Справа № 755/7492/23
Провадження № 2-о/756/446/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2023 року місто Київ

Суддя Оболонського районного суду міста Києва Ткач М.М., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 , про встановлення факту родинних відносин,

УСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва із заявою про встановлення факту родинних відносин.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 08.06.2023 заяву ОСОБА_1 , про встановлення факту родинних відносин передано для розгляду за підсудністю до Оболонського районного суду м. Києва.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.08.2023 вищезазначену заяву передано судді Ткач М.М.

Суддя, дослідивши заяву та додані до неї документи, дійшов такого висновку.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення факту, що має юридичне значення.

Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. (ч. 3 ст. 294 Цивільного процесуального кодексу України).

Статтею 316 ЦПК України визначена підсудність зазначеної категорії справ.

Згідно з ч.1 ст. 316 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Так заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування.

Відповідно до ч. 1 ст. 29 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Згідно з ч.6 ст. 29 ЦК України фізична особа може мати кілька місць проживання.

Правовідносини, пов`язані зі свободою пересування та вільним вибором місця проживання в Україні, порядок реалізації свободи пересування та вільного вибору місця проживання, випадки їх обмеження регулює Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».

У статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року № 1382-IV, визначені наступні терміни: - місце проживання - житло з присвоєною у встановленому законом порядку адресою, в якому особа проживає, а також апартаменти (крім апартаментів у готелях), кімнати та інші придатні для проживання об`єкти нерухомого майна, заклад для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, стаціонарна соціально-медична установа та інші заклади соціальної підтримки (догляду), в яких особа отримує соціальні послуги (абзац п`ятий статті 3 в редакції Законів від 15.08.2022 р. N 2518-IX).

Відповідно до частини 2 статті 16 Прикінцевих положень Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце проживання особи, яке на день набрання чинності цим Законом підтверджувалося пропискою або було відповідно зареєстроване, вважається зареєстрованим.

Аналізуючи зазначені вище положення чинного законодавства, слідує, що дана категорія справ розглядається за місцем реєстрації заявника.

В обґрунтування передачі справи за підсудністю в ухвалі суду від 08.06.2023 зазначено, що ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин, що потрібно їй для подальшого оформлення спадкових справ з приводу нерухомого майна, яке розташоване в межах територіальної юрисдикції Оболонського районного суду м.Києва.

Однак суд помилково застосував правила виключної підсудності, оскільки ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин у рамках окремого провадження.

Застосувати правила виключної підсудності в даному було б можливим, якби ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності.

Заявник ОСОБА_1 у своїй заяві зазначає, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на підтвердження чого долучила до матеріалів копію паспорту.

Згідно із відповіді Департамента з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради Київської міської державної адміністрації КП ГІОЦ "Реєстр територіальної громади міста Києва" від 07.08.2023 на запит суду щодо зареєстрованого місця проживання (перебування) ОСОБА_1 , остання з 12.02.1974 по теперішній час зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

З огляду на те, що місце проживання заявника не зареєстроване в установленому законом порядку в Оболонському районі м. Києва, підстави для розгляду даної заяви Оболонським районним судом м. Києва відсутні. Наведене у свою чергу свідчить про підсудність даної справи Дніпровському районному суду м. Києва.

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обгрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Інтерпретація суті конструкції "суд, встановлений законом" викладена Європейським судом з прав людини (далі - ЄСПЛ, Суд) у рішенні у справі "Сокуренко і Стригун проти України". Так, ЄСПЛ наголосив, що фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Правова позиція ЄСПЛ у вказаній справі дозволяє виокремити дві умови відповідності критерію "суд, встановлений законом": організаційну (організація судової системи повинна регулюватися законами у їх буквальному значенні) та юрисдикційну (суд повинен діяти у спосіб та відповідно до повноважень, передбачених законом, у межах своєї компетенції).

З наведеного вище вбачається, що розгляд справи судом з порушенням правил територіальної юрисдикції є порушенням права особи на справедливий суд (ч. 1 ст. 6 Конвенції) та підставою для скасування ухваленого у справі рішення (ч. 1 ст. 378 ЦПК України).

За положеннями п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Зважаючи на наведене, суд дійшов висновку, що вказана заява не є підсудна Оболонському районному суду м. Києва та була передана помилково. У даному випадку відсутній спір між судами про підсудність.

За таких обставин, суд вважає за необхідне направити заяву ОСОБА_1 , про встановлення факту родинних відносин разом з доданими до неї документами, на розгляд до Дніпровського районного суду м. Києва.

Керуючись статтями 31, 316, 260, 261, 354 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 , про встановлення факту родинних відносин, разом з доданими до неї документами, як помилково направлену - повернути на розгляд до Дніпровського районного суду м. Києва.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання.

Суддя М.М. Ткач