Провадження №: 2-з/755/231/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" серпня 2023 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Гончарук В.П., за участі секретаря судового засідання Гриценко О.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову, поданої в рамках цивільної справи № 755/11401/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 про визнання правочинів недійсними, встановлення факту, що має юридичне значення, визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Дніпровського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа № 755/11401/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 про визнання правочинів недійсними, встановлення факту, що має юридичне значення, визнання права власності на спадкове майно.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 09 серпня 2023 року було відкрито провадження у вище зазначеній справі в порядку загального позовного провадження та постановлено.

До Дніпровського районного суду м. Києва разом з позовною заявою надійшла заява позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову, поданої в рамках цивільної справи № 755/11401/23, в якій заявник просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , що належить відповідачеві ОСОБА_3 .

Відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

В судове засідання сторони не викликались.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

В провадженні Дніпровського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа № 755/11401/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 про визнання правочинів недійсними, встановлення факту, що має юридичне значення, визнання права власності на спадкове майно.

Предметом даного позову є визнання правочинів недійсними, встановлення факту, що має юридичне значення, визнання права власності на спадкове майно, яке залишилось після смерті ОСОБА_5 .

Як встановлено зі змісту позову, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 , який 29 вересня 2017 року заповідав ОСОБА_6 та ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1 в рівних частинах кожному. Даний заповіт посвідчений державним нотаріусом Десятої Київської державної нотаріальної контори

Під час прийняття спадщини та відкриття спадкової справи у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Рафалович-Полегойко В.Ф. позивачу стало відомо, що ОСОБА_5 згідно складеного 20 березня 2019 року заповіту і посвідченого в Десятій Київській державній нотаріальній конторі дану квартиру заповідав ОСОБА_2 , а у 2021 році уклав з ОСОБА_3 договір довічного утримання.

Таким чином, на момент звернення позивача з вказаним позовом спірна квартира належить на праві приватної власності ОСОБА_3 .

Позивач вважає, що дані правочини на ім`я ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . ОСОБА_5 вчинив у момент, коли він не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними, оскільки тривалий час хворів на серцево-судинні та інші захворювання, неодноразово переніс інсульт, на одне око взагалі нічого не бачив, а другим бачив дуже смутно і розмито, з кінця 2019 року він не виходив з квартири, з допомогою посторонніх осіб піднімався з ліжка, а з 2021 року практично був лежачий, не рухався, мова неясна, плутана, не орієнтувався ні в просторі ні в часі.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктами 1-10 ч. 1, ч. 2 ст. 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Згідно п. 6 зазначеної Постанови, особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі, якщо сам позов або пов`язані з матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими.

Враховуючи наявність спору між сторонами, обсяг позовних вимог, враховуючи вимоги співмірності виду забезпечення позову із заявленими вимогами, суд приходить до висновку, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

З урахуванням наведеного, суд вважає за можливе задовольнити дану заяву про забезпечення позову до розгляду даної справи по суті та набрання чинності судовим рішенням.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.149-153, 157ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову, поданої в рамках цивільної справи № 755/11401/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 про визнання правочинів недійсними, встановлення факту, що має юридичне значення, визнання права власності на спадкове майно- задовольнити.

Накласти арешт на нерухоме майно, а саме:

-на квартиру АДРЕСА_1 , що належить відповідачеві ОСОБА_3 .

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Копію ухвали суду для виконання направити до відповідних компетентних органів.

Відповідно до ч.1 ст.157 ЦПК України, ухвала суду про забезпечення позову є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження..

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали (враховуючи положення п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України).

Учасники справи:

Стягувач:

ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 );

Боржники:

ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_3 );

ОСОБА_3 , ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_3 );

Третя особа:

ОСОБА_4 , ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_4 ).

Суддя: