Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області
Справа № 483/601/22
Провадження № 2/483/91/2023
01 серпня 2023 року м. Очаків
Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:
головуючого - судді Рак Л.М.,
за участю секретаря Гречки С.Є.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітньої ОСОБА_3 , третя особа - управління освіти з гуманітарних питань Очаківської міської ради, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,-
10 серпня 2022 року ОСОБА_1 в інтересах якої діє ОСОБА_4 звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області з позовом, предметом якого є: визнання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 . Свій позов позивачка обґрунтовує тим, що 27 листопада 2014 року між нею, як дарувальником, та відповідачкою ОСОБА_5 , як обдарованою, було укладено договір дарування житлового будинку за вказаною вище адресою та земельної ділянки площею 0,0423 га за цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку за тією ж адресою. Вказаний договір дарування рішенням Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 08 липня 2021 року визнано недійсним та скасовано державну реєстрацію права власності відповідачки на вказані житловий будинок та земельну ділянку. Позивачка посилаючись на те, що з 22 жовтня 2021 року вказаний житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , знов повернувся у її власність, проте за вказаною адресою зареєстровані відповідачка, яка є їй онукою та правнука ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дочка останньої, які в будинку не проживають з 2020 року, оскільки виїхали на постійне місце проживання до Туреччини, а їх реєстрація створює їй перешкоди у здійсненні права розпорядження власним майном та встановлює обов`язок сплачувати додаткові витрати на оплату комунальних послуг, просила визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування житловим приміщенням - будинком за адресою: АДРЕСА_1 .
Учасники справи в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.
Від представника позивачки надійшла заява про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивачки, в якій крім того, представник зазначила, що позовні вимоги підтримують у повному обсязі та не заперечують проти заочного розгляду справи.
Відповідачка ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітньої ОСОБА_3 будучі належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в порядку передбаченому п. 2 ч. 7 ст. 128, ч. 3 ст. 131 ЦПК України, про причини своєї неявки суд не повідомила.
Представник третьої особи - управління освіти з гуманітарних питань Очаківської міської ради надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій крім того, просив винести рішення згідно чинного законодавства.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України, враховуючи згоду позивачки та її представника і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим ухвалити заочне рішення.
Дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Як вбачається з рішення Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 08 липня 2021 року у справі № 483/1257/20, яке постановою Миколаївського апеляційного суду від 22 вересня 2021 року залишено без змін, було визнано недійсним договір дарування житлового будинку та земельної ділянки, що розташовані по АДРЕСА_1 , який був укладений 27 листопада 2014 року між ОСОБА_1 та її онукою ОСОБА_6 , а також скасовано державну реєстрацію права власності останньої на житловий будинок та земельну ділянку за вказаною адресою (а.с. 86-99).
Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 280579884 від 22 жовтня 2021 року підтверджується право власності ОСОБА_1 на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , яке було зареєстроване на підставі вищевказаного рішення суду (а.с. 8-9).
Згідно з довідками про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб відділу забезпечення діяльності центру надання адміністративних послуг Очаківської міської ради вих. № 4269 від 26 жовтня 2021 року та вих. № 4220 від 03 серпня 2022 року за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_1 , як уповноважений власник, ОСОБА_2 - онука власника, ОСОБА_3 - правнука власника (а.с. 10-11).
З ксерокопії паспорту позивачки вбачається, що вона зареєстрована за вказаною вище адресою з 06 жовтня 1995 року (а.с. 6-7).
Актом від 26 жовтня 2021 року складеного та підписаного депутатом Очаківської міської ради Стовманенком С.П. та крім того підписаного ОСОБА_7 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 та ОСОБА_8 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , підтверджується факт не проживання відповідачки ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 з жовтня 2020 року (а.с. 12).
Отже, вирішуючи спір, що виник між сторонами, суд виходить з такого.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Стаття 41 Конституції України закріплює право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.
Згідно зі ст. 316 ЦК України, право власності є правом особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
За змістом ст. 317 ЦК України, власнику надається право володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї.
Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні та розпорядженні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.
Малолітня дитина не може самостійно обирати місце свого проживання, а тому факт її не проживання у спірному житлі не є безумовною підставою для позбавлення її права користування ним. Маючи право проживати за зареєстрованим місцем проживання, за місцем проживання будь-кого з батьків, дитина може реалізувати його лише при досягненні повноліття, оскільки в силу свого віку малолітня дитина не має достатнього обсягу цивільної дієздатності самостійно визначати місце свого проживання.
Тобто, з викладеного слідує, що малолітня дитина не може самостійно обирати місце свого проживання, оскільки на законодавчому рівні чітко закріплено, що місцем її проживання, є місце проживання її батьків, або одного з них.
Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25 серпня 2020 року у справі № 206/3425/18.
За таких обставин, оскільки ОСОБА_2 не проживає без поважних причин понад один рік за адресою: АДРЕСА_1 , в будинку, який належить на праві власності її бабусі - позивачці ОСОБА_1 , а також малолітня ОСОБА_3 теж не проживає за вказаною адресою, оскільки проживає разом з матір`ю, та крім того, враховуючи, що належне ОСОБА_1 речове право - право власності, що охоплює право володіння, користування та розпорядження майном, не може бути обтяжене правом користування цим майном іншими особами, які фактично це право не реалізують, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10-13, 259, 263-265, 281-282 ЦПК України,-
Цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітньої ОСОБА_3 , третя особа - управління освіти з гуманітарних питань Очаківської міської ради, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, - задовольнити повністю.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком АДРЕСА_1 .
Рішення є заочним і може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідачів, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідач, якому рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку для подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, воно може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду через Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржене позивачем шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених вище строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Головуючий: