Постанова

Іменем України

09 серпня 2023 року

м. Київ

справа № 753/9978/15-ц

провадження № 61-742св22

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., Коротуна В. М., Тітова М. Ю. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк»,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 01 грудня 2021 року в складі колегії суддів: Таргоній Д. О., Ігнатченко Н. В., Голуб С. А.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2015 року Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк» (далі - АБ «Укргазбанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 і ОСОБА_2 та з урахуванням уточнених позовних вимог просило стягнути солідарно з відповідачів заборгованість у розмірі 99 835,07 доларів США і 66 917,62 грн та стягнути з ОСОБА_2 штраф у розмірі 5 000,00 грн у зв`язку з невиконанням вимог договору іпотеки.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 27 лютого 2007 року між АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 18-ф/07, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у сумі 190 000,00 доларів США зі сплатою 12,5% за користування кредитом на строк до 19 лютого 2027 року.

Того ж дня між банком і ОСОБА_2 укладено договір поруки № 18-П/07, згідно з яким поручитель зобов`язалася солідарно в повному обсязі відповідати за кредитними зобов`язаннями ОСОБА_1 .

Крім того, у забезпечення виконання зазначеного договору ОСОБА_2 передала в іпотеку банку трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 , що придбана за кредитні кошти. Цим договором передбачено, що іпотекодавець зобов`язується застрахувати предмет іпотеки за власний рахунок та надати банку копії договорів страхування, а також документи, що підтверджують сплату страхових платежів. У випадку невиконання такого обов`язку іпотекодавець сплачує на користь іпотекодержателя штраф у розмірі 5 000,00 грн.

Відповідач ОСОБА_1 припинив належним чином виконувати зобов`язання за кредитним договором, а саме сплачувати проценти за кредитом у встановлений договором строк, а також своєчасно не продовжив дію договору особистого страхування від нещасних випадків, тому банк скористався правом вимагати дострокового повернення усієї заборгованості за кредитом, процентами і сплати нарахованих штрафних санкцій.

Станом на 12 березня 2015 року заборгованість за кредитним договором становить 99 835,07 доларів США і складається із: строкової заборгованості за тілом кредита - 87 874,65 доларів США, простроченої заборгованості за процентами - 10 756,66 доларів США, поточної заборгованості за процентами - 1 203,76 доларів США. Також позичальнику нараховано пеню у розмірі 66 917,62 грн.

Короткий зміст судових рішень

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 11 серпня 2017 року, залишеним без змін постановою Апеляційного суду міста Києва від 24 січня 2018 року, позов задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь АБ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором від 20 лютого 2007 року № 18-Ф/07 станом на 01 червня 2015 року в розмірі 62 337,42 доларів США, з яких: прострочена заборгованість за кредитом - 28 709,31 доларів США, поточна заборгованість за кредитом, що підлягала сплаті до 19 лютого 2027 року, - 19 724,87 доларів США, заборгованість за процентами, нарахованим за період з 01 червня 2012 року по 01 червня 2015 року, - 13 903,24 доларів США. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Стягуючи з відповідачів заборгованість у розмірі 62 337,42 доларів США, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, покладав в основу рішення висновок судової економічної експертизи від 20 квітня 2016 року, згідно з яким частина простроченої заборгованості нарахована поза межами трирічної позовної давності.

У стягненні пені суди відмовили у зв`язку з її обчисленням у іноземній валюті, що суперечить законодавству.

Постановою Верховного Суду від 18 березня 2020 року постанову Апеляційного суду міста Києва від 24 січня 2018 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Направляючи справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, Верховний Суд виходив з того, що суд апеляційної інстанції безпідставно відхилив клопотання АБ «Укргазбанк» про призначення повторної судової економічної експертизи, не встановив віднесення заявленої до стягнення заборгованості за тілом кредита у розмірі 87 874,65 доларів США до строкової або до простроченої заборгованості, а також не перевірив наявності правових підстав для стягнення з ОСОБА_2 штрафу а розмірі 5 000,00 грн за порушення зобов`язань за договором іпотеки.

Постановою Київського апеляційного суду від 01 грудня 2021 року рішення Дарницького районного суду міста Києва від 11 серпня 2017 року скасовано й ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь АБ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором від 20 лютого 2007 року № 18-Ф/07 в загальному розмірі 99 835,07 доларів США, яка складається із: строкової заборгованості за тілом кредита - 87 874,65 доларів США, простроченої заборгованості за процентами - 10 756,66 доларів США, поточної заборгованості за процентами - 1 203,76 доларів США.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь АБ «Укргазбанк» пеню за несвоєчасну сплату процентів в розмірі 66 917,62 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь АБ «Укргазбанк» штраф у розмірі 5 000,00 грн за несвоєчасне укладення договору страхування.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що висновком експертів за результатами проведення додаткової комісійної експертизи від 24 лютого 2021 року підтверджено, що заборгованість в сумі 87 874,65 доларів США є строковою заборгованістю за тілом кредита, тому суд першої інстанції помилково застосував позовну давність до вимог банку.

Також апеляційний суд встановив факт порушення ОСОБА_2 умов договору іпотеки щодо обов`язку страхувати предмет іпотеки, у зв`язку з чим вважав обґрунтованими вимоги позивача в частині стягнення з неї штрафу в сумі 5 000,00 грн.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги

У січні 2022 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати постанову Київського апеляційного суду від 01 грудня 2021 року й залишити в силі рішення Дарницького районного суду міста Києва від 11 серпня 2017 року.

Підставами касаційного оскарження зазначає неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування норм права без урахування висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 28 березня 2018 року в справі № 444/9519/12, від 13 червня 2018 року в справі № 408/8040/12, від 20 червня 2018 року в справі № 758/6863/14-ц, від 05 червня 2019 року в справі № 523/3082/14-ц, від 18 березня 2020 року в справі № 753/9978/15-ц; судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 ЦПК України.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції не надав належної оцінки клопотанню його представника про відкладення розгляду справи. Суд не в повному обсязі виконав вказівки Верховного Суду, оскільки належним чином не з`ясував статусу заборгованості, дату її виникнення по кожному окремому платежу. Додаткова комісійна судова економічна експертиза проведена з порушенням порядку її призначення та проведення, тому складений за її результатами висновок не може бути доказом у справі.

Крім того апеляційний суд безпідставно стягнув з нього та з ОСОБА_2 пеню за несвоєчасну сплату процентів у розмірі 66 917,62 грн, оскільки в мотивувальній частині оскаржуваної постанови зроблені висновки про відсутність підстав для її стягнення.

Постанова апеляційного суду в частині позовних вимог до ОСОБА_2 в касаційному порядку не переглядається, оскільки остання з касаційною скаргою на це рішення не зверталася, а доказів, що ОСОБА_1 є уповноваженим діяти в її інтересах матеріали справи не містять.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 24 січня 2022 року відкрито касаційне провадження в цій справі та витребувано її матеріали із суду першої інстанції.

17 травня 2022 року справа № 753/9978/15-ц надійшла до Верховного Суду.

Позивач АБ «Укргазбанк» надіслав відзив на касаційну скаргу, проте до такого не додані належні докази надсилання його копій іншим учасникам справи, у зв`язку з чим Верховний Суд залишає цей відзив без розгляду.

Ухвалою Верховного Суду від 01 серпня 2023 року справу призначено до судового розгляду.

Позиція Верховного Суду

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Фактичні обставини, встановлені судами

27 лютого 2007 року між АБ «Укргазбанк», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 18-ф/07, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у сумі 190 000,00 доларів США зі сплатою 12,5% за користування кредитом на строк до 19 лютого 2027 року.

У той же день між АБ «Укргазбанк» і ОСОБА_2 укладено договір поруки № 18-П/07, згідно з яким поручитель зобов`язалася солідарно у повному обсязі відповідати за зобов`язаннями ОСОБА_1 , що виникли з кредитного договору № 18-ф/07.

Крім того, у забезпечення виконання зазначеного договору ОСОБА_2 передала в іпотеку банку трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 , придбану за кредитні кошти.

16 лютого 2009 року між АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду № 1, відповідно до умов якої уточнено порядок погашення кредитної заборгованості.

Згідно з поданим АБ «Укргазбанк» розрахунком заборгованості, станом на 12 березня 2015 року заборгованість ОСОБА_1 становить 99 835,07 доларів США і складається із: строкової заборгованості за тілом кредита - 87 874,65 доларів США, простроченої заборгованості за процентами - 10 756,66 доларів США, поточної заборгованості за процентами - 1 203,76 доларів США. Також позичальнику нараховано пеню за період з 16 серпня 2012 року по 10 березня 2015 року в розмірі 66 917,62 грн.

Висновком експертів за результатами проведення додаткової комісійної судової економічної експертизи від 24 лютого 2021 року № 20459/20-72/20460/20-71/6527/21-71/6528/21-72, в межах наданих на дослідження документів, станом на 31 березня 2015 року підтверджується заборгованість ОСОБА_1 в розмірі 100 406,86 доларів США, у тому числі основна заборгованість - 87 874,65 доларів США, заборгованість зі сплати відсотків - 12 532,21 доларів США.

При цьому експерти встановили, що за період з 20 лютого 2007 року по 31 березня 2015 року ОСОБА_1 сплачено грошових коштів у сумі 190 403,06 доларів США, які були розподілені банком наступним чином: у погашення основного боргу по кредиту - 102 125,35 доларів США; у погашення відсотків - 88 277,71 доларів США.

За цей період банком нараховано відсотки до сплати за користування кредитом на загальну суму 100 809,92 доларів США, а фактично сплачено позичальником 88 277,71 доларів США.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (стаття 509 ЦК України).

Статтею 525 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною першою статті 530 ЦК України у разі, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частина перша статті 1049 ЦК України встановлює, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України (частина друга статті 1050 ЦК України).

Установлено, що ОСОБА_1 допустив неналежне виконання умов кредитного договору в частині своєчасної сплати процентів за договором. У зв`язку з цим позивач скористався своїм правом вимагати дострокового повернення боргу та сплати процентів.

Станом на 12 березня 2015 року строкова заборгованість ОСОБА_1 за основною сумою кредиту становить 87 874,65 доларів США, прострочена заборгованість за процентами - 10 756,66 доларів США та поточна заборгованість за процентами - 1 203,76 доларів США.

Розмір заборгованості за кредитним договором був предметом дослідження експертів, про що свідчить висновок експертів за результатами проведення додаткової комісійної судової економічної експертизи від 24 лютого 2021 року, яким підтверджено, що основна заборгованість за кредитом складає 87 874,65 доларів США і є строковою. Висновок експертів відповідач належними та допустимими доказами не спростував.

Таким чином, враховуючи викладені обставини та межі позовних заявлених позовних вимог, суд апеляційної інстанції правильно стягнув з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у сумі 99 835,07 доларів США, що складається з основної суми боргу (87 874,65 доларів США) та процентів за користування кредитом (11 960,42 доларів США).

При цьому апеляційний суд обґрунтовано відхилив доводи відповідача про пропуск позовної давності щодо цих вимог, оскільки встановлено, що право вимагати прострочений платіж у позивача виникло 28 червня 2012 року, а з позовом до суду банк звернувся 28 травня 2015 року, тобто в межах трирічного строку.

З огляду на викладене Верховний Суд доходить висновку, що постанова суду апеляційної інстанції в частині задоволених позовних вимог до ОСОБА_1 про стягнення основної суми кредиту та процентів за користування кредитом є законною та обґрунтованою й доводи касаційної скарги цього не спростовують.

Водночас постанова суду апеляційної інстанції в частині вирішення позовних вимог до ОСОБА_1 про стягнення пені не може вважатися законною та обґрунтованою з огляду на таке.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (частина п`ята статті 263 ЦПК України).

Статтею 382 ЦПК України передбачені вимоги до постанови суду апеляційної інстанції, яка складається з вступної, описової, мотивувальної та резолютивної частин.

У мотивувальній частині зазначаються, зокрема, мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу; висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції.

У резолютивній частині зазначаються, зокрема, висновки суду апеляційної інстанції по суті вимог апеляційної скарги.

Постанова Київського апеляційного суду від 01 грудня 2021 року містить взаємовиключні висновки в мотивувальній та резолютивній частинах щодо вирішення позовних вимог про стягнення пені, тобто не містить мотивів та оцінки доказів у цій частині.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Згідно зі статтею 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріально і процесуального права.

Відповідно до частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається заявник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

Оскільки суд апеляційний суд не встановив фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, а суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів, постанова апеляційного суду в частині позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 пені підлягає скасуванню з направленням справи в цій частині на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В іншій оскаржуваній частині постанова суду апеляційної інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись статтями 400, 410, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Київського апеляційного суду від 01 грудня 2021 року в частині позовних вимог Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_1 про стягнення основної суми боргу за кредитом та процентів за користування кредитом залишити без змін.

Постанову Київського апеляційного суду від 01 грудня 2021 року в частині позовних вимог Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_1 про стягнення пені скасувати, справу в цій частині передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська
Судді:А. Ю. Зайцев Є. В. Коротенко В. М. Коротун М. Ю. Тітов