Справа № 645/941/23
Провадження № 2/645/455/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2023 р. м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого судді Сілантьєвої Е.Є.

за участю секретаря судових засідань Ятлової Ю.В.

за участю:

представника позивача ОСОБА_1 адвоката Вдовиченко Олексія Івановича, діє на підставі ордеру на надання правової допомоги серії АН № 1096243 від 16.03.2023 року

представник відповідача ОСОБА_2 - адвоката Терещук Сергія Сергійовича, який діє на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 5806 від 12.06.2023 р.,

представника відповідача приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3 адвоката Босенко Костянтина Валентиновича, якій діє на підставі нотаріально посвідченої довіреності № 1058 від 16.09.2022 року, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом та просить ухвалити рішення, яким застосувати наслідки неукладеності Договору дарування частки житлового будинку від 20.07.2020 року, зареєстрованому в реєстрі № 2066, посвідченому приватним нотаріусом ХМНО Малаховою Г. І., а саме скасувати рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса ХМНО Малаховою Г. І. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 53213114 від 20.02.2020 року, згідно якого за ОСОБА_2 безпідставно було зареєстровано право приватної власності на 15/18 частки житлового будинку, загальною площею 56,8 кв.м., житловою площею 39,9 кв.м., який розташований за адресою АДРЕСА_1 . В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив наступне позивачу на праві власності належить 15/18 частин житлового будинку АДРЕСА_1 . ОСОБА_2 , онука позивача, запропонувала ОСОБА_1 здійснювати за нею догляд, утримувати її, прибирати у домоволодінні, сплачувати за комунальні послуги та інше, а ОСОБА_1 в свою чергу на випадок своєї смерті заповідає все належне їй майно ОСОБА_2 . Позивач погодилась на цю пропозицію, оскільки вона була самотня, у квітні 2020 року померла її донька, та 12 .05.2020 року вона у приватного нотаріуса Яровинської К. В. склала заповіт, яким на випадок своєї смерті заповідала все своє майно, а саме право власності на15/18 частин житлового будинку АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 , яка після складання заповіту майже самоусунулась від взятих на себе зобов`язань. В лютому 2022 року ОСОБА_2 виїхала до Австрії, та залишила у будинку частину своїх документів. Наприкінці вересня 2022 року початку жовтня 2022 року позивач випадково дізналася про те, що нібито подарувала належну їх частку 15/18 частин житлового будинку АДРЕСА_1 відповідачу ОСОБА_2 . Цей факт їй став відомій, оскільки в документах відповідача вона знайшла договір дарування вказаного будинку. Проти позивач у позові стверджує, що вона не укладала договору дарування належній їй частини будинку, у приватного нотаріуса Малахової Т. Г. не була та свої підписи ні на яких договорах не ставила. За даним фактом ОСОБА_1 звернулась до правоохоронних органів та її звернення було внесено до ЄРДР № 0000062 за кваліфікацією ч. 4 ст. 190 КК України, на час подання позову досудове розслідування триває і ході досудового слідства було проведено судово-почеркознавчу експертизу № СЕ-19/121-22/14263-ПЧ від 25.11.2022 року вищевказаного Договору дарування, згідно висновків якої підпис від імені ОСОБА_1 та короткий рукописний запис « ОСОБА_1 » у рядку «Дарувальник» у договорі дарування частки житлового будинку від 20.07.20, зареєстрованому в реєстру № 2066, посвідчений приватним нотаріусом Малаховою Т. Г. виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою. Враховуючи викладене, позивач вказує, що вона договір не підписувала і тому набуття відповідачем права власності є безпідставним та незаконним, і тому вказані обставини вимусили її звернутися до суду за захистом своїх прав.

Як свідчать дані Єдиного реєстру судових рішень ухвалою від 30 листопада 2022 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду справу № 204/8017/17, провадження № 14-29цс23 з подібними правовідносинами передав на розгляд Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

У судовому засіданні головуючий поставив на обговорення питання про призупинення провадження по справі.

Представник позивача заперечував проти зупинення провадження.

Представники відповідачів ОСОБА_2 та приватного нотаріуса Малахової Г. І. при вирішення питання зупинення провадження по справі поклалися на розсуд суду.

Треті особи до судового засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлялись своєчасно та належним чином.

Ухвалою від 19 грудня 2022 року Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду повернула справу на розгляд колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

29 березня 2023 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду передав справу для розгляду Великою Палатою Верховного Суду відповідно до частини третьої статті 403 ЦПК України.

Обґрунтовуючи підстави для передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду, колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду зазначає, що у касаційних судах у складі Верховного Суду застосовуються як належні (ефективні) три взаємовиключні способи судового захисту при вирішенні справ щодо оспорення нотаріально посвідчених договорів з підстав їх не підписання стороною правочину, а тому потребує врегулюванню питання щодо кваліфікації таких правочинів як нікчемних, неукладених чи оспорюваних.

У постанові від 04 червня 2019 року у справі № 916/3156/17 (провадження № 12-304гс18) Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що визнання нікчемного правочину недійсним за вимогою його сторони не є належним способом захисту прав, оскільки не призведе до реального відновлення порушених прав позивача, адже нікчемний правочин є недійсним у силу закону. За наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та в мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину.

Згідно з частиною першою статті 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Відповідно до частини другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

У разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним (частина перша статті 220 ЦК України).

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що лише підписання правочину його сторонами свідчить про дотримання ними письмової форми договору. Непідписання ж правочину однією із його сторін свідчить про недотримання як письмової форми договору, так і, відповідно, норм закону щодо нотаріального посвідчення правочину, укладеного саме між указаними в ньому сторонами, наслідком чого є нікчемність такого правочину.

Висновку про нікчемність нотаріально посвідченого договору за схожих правовідносин дійшов Верховний Суд у складі колегій суддів Касаційного цивільного суду у постановах від 22 червня 2022 року у справі № 335/8468/18, від 23 січня 2023 року у справі № 753/15818/19.

Разом з тим, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 27 травня 2020 року у справі № 911/1693/18 Верховний Суд висловив інший висновок у правовідносинах з оспорення нотаріально посвідчених правочинів, зокрема: «підписання договору купівлі-продажу невстановленою особою від імені продавця є підставою для визнання такого договору недійсним на підставі статей 203, 215 ЦК України». Такого самого висновку дійшов Верховний Суд і в постанові від 21 квітня 2021 року у справі № 760/10998/18.

Водночас, у постановах Верховного Суду у складі колегій суддів Касаційного цивільного суду від 11 листопада 2020 року у справі № 761/21897/16-ц, від 25 листопада 2020 року у справі № 727/8771/17, від 05 жовтня 2022 року у справі № 759/1692/18, Верховний Суд зазначив, що наслідком непідписання стороною правочину нотаріально посвідченого договору, є його неукладеність.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважав, що у справі, яка переглядається, суд касаційної інстанції не може переглянути оскаржені рішення та ухвалити законне й обґрунтоване рішення суду без відступу від правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 27 травня 2020 року у справі № 911/1693/18, у постановах Верховного Суду у складі колегій суддів Касаційного цивільного суду від 21 квітня 2021 року у справі № 760/10998/18, від 11 листопада 2020 року у справі № 761/21897/16-ц, від 25 листопада 2020 року у справі № 727/8771/17, від 05 жовтня 2022 року у справі № 759/1692/18.

Як зазначила Велика Палата Верховного Суду єдність судової практики є фундаментальною засадою здійснення судочинства і визначається тим, що має гарантувати стабільність правопорядку, об`єктивність і прогнозованість правосуддя. Застосування ж судами різних підходів до тлумачення законодавства, навпаки, призводить до невизначеності закону, його суперечливого та довільного застосування. Також єдність судової практики є складовою вимогою принципу правової визначеності.

Як слідує із частини шостої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та частини четвертої статті 263 ЦПК України висновки щодо застосування норм права, висловлені у постановах Верховного Суду, зокрема Великої Палати Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права, і у суддів відсутні права для не застосування таких висновків.

Наявність глибоких і довгострокових розходжень у судовій практиці, неспроможність правової системи держави подолати їх призводить до порушення права на справедливий судовий розгляд, гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Саме на державу покладається обов`язок створити у своїй правовій системі ефективні механізми, що нададуть можливість подолати можливі розбіжності в судовій практиці (рішення Європейського суду з прав людини від 29 березня 2011 року у справі «Брезовець проти Хорватії» (Brezovec v. Croatia), заява № 13488/07).

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 252 ЦПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження по справі у разі перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

На підставі викладеного, суд вважає за доцільне зупинити ровадження по цивільній за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Малахової Галини Іванівни, треті особи ОСОБА_4 , Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Харків) про скасування державної реєстрації права власності за неукладеним договором дарування частки житлового будинку до закінчення розгляду справи № 204/8017/17, провадження № 14-29цс23 у подібних правовідносинах Великою Палатою Верховного Суду.

На підставі викладеного, керуючись ст. 252 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по цивільній за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Малахової Галини Іванівни, треті особи ОСОБА_4 , Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Харків) про скасування державної реєстрації права власності за неукладеним договором дарування частки житлового будинку зупинити до закінчення розгляду справи № 204/8017/17, провадження № 14-29цс23 у подібних правовідносинах Великою Палатою Верховного Суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Повний текст ухвали складено 15.08.2023 року

Головуючий суддя -