Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 935/2483/23
Провадження № 2-з/935/13/23
У Х В А Л А

09 серпня 2023 року м.Коростишів

Суддя Коростишівського районного суду Житомирської області Василенко Р.О., розглянувши заяву представника заявника Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» адвоката Сухої Марини Василівни про забезпечення позову,-

ВСТАНОВИВ:

Представник заявника - адвокат Сухая Марина Василівна разом з позовною заявою подала до суду заяву про забезпечення позову, в обґрунтування якої вказала, що вона звернулася до Коростишівського районного суду Житомирської області з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа ТОВ «КЕДР-Т» про визнання недійсним договору дарування житлового будинку АДРЕСА_1 , та земельної ділянки з кадастровим номером :01:003:0774, площею 0,0997 розташованої під ним, який укладений 13.02.2023 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Припинити право власності ОСОБА_2 на вказане майно, скасувати відповідне рішення про його державну реєстрацію та відновити становище, яке існувало до його укладення, шляхом відновлення державної реєстрації права власності на будинок та земельну ділянку за ОСОБА_1

Вказує, що рішенням Господарського суду Житомирської області від 15.02.2023 року у справі №906/505/22 позовні вимоги АТ «Банк Кредит Дніпро» до ТОВ «КЕДР-Т», ОСОБА_1 , про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором №1182637-ОП від 01.11.2021 в розмірі 1 007 061,06 грн. задоволено в повному обсязі. Вказане рішення набрало законної сили 23.03.2023 року та в подальшому 31.03.2023 року було відкрито виконавче провадження для його примусового виконання.

Проте в ході проведеної перевірки в рамках відкритого приватним виконавцем Волковою Є.О. виконавчого провадження №71434857 встановлено, що належне ОСОБА_1 нерухоме майно у виді житлового будинку та земельної ділянки, що за адресою: АДРЕСА_1 , відчужено боржником на підставі договору дарування №217 від 13.02.2023 року. Інше майно, яке належало б на праві власності ОСОБА_1 , відсутнє.

Пояснює, що дії ОСОБА_1 , який є відповідачем у справі свідчать про намагання приховати належно йому майно з метою утруднення виконання рішення суду про стягнення коштів, враховуючи, що останній був обізнаний про наявність судової справи №906/505/22, та відчужив належне йому майно вже після звернення до нього з відповідними позовними вимогами, таке відчуження здійснено на користь його сина, тому є побоювання, щодо подальшого відчуження майна на користь третіх осіб.

Враховуючи зазначене, просить вжити заходів забезпечення позову у виді заборони відчуження земельної ділянки та житлового будинку, а також шляхом заборони вчиняти державним реєстраторам та уповноваженим особам реєстраційні дії в відповідних реєстрах нерухомого майна щодо зазначеного вище житлового будинку та земельної ділянки.

Дослідивши матеріали заяви, суддя дійшов висновку, що заява про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається, як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до ч.ч.5, 6 ст. 153 ЦПК України, залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Судом встановлено, що відповідно до відомостей з Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 04.04.2023 року, житловий будинок, що за адресою: АДРЕСА_1 , та земельна ділянказ кадастровим номером :01:003:0774, площею 0,0997 га належало на праві власності ОСОБА_1 , речове право останньго було припинено 13.02.2023 року, індексний номер рішення 66385490.

Як вбачається з договору дарування земельної ділянки та житлового будинку від 13.02.2023 року, посвідченого приватним нотаріусом Житомирського районного нотаріального округу Житомирської області Мошковським О.С., ОСОБА_1 подарував ОСОБА_2 , житловий будинок, що за адресою: АДРЕСА_1 , та земельну ділянкуз кадастровим номером :01:003:0774, площею 0,0997 га. При цьому вартість будинку та земельної ділянки у відповідності до договору дарування разом становить 100 000 грн.

Рішенням Господарського суду Житомирської області від 15.02.2023 року у справі №906/505/22 позовні вимоги АТ «Банк Кредит Дніпро» до ТОВ «КЕДР-Т», ОСОБА_1 , задоволено, ухвалено солідарно стягувати заборгованість за кредитним договором №1182637-ОП з ТОВ «КЕДР-Т» та ОСОБА_1 . При цьому судом прийнято визнання ОСОБА_1 вказаного позову в частині заборгованості за кредитним договором у розмірі 821559,20 грн., заборгованість за відсотками 22958,64 грн. та простроченої заборгованості за відсотками на суму 126043,69 грн.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму ВерховногоСудуУкраїни «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9 розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги, що заява про забезпечення позову є обґрунтованою, суддя дійшов до висновку про її часткове задоволення з огляду на те, що між сторонами дійсно можливий спір щодо визнання договору дарування житлового будинку та земельної ділянки недійсним та затосування наслідків недійсності такого правочину. Розмір забов`язання ОСОБА_1 загалом складає 1 007 061,06 грн., при цьому останній є директором ТОВ «КЕДР-Т», яке як юридична особа є солідарним боржником за даним зобов`язанням, відповідність виду забезпечення позову є співмірним з обсягом заявленої позовної вимоги, враховуючи, що вартість житлового будинку та земельної ділянки згідно договору дарування від 13.02.2023 року разом становить 100 000 грн.. Тобто предметом спору є договір дарування спірного майна, існує ймовірність та можливість відчуження вказаного майна, за таких обставин суд вважає, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, тому заяву в частині накладення арешту на житловий будинок та земельну ділянку слід задовольнити.

Водночас згідно п.6 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень» підставою для відмови в державній реєстрації прав є наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ст. 2, ч.1 ст. 25 Закону України«Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно -офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно,обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно. Проведення реєстраційних дій зупиняється на підставі рішення суду про заборону вчинення реєстраційних дій, що набрало законної сили.

Крім того, арешт нерухомого майна є достатнім заходом забезпечення позову. Фактично обтяження у виді арешту майна та його правова сутність полягає, в тому числі, в забороні органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, а також іншим уповноваженим особам та органам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно,вчиняти будь-які реєстраційні дії з відчуження чи реєстрації права власності об`єкта нерухомого майна. Тому суд не вбачає підстав для застосування заходу забезпечення позову у виді заборони будь-яким державним реєстраторам Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, чи іншим особам які уповноважені вчиняти реєстраційні дії у вказаних реєстрах, вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо вказаної вище земельної ділянки та житлового будинку.

Керуючись ст.ст.149-153, 260, 353 ЦПК України, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву про забезпечення позову задовольнити частково.

Накласти арешт на житловий будинок, що за адресою: АДРЕСА_1 , та земельну ділянкуз кадастровим номером :01:003:0774, площею 0,0997 га, на якій розташований житловий будинок, що на праві власності належить ОСОБА_2 .

В задоволенні решти вимог заяви відмовити.

Ухвалу про забезпечення позову направити сторонам та особам, яких стосуються заходи забезпечення позову для негайного виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Суддя Роман ВАСИЛЕНКО