Справа № 461/5062/23
Провадження № 2/461/2155/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.08.2023 року суддя Галицького районного суду м. Львова Волоско І.Р., секретар Сливка І.П., за участю представника відповідача Бобанича І.Б., розглянувши питання про прийняття зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Ідея Банк» про захист прав споживача, визнання недійсним пункту кредитного договору -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Галицького районного суду м. Львова перебуває цивільна справа за позовом Акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №М02.00205.009129281 від 15.12.2021 в розмірі 197746,53 грн. Позивач мотивує свої вимоги тим, що відповідач у визначеному порядку та у строки не виконав своїх зобов`язань за означеним договором, не повернув отриманий кредит та не сплатив нараховані інші платежі; останню оплату здійснено 01.08.2022. Обгрунтовуючи підставність позову, АТ «Ідея Банк» покликається на норми ст.ст.526, 530, 536, 610, 611, 612 ЦК України щодо обов`язку позичальника повернення отриманого кредиту та передбачених зобов`язань по сплаті встановлених процентів та плати за обслуговування кредиту, тощо. До позову в якості доказів долучено копія кредитного договору з додатками; копії меморіальних ордерів по видачі кредиту; виписка з особового рахунку; довідка-розрахунок кредитної заборгованості; копія вимоги про усунення порушень кредитних зобов`яань, докази її направлення.

01.08.2023 року через канцелярію суду надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Ідея Банк» про захист прав споживача, визнання недійсним пункту 1.9 кредитного договору.

Зустрічний позов мотивований тим, що 15 грудня 2021 року між відповідачем та AT «Ідея Банк» було укладено Договір кредиту та страхування № М02.00205.009129281. Згідно пункту 1.9. Договору під час користування Кредитом Банк надає Позичальнику послуги з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, що визначені цим Договором та Договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (надалі - ДКБОФО https://ideabank.ua/uk/about/public-contracts), за надання яких встановлена плата, відповідно до графіків щомісячних платежів за кредитом, як Обслуговування кредитної заборгованості, Комісійна винагорода за переказ коштів та приймання готівки з подальшим зарахуванням на рахунки Банку, інші комісії за відкриття і ведення рахунку, сплачуються згідно з діючими Тарифами Банку. Тарифи є невід`ємною частиною ДКБФО, та розміщені на веб-сайті Банку: https://ideabank.ua. Вважає, що позивачем пунктом 1.9. договору незаконно встановлено обов`язок позичальника сплатити комісію за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в терміни та в розмірах, визначених згідно графіку щомісячних платежів за кредитним договором, оскільки даний пункт договору порушує ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» та є грубим порушенням чинного законодавства. Вважаючи дані положення несправедливими і в цілому такими, що суперечать принципу сумлінності, що в свою чергу, є наслідком істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків на погіршення становища споживача, вбачаючи в цьому підставу для визнання пункту 1.9. Договору кредиту та страхування недійсним, відповідач звернувся до суду із зустрічною позовною заявою. Просить визнати недійсним пункт 1.9. означеного договору з огляду на його нікчемність.

Представник відповідача - адвокат Бобанич І.Б. в судовому засіданні просив прийняти зустрічну позовну заяву до спільного розгляду з первісним позовом.

Представник позивача за первісним позовом АТ «Ідея Банк» у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

02.08.2023 відповідач ОСОБА_1 подав відзив на позовну заяву, який долучений до матеріалів справи , і в якому виклав свої заперечення щодо заявлених АТ «Ідея Банк» позовних вимог. Заперечуючи позов, покликається на норми ч.1 ст.11, абз.1 ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування», зокрема, щодо обмеження прав споживача та нікчемність вимог плати за надання інформації про стан кредиту.

Доводи, викладені у відзиві, будуть оцінені та враховані судом при розгляді справи та вирішення спору по суті.

Дослідивши матеріали зустрічного позову, вважаю за необхідне відмовити у його прийнятті за таких обставин.

Згідно ч. 1, 2 ст. 193 ЦПК України відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву. Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Зазначена стаття встановлює окремі умови прийняття до розгляду зустрічного позову, тобто вона вказує на один із способів захисту відповідача проти пред`явленого до нього позову.

Способами захисту проти позову можуть бути: невизнання позову, заперечення проти нього і зустрічний позов. Зустрічний позов - це активний захист проти позову. Зустрічним позовом є позов первісного відповідача до первісного позивача. Зустрічний позов в залежності від ситуації може бути найбільш дієвим засобом захисту відповідача проти позову, тому що спрямований на повне чи часткове виключення підстав первісного позову.

Отже, умовами пред`явлення зустрічного позову є взаємопов`язаність зустрічного позову з первісним. Доцільним є сумісний розгляд первісного і зустрічного позову, якщо задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Недоцільно розглядати первісний і зустрічний позови, якщо це затягне розгляд справи, істотно розширить предмет доказування, призведе до необхідності залучення нових учасників процесу.

Таким чином, вирішуючи питання про прийняття зустрічного позову, суд з`ясовує чи виникають позовні вимоги з одних правовідносин, чи можуть вимоги за позовами зараховуватися, чи виключить задоволення зустрічного позову повністю або частково задоволення первісного позову.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом первісного позову є стягнення заборгованості за кредитним договором.

Натомість в зустрічному позові відповідач просить суд визнати недійсним пункту 1.9. кредитним договором № М02.00205.009129281 від 15 грудня 2021 року з огляду на нікчемність цього договору та зобов`язати Акціонерне товариство «Ідея Банк» здійснити перерахунок заборгованості ОСОБА_1 .

Хоча обидва позови й виникли з одних правовідносин, але їх спільних розгляд є недоцільним, та призведе до збільшення обсягу доказового матеріалу, коло правових норм, які слід проаналізувати, зросте кількість підготовчих дій, що ускладнить вирішення справи, яка розглядається за правилами спрощеного провадження з врахуванням строків розгляду, визначених ст.275 ЦПК України.

Крім того, в даному випадку, задоволення зустрічного позову ніяким чином не виключає задоволення первісного позову, оскільки при визнанні недійсними деяких умов договору можливе вчинення перерахунків, нарахувань і заборгованості в межах заявленого АТ «Ідея Банк» позову, з врахуванням доводів правової позиції відповідача, виходячи із завдань та основних засад цивільного судочинства та з метою раціонального використання процесуального часу.

При цьому, в жодному випадку не порушуються права та обов`язки відповідача, оскільки при ухваленні судового рішення у справі суд оцінює докази, на підставі яких встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ст.76 ЦПК України).

Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному та безпосередньо дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених в постановах Верховного Суду.

Спірні правовідносини були предметом розгляду Великою Палатою Верховного Суду, з приводу чого є відповідні висновки, які будуть враховуватись судом при вирішенні даної справи.

Таким чином, суд вважає, що об`єднання даних позовів в одне провадження та спільний розгляд вищезазначених позовів є недоцільним в силу положень ч. ч. 1, 2 ст. 193 ЦПК України та наведених доводів суду.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення у справі «Станков проти Болгарії» від 12 липня 2007 року). Так само це право на доступ до суду може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності. Такі обмеження не можуть шкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (рішення у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України» від 21 грудня 2010 року, заяви № 17160/06 та № 35548/06, § 33).

Беручи до уваги те, що вирішення питання про прийняття до провадження зустрічного позову не є обов`язком суду, та враховуючи те, що спільний розгляд зустрічного та первісного позовів не є доцільним, суд приходить до висновку про відмову відповідачу у прийнятті зустрічної позовної заяви.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відтак, суд вважає за необхідне роз`яснити відповідачу ОСОБА_1 , що повернення зустрічного позову не обмежує право сторони звернутись до суду із позовною заявою на загальних підставах.

Керуючись ст.193 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

відмовити у прийнятті зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Ідея Банк» про захист прав споживача, визнання недійсним пункту кредитного договору.

Роз`яснити позивачу за зустрічним позовом право звернутися із вказаним позовом у загальному порядку.

Зустрічну позовну заяву разом із додатками повернути відповідачу ОСОБА_1 .

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст складено 10.08.2023.

Суддя Волоско І.Р.