК України).

Колегія суддів приходить висновку про те, що у справі, що переглядається, зміст і характер відносин між учасниками справи, встановлені судами обставини справи, підтверджують, що цей спір виник між ОСОБА_1 та ТОВ «ФК «Алькор Інвест». Тому державний реєстратор КП «Агенція реєстраційних послуг Манюта С. В. є неналежним відповідачем, і у зв`язку з чим у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до державного реєстратора КП «Агенція реєстраційних послуг Манюта С. В. слід відмовити.

Аналогічні правові позиції викладені у постановах Верховного Суду від 03.08.2022 року у справі № 461/8641/19, від 09.08.2022 року у справі № 266/2666/19, від 10.08.2022 року у справі № 565/315/21, від 10.08.2022 року у справі № 725/873/20.

Інші доводи апеляційної скарги про порушення норм процесуального права щодо прийняття збільшених позовних вимог, колегія суддів вважає такими, що не підлягають задоволенню з підстав того, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з мотивів зазначених у редакції цієї постанови.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374, п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує судове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи та неправильним застосуванням норм матеріального, або процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, рішення суду скасуванню, з ухваленням нового судового рішення про залишення позовних вимог ОСОБА_1 без задоволення.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Алькор Інвест» задовольнити частково.

Рішення Южного міського суду Одеської області від 06 квітня 2021 року скасувати.

Прийняти постанову.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до державного реєстратора КП «Агенція реєстраційних послуг Манюта Сергія Васильовича, ТОВ «ФК «Алькор Інвест» про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень залишити без задоволення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 11 серпня 2023 року.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ Л.М. Вадовська

______________________________________ Є.С. Сєвєрова