Справа №: 671/2285/19

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 червня 2023 року

Волочиський районний суд Хмельницької області в складі:

головуючої судді Ніколової С.В.

при секретарі судового засідання Хрупайло Т.В.,

за участі позивача ОСОБА_1 , його представника ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 , його представника ОСОБА_4 ,

представника відповідача ПрАТ УПСК Нелин Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження у залі суду в м. Волочиськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , приватного акціонерного товариства Українська пожежно-страхова компанія про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , ПрАТ Українська пожежно-страхова компанія про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою. Просив суд стягнути солідарно з відповідачів на його користь кошти за втрачений автомобіль в сумі 34366 грн. 03 коп., витрати на лікування в сумі 34957 грн. 86 коп., моральну шкоду в сумі 72500 грн. 00 коп., а всього 141823 грн. 89 коп. В обґрунтування заявлених вимог вказував, що відповідач ОСОБА_3 , 25 липня 2012 року, близько 18 години 40 хвилин, перебуваючи за кермом автомобіля марки Mercedes-Benz Vito 108 CDI, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по вулиці Штименка в селі Бальківці Волочиського району Хмельницької області в напрямку від села Курилівка до міста Волочиськ, неподалік місцевого ставка, на заокругленій ділянці автодороги, не врахував дорожню обстановку, перетнувши горизонтальну лінію дорожньої розмітки 1.1, виїхав на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення з автомобілем марки ВАЗ-2107, реєстраційний номер НОМЕР_2 яким керував він, позивач, рухаючись у зустрічному напрямку. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована ПрАТ Українська пожежно-страхова компанія згідно полісу № АВ/0807822 від 07.12.2011 року. Зазначив, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 25 липня 2012 року він отримав тілесні ушкодження у вигляді поєднаної травми з ранами м`яких тканин обох колінних суглобів, ранами м`яких тканин підборіддя та перенісся, саднами шкіри шиї, передньої черевної стінки, набряком м`яких тканин лівого стегна, закритим переломом діафіза (тіла) лівої стегнової кістки у верхній третині, переломом лівого наколінника. Переломи кісток лівої нижньої кінцівки ускладнились розвитком травматичного шоку та, в подальшому, - синдрому жирової емболії у вигляді її легенево-церебральної форми, які згідно із висновком експерта № 1658 від 28.09.2012 року за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, що без надання медичної допомоги, за звичайним своїм перебігом, закінчуються чи можуть закінчитися смертю. Вказує, що внаслідок ДТП також був пошкоджений його автомобіль. Відповідно до результатів проведення автотоварознавчого дослідження від 07.09.2016 року за № 303/16 середня вартість автомобіля ВАЗ-2107 1.5 4 dr, реєстраційний номер НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_3 , при його нормативному пробігу та нормальному середньостатистичному, технічному, експлуатаційному, укомплектованому стані, з комплектністю близькою до базової, без оновлення, пошкоджень і суттєвих дефектів, згідно ціни продажу на дату оцінки складає 34366 грн. 03 коп. Також, під час ДТП він отримав стрес через отримані травми мав інвалідність ІІ групи, а на даний час має ІІІ групу інвалідності, у зв`язку з чим потребує сторонньої допомоги. Зазначає, що внаслідок отриманих травм він проходив тривале лікування у Волочиській ЦРЛ та Хмельницькій обласній лікарні та витратив на придбання ліків кошти на загальну суму 46957 грн. 86 коп., з яких 12000 грн. 00 коп. йому було відшкодовано відповідачем ОСОБА_3 . Зазначив, що заподіяну йому моральну шкоду він оцінює в сумі 72500 грн. 00 коп. з розрахунку 50х1450,00 грн. (50 місяців з часу ДТП х розмір мінімальної заробітної плати).

В подальшому позивач збільшив позовні вимоги та просив суд, крім заявлених раніше позовних вимог, також стягнути з ОСОБА_3 на свою користь розмір втраченого заробітку (доходу) внаслідок каліцтва, а саме: з 01 серпня 2012 року по день подання заяви стягнути 168013 грн. 45 коп., з 01 вересня 2021 року по 30 листопада 2021 року стягувати щомісячно по 3300 грн. 00 коп., з 01 грудня 2021 року стягувати щомісячно по 3575 грн. 00 коп. з урахуванням коефіцієнту росту мінімальної заробітної плати.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі. У відповіді на відзиви відповідачів, позивач просить врахувати те, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, встановлена вироком суду. Вказує, що постановою Верховного Суду від 05.12.2019 року встановлено, що витрати на його лікування є документально підтвердженими, тому вважає, що вимога про стягнення витрат на лікування в сумі 34957 грн. 86 коп. є з правомірною. Посилаючись на правові позиції суду касаційної інстанції, вказує, що ним не пропущені строки звернення до страхової компанії для отримання страхового відшкодування. Крім того, вважає, що підлягає врахуванню те, що розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 286 КК України розпочався 10.12.2012 року, а розгляд цивільного позову не завершено.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник в судовому засіданні проти позову заперечили. У відзиві на позов відповідач вказує на відсутність підстав для солідарного стягнення з нього та із ПрАТ Українська пожежно-страхова компанія на користь позивача вартості втраченого автомобіля, витрат на лікування та моральної шкоди, оскільки позивачем не надано доказів солідарної винуватості обох відповідачів у заподіянні йому шкоди, не доведено, якими саме спільними діями відповідачі заподіяли шкоду. Зазначає, що розмір матеріальних збитків внаслідок пошкодження автомобіля позивача є недоведеним, оскільки під час експертного дослідження від 07.09.2016 року № 303/16 огляд автомобіля не проводився і оцінювач не проводив експертного дослідження безпосередньо автомобіля марки «ВАЗ-2107», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який був пошкоджений під час ДТП, а лише врахував ринкову вартість середньостатистичного автомобіля відповідної моделі без врахування пошкоджень, дефектів, фактичного пробігу та умов експлуатації. Оцінювачем не було встановлено, чи підлягав відновленню пошкоджений автомобіль, чи економічно доцільно його відновлювати та того, що автомобіль був фізично знищений внаслідок ДТП. Відповідач заперечив розмір витрат позивача на придбання ліків в сумі 34957 грн. 86 коп., посилаючись на відсутність належних розрахункових документів про оплату ліків. Також вважає, що позивач не надав доказів щодо обгрунтованості заподіяної йому моральної шкоди та її розміру. Вказує, що позивач, в порушення п. 2.3. (в) Правил дорожнього руху не був пристебнутий паском безпеки, що сприяло збільшенню шкоди, заподіяної його здоров`ю. У письмовому запереченні на відповідь на відзив зазначив, що позивач відмовився від його пропозиції про відшкодування моральної шкоди із розстроченням виплати. Вказує, що в порядку примусового виконання судового рішення через Волочиський відділ ДВС він сплатив кошти на користь позивача, а саме 20.11.2019 в сумі 2000 грн., 18.12.2019 року в сумі 1975 грн., 29.01.2020 року в сумі 1975 грн.

Також, відповідач ОСОБА_3 заперечив проти позовних вимог щодо стягнення втраченого заробітку (доходу) внаслідок каліцтва, вважаючи такі вимоги позивача зловживанням своїми правами з метою отримання безпідставної вигоди та збагачення за його рахунок. Вказує, що після скасування судом касаційної інстанції вироку апеляційного суду в частині цивільного позову, суд першої інстанції повинен розглядати скаргу засудженого в частині стягнення з нього на користь позивача суми процесуальних витрат та стягнення з ПрАТ УПСК моральної та матеріальної шкоди.

Представник відповідача ПрАТ Українська пожежно-страхова компанія (далі - ПрАТ УПСК) в судовому засіданні проти позову заперечила, просить відмовити в задоволенні позову до ПрАТ УПСК. У відзиві на позов посилається на пропуск позивачем строку позовної давності. Вказує, що дорожньо транспортна пригода трапилась 25.07.2012 року, а позов позивачем подано 03.10.2016 року, тобто після спливу строку позовної давності. Зазначає, що 07.12.2011 року між ПрАТ УПСК та ОСОБА_3 укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/0807822 від 07.12.2011 року відносно транспортного засобу Mercedes-Benz Vito 108 CDI, реєстраційний номер НОМЕР_1 . Вказує, що позивач, в порушення вимог ст. 35 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі Закону України № 1961-ІV) не подав до ПрАТ УПСК заяви про виплату йому страхового відшкодування, у зв`язку з чим страховик не мав можливості направити свого представника для здійснення огляду пошкодженого автомобіля та визначення розміру збитків. Зазначає, що нормами Закону України № 1961-ІV не передбачено використання середньої вартості пошкодженого автомобіля при визначені розміру заподіяної шкоди, тому висновок експертного дослідження від 07.09.2016 року № 303/16 є неналежним доказом та не визначає вартості відновлюваного ремонту автомобіля. Звертає увагу на те, що вартість автомобіля визначено станом на день звернення до експертної установи 07.09.2016 року, експерт не оглядав пошкоджений автомобіль, визначивши середню, а не відновлювану вартість пошкодженого автомобіля, тому вважає, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження розміру шкоди, заподіяної йому внаслідок пошкодження транспортного засобу. Також відповідач заперечує проти відшкодування позивачу витрат на лікування, посилаючись на те, що всупереч ст. 24.1. Закону України № 1961-ІV позивачем не надано платіжних документів, що підтверджують його витрати на лікування, оскільки надані позивачем довідки про призначення йому лікарських засобів та щодо вартості ліків не є платіжними документами, які підтверджують витрати на лікування. Вважає, що відсутні підстави для виплати ПрАТ УПСК страхового відшкодування за шкоду заподіяну здоров`ю, тому немає підстав для виплати позивачу моральної шкоди. Просить суд вирішити питання про поворот виконання вироку суду Хмельницького апеляційного суду від 13.06.2019 року та застосувати строк позовної давності до позовної вимоги в частині відшкодування шкоди, заподіяної майну позивача.

Заслухавши учасників справи, вивчивши та дослідивши докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.

За змістом ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

В силу положень ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Судом встановлено, що вироком Хмельницького апеляційного суду від 13 червня 2019 року у справі 671/11263/16-к у кримінальному провадженні, відомості, про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000053, ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у виді чотирьох років позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами. Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнено від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановлено іспитовий строк тривалістю три роки. На підставі п. в ст. 1 Закону України Про амністію у 2016 році ОСОБА_3 звільнено від відбування призначеного вироком Хмельницького апеляційного суду від 13 червня 2019 року покарання. Стягнуто з ПрАТ Українська пожежно-страхова компанія на користь ОСОБА_1 34366 грн. 03 коп. шкоди, завданої майну, 34957 грн. 86 коп. шкоди завданої здоров`ю, 1747 грн. 90 коп. моральної шкоди, всього 71071 грн. 79 коп. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 70752 грн. 10 коп. моральної шкоди, 8400 грн. процесуальних витрат, а всього 79152 грн. 21 коп.

Зазначеним вироком суду було встановлено, що ОСОБА_3 , 25 липня 2012 року, близько 18 години 40 хвилин, перебуваючи за кермом автомобіля марки Mercedes-Benz Vito 108 CDI, реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким рухався по вулиці Штименка в селі Бальківці Волочиського району Хмельницької області в напрямку від села Курилівка до міста Волочиськ, неподалік місцевого ставка, на заокругленій ділянці автодороги, не врахував дорожню обстановку, перетнувши горизонтальну лінію дорожньої розмітки 1.1, в порушення вимог п.п. 10.1, 11.2 Правил дорожнього руху та лінії дорожньої розмітки 1.1, виїхав на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення з автомобілем марки ВАЗ-2107 реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 , який рухався у зустрічному напрямку.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулась 25 липня 2012 року, водій автомобіля ВАЗ-2107 ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження у вигляді поєднаної травми з ранами м`яких тканин обох колінних суглобів, ранами м`яких тканин підборіддя та перенісся, саднами шкіри шиї, передньої черевної стінки, набряком м`яких тканин лівого стегна, закритим переломом діафіза (тіла) лівої стегнової кістки у верхній третині, переломом лівого наколінника. Переломи кісток лівої нижньої кінцівки ускладнились розвитком травматичного шоку та, в подальшому, - синдрому жирової емболії у вигляді її легенево-церебральної форми, які згідно із висновком експерта № 1658 від 28.09.2012 року за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, що без надання медичної допомоги, за звичайним своїм перебігом, закінчуються чи можуть закінчитися смертю.

Порушення водієм ОСОБА_3 вищевказаних вимог правил безпеки дорожнього руху знаходяться в прямому причинному зв`язку з дорожньо-транспротною пригодою та її наслідками у видгляді спричинення потерпілому ОСОБА_1 тяжких тілесних ушкоджень.

Постановою Верховного Суду від 05 грудня 2019 року вирок Хмельницького апеляційного суду від 13 червня 2019 року щодо ОСОБА_3 в частині вирішення цивільного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та ПрАТ Українська пожежно-страхова компанія скасовано і в цій частині призначено новий розгляд у суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства. В даній постанові суд касаційної інстанції, зокрема, вказав на необхідність перевірки обставин щодо суми шкоди, заподіяної майну у розмірі 34366,03 грн., процесуальних витрат у розмірі 400 грн. та дотримання потерпілим строків звернення до страхової компанії із заявою про страхове відшкодування.

Щодо іншої частини вироку судом касаційної інстанції не встановлено істотних порушень норм права, які тягнуть за собою скасування вироку.

Так, за загальним правилом майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (частина друга статті 1166 ЦК України).

Відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. У разі каліцтва або іншого ушкодження здоров`я фізичної особи, яка в момент завдання шкоди не працювала, розмір відшкодування визначається виходячи з розміру мінімальної заробітної плати.

Відповідно до ч. 1 ст. 1202 ЦК України відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю потерпілого, здійснюється щомісячними платежами.

Разом з тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка її завдала, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов`язок.

Відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до ст. 3 Закону України № 1961-ІV, обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (ст. 6 Закону України № 1961-ІV).

Згідно з п.п. 9.3, 9.4 ст. 9 Закону України № 1961-ІV розмір страхової суми за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих, становить 100 тисяч гривень на одного потерпілого. Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування.

Згідно п. 22.1 ст. 22 Закону України № 1961-ІV, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 23 Закону України № 1961-ІV шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Відповідно до ст. 25 Закону України № 1961-ІV у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності потерпілим відшкодовуються не отримані доходи за підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я час втрати працездатності. Доходи потерпілого оцінюються в таких розмірах: для працюючої особи (особи, яка працює за трудовим договором) - неотримана середня заробітна плата, обчислена відповідно до норм законодавства України про працю; для особи, яка забезпечує себе роботою самостійно, - неотримані доходи, які обчислюються як різниця між доходом за попередній (до дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік та доходом, отриманим у тому календарному році, коли особа була тимчасово непрацездатною; для непрацюючої повнолітньої особи - допомога у розмірі, не меншому мінімальної заробітної плати, встановленої чинним законодавством.

Зі змісту п.п. 26.1, 26.2 ст. 26 Закону України № 1961-ІV слідує, що шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відшкодовується у розмірах, визначених відповідно до Цивільного кодексу України. Мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, становить у разі встановлення II групи інвалідності - 18 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку; у разі встановлення III групи інвалідності - 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку.

Відповідно до ст. 13 Закону України Про державний бюджет України на 2012 рік установлено на 2012 рік мінімальну заробітну плату у місячному розмірі: з 1 січня - 1073 гривні, з 1 квітня - 1094 гривні, з 1 липня - 1102 гривні, з 1 жовтня - 1118 гривень, з 1 грудня - 1134 гривні.

Станом на дату настання страхового випадку, який настав 25.07.2012 року, розмір мінімальної заробітної плати становив 1102 гривні.

За змістом частини першої, пункту 1 частини другої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Частиною першої статті 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю (ст. 26-1 Закону України № 1961-ІV).

Встановлено, що на момент вчинення ДТП, 25.07.2012 року, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 за шкоду спричинену майну, здоров`ю та/або життю третіх осіб щодо транспортного засобу автомобіля марки Mercedes-Benz Vito 108 CDI, реєстраційний номер НОМЕР_1 , була застрахована ПрАТ Українська пожежно-страхова компанія за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АВ/0807822, який діяв на момент настання ДТП. В полісі зазначено, що строк його дії з 00 год. 00 хв. 08.12.2011 року до 07.12.2012 року включно, страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю 100000 грн. (сто тисяч гривень), за шкоду заподіяну майну 50000 грн. (п`ятдесят тисяч гривень), розмір франшизи 0 грн. (нуль гривень).

Подія, яка відбулася 25 липня 2012 року за участю забезпеченого транспортного засобу є страховим випадком.

Вирішуючи даний спір суд приймає до уваги те, що 27.07.2012 року дружина ОСОБА_1 , який отримав тяжкі тілесні ушкодження, повідомила ПрАТ Українська пожежно-страхова компанія про подію ДТП, що зафіксовано в журналі вихідної кореспонденції за вхід. 86 від 27.07.2012 року (т. 2 а.с. 160 кримінального провадження (справа № 671/1123//16-к) і зазначені обставини не спростовані ПрАТ УПСК під час розгляду даної справи.

Окрім того, суд враховує правовий висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові від 19.06.2019 року у справі №465/4621/16-к про можливість пред`явлення позову до страховика щодо відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, в межах кримінального провадження без обов`язкового попереднього звернення потерпілого до страховика.

Згідно з вироком Хмельницького апеляційного суду від 13.06.2019 року, апеляційним судом було встановлено, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася із вини водія ОСОБА_3 , позивач ОСОБА_1 отримав тяжкі тілесні ушкодження.

Відповідно до висновку експерта № 1658 від 28.09.2012 року у ОСОБА_1 станом на 25.07- 07.09.2012 року виявлені тілесні ушкодження у вигляді поєднаної травми з ранами м`яких тканин обох колінних суглобів, ранами м`яких тканин підборіддя та перенісся, саднами шкіри шиї, передньої черевної стінки, набряком м`яких тканин лівого стегна, закритим переломом діафіза (тіла) лівої стегнової кістки у верхній третині, переломом лівого наколінника. Переломи кісток лівої нижньої кінцівки ускладнились розвитком травматичного шоку та, в подальшому, - синдрому жирової емболії у вигляді її легенево-церебральної форми, які за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, що без надання медичної допомоги, за звичайним своїм перебігом, закінчуються чи можуть закінчитися смертю.

У зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями позивач перебував на лікуванні, під час якого поніс матеріальні витрати.

На підтвердження понесених витрат на лікування в сумі 34957 грн. 86 коп. позивач надав письмові докази: довідку Волочиської центральної районної лікарні від 07.12.2015 року № 1062, відповідно до якої позивач знаходився на стаціонарному лікуванні у Волочиській ЦРЛ у відділенні анастезіології та інтенсивної терапії з 26.07.2012 року по 31.07.2012 року, у травматологічному відділенні з 29.09.2012 року по 19.10.2012 року, з 10.12.2012 року по 15.12.2012 року, з 02.02.2013 року по 11.02.2015 року отримував медикаменти за кошти лікарні та за власні кошти; довідку Волочиської центральної районної аптеки №11 від 17.12.2015 року № 98 про вартість медикаментів станом на 15.12.2015 року; накладні про відпуск лікарських засобів та препаратів, інформаційні довідки Хмельницької обласної лікарні від 02.12.2015 року № 2303, від 07.12.2015 року № 01-08/2333, відповідно до яких позивач знаходився на стаціонарному лікуванні у Хмельницькій обласній лікарні в опіковому відділенні з 20.08.2012 року по 27.08.2012 року, в ортопедичному відділенні з 27.08.2012 року по 07.09.2012 року, з 19.10.2012 року по 17.11.2012 року, з 03.12.2012 року по 13.12.2012 року; довідку про лікарські засоби, придбані хворим за власні кошти, що видана Хмельницькою обласною лікарнею від 02.12.2015 року № 2302; інформацією міської комунальної аптеки Віола від 10.03.2016 року № 52 про вартість ліків станом на 01.03.2016 року. (а.с. 28-45 т. 1)

Відповідно до висновку № 48 комісійної судово-медичної експертизи, яка проведена судово-медичною експертною комісією Хмельницького обласного бюро судово-медичної експертизи з 26.04.2021 року по 21.07.2021 року, експертною судово-медична комісія дійшла висновку, що між заподіяними тілесними ушкодженнями та виявленими у ОСОБА_1 , а саме: переломом лівого наколінника, закритий перелом діафіза лівої стегнової кістки у верхній третині, та встановленою йому 26.01.2016 року ІІІ групу інвалідності загального захворювання вбачається прямий причиновий зв`язок.

Станом на 01.07.2021 року відсотки постійної втрати працездатності у ОСОБА_1 складають 55%, з яких 45% (стійкі наслідки ушкоджень у вигляді анкілоз лівого кульшового суглобу в функціонально вигідному положенні), 10% (стійкі наслідки ушкоджень у вигляді перелому лівого наколінника (гонартроз І-ІІ ст. лівого колінного суглобу з деформацією наколінника та розвитком латерально-феморальнольного артрозу). Станом на 01.07.2021 року відсотки стійкої втрати працездатності у ОСОБА_1 складають 55%, з яких 40% (стійкі наслідки ушкоджень у вигляді анкілоз лівого кульшового суглобу в функціонально вигідному положенні), 15% (стійкі наслідки ушкоджень у вигляді перелому лівого наколінника (гонартроз І-ІІ ст. лівого колінного суглобу з деформацією наколінника та розвитком латерально-феморальнольного артрозу). За даними медичної карти амбулаторного хворого №621 у ОСОБА_1 в період часу до 25.07.2012 року відсутні записи про наявність будь-яких травм та ушкоджень опорно-рухового апарату, по яких встановлювались відсотки втрати загальної та професійної працездатності. Відсотки втрати загальної та професійної працездатності, встановленої у ОСОБА_1 , перебувають у прямому причиновому зв`язку з тілесними ушкодженнями, заподіяними йому під час дорожньо-транспортної пригоди 25.07.2012 року в с. Бальківці Волочиськогорайону Хмельницької області так, як визначались по наявних стійких наслідках тілесних ушкоджень.

Вказане в наданих медичних документах лікування призначалося ОСОБА_1 для лікування багаточисельних, масивних, тяжких травм та їх наслідків, заподіяних йому під час ДТП 25.07.2012 року, у відповідності з протоколами лікування, було об`єктивним, адекватним, своєчасним та в повному обсязі відповідно дл потреб стану здоров`я ОСОБА_1 26.01.2016 року медико-соціальною експертною комісією ОСОБА_1 встановлена третя група інвалідності з причиною інвалідності загальне захворювання. Протипоказана важка фізична праця, праця з довготривалою ходою. Рекомендовано відновне лікування лівого колінного суглобу та лівого кульшового суглобу, оперативне лікування ендопротезування (заміна біологічного суглобу на штучний), потребує оперативного лікування лівого кульшового суглобу ендопротезування, диспансерний нагляд, санаторно-курортне лікування, милиці, палицю.

Вирішуючи даний спір, суд приймає до уваги зазначений висновок комісійної судово-медичної експертизи, оскільки такий висновок є чітким, достатнім та обґрунтованим. Експерти провели експертизу будучи попередженими про кримінальну відповідальність, а експертний висновок є повним та зрозумілим, містить докладний опис проведених досліджень, зроблені в їх результаті висновки і обґрунтовані відповіді на поставлені судом питання.

Будь-яких доказів на підтвердження наявності підстав сумніватись у неупередженості та об`єктивності експертів, суду не надано.

Оцінюючи надані позивачем докази у їх сукупності із іншими письмовими доказами, тому числі і висновками експертиз, випискою з огляду МСЕК довідками до даного акту, та встановленими обставинами справи щодо ступеня тяжкості отриманих позивачем тілесних ушкоджень, необхідності проходження ним тривалого лікування, суд вважає, що дані докази є належним підтвердженням понесених позивачем витрат на лікування у розмірі 34957 грн. 86 коп., а тому підлягають стягненню з ПрАТ УПСК на користь позивача.

Враховуючи те, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки Mercedes-Benz Vito 108 CDI, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_3 була застрахована відповідно до страхового полісу №АВ/0807822 в ПрАТ УПСК, згідно якого страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю становила 100000 грн., то правові підстави для стягнення з ОСОБА_3 витрат на лікування позивача відсутні.

При визначені розміру моральної шкоди суд враховує, що неправомірними діями відповідача ОСОБА_3 позивачу заподіяно моральну шкоду внаслідок отримання тяжких тілесних ушкоджень, зокрема, численних переломів кісток, травм, перенесення операції, проходження тривалого багатомісячного лікування, встановлення ІІ групи інвалідності з 11.12.2012 року до 01.02.2016 року, а надалі ІІІ групи інвалідності довічно, у зв`язку з чим у нього відбулося порушення нормального ритму життя, він переніс фізичний біль, нервовий стрес, переживання, пригніченість, відчуття власної трудової неповноцінності, відбулася зміна життєвих планів та певні негативні зміни у житті, в тому числі і тривале лікування та реабілітаційний період, необхідність докладати додаткових зусиль для організації свого життя.

Доказів на спростування цих обставин щодо заподіяння моральної шкоди сторонами надано не було.

При цьому, суд приймає до уваги, що моральну шкоду не можна відшкодувати у повному обсязі, оскільки немає і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою.

Позивач оцінив заподіяну йому моральну шкоду в сумі 72500 грн. 00 коп. з розрахунку 50х1450,00 грн. (50 місяців з часу ДТП х розмір мінімальної заробітної плати на час подання позову 03.10.2016 року).

А тому, з урахуванням вищезазначених обставин та норм чинного законодавства, в тому числі і роз`яснень, викладених у п.п. 3, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, виходячи із засад розумності та справедливості, суд дійшов висновку про стягнення на користь позивача із ПрАТ УПСК моральної шкоди в розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю в розмірі 1747 грн. 90 коп. (34957 грн. 86 коп. *5 %), а із ОСОБА_3 підлягає стягненню моральна шкода в розмірі 70752 грн. 10 коп., що є обґрунтованим і, на думку суду, відповідає характеру діяння особи, що заподіяла шкоду, його матеріальному стану, характеру, ступеню та обсягу моральних переживань позивача, їх тривалості, порушенням життєвих зв`язків, вимушених змін у його житті, часу і зусиллям, необхідним для відновлення душевного стану.

Відповідно до виписки із акту огляду МСЕК 03.01.2013 року, довідки МСЕК від 23.01.2014 року позивачу ОСОБА_1 встановлено інвалідність ІІ групи з 11.12.2012 року до 01.02.2016 року, дата переогляду: січень 2016 року. З 01.02.2016 року ОСОБА_1 встановлено інвалідність ІІІ групи довічно (акт огляду МСЕК від 27.01.2016 року).

Згідно з довідкою № 2531 від 15 вересня 2016 року, позивач отримує пенсію по інвалідності у розмірі 1130 грн. та перебуває на обліку в управління ПФУ у Волочиському районі.

Із даних трудової книжки НОМЕР_4 вбачається, що станом 25.07.2012 року позивач не був працевлаштований.

За таких обставин, з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача підлягає стягненню розмір втраченого заробітку (доходу) внаслідок каліцтва.

Суд приймає розрахунок позивача щодо розміру втраченого заробітку (доходу) внаслідок каліцтва, виходячи із втрати загальної (професійної) працездатності в розмірі 55% та розміру мінімальної заробітної плати за вказаний період, оскільки позивач на час ДТП не працював.

А саме, розмір втраченого заробітку (доходу) внаслідок каліцтва, починаючи з 01 серпня 2012 року по день подання заяви про збільшення позовних вимог 19.08.2021 року становить 168013 грн. 45 коп. (2 міс. х 1102 грн. х 55% = 1212,20 грн.; 2 міс. х 1118 грн. х 55% = 1229,80 грн.; 1 міс. х 1134 грн. х 55% = 623,70 грн.; 11 міс. х 1147 грн. х 55% = 6939,35 грн.; 1 міс. х 1218 грн. х 55% = 669,90 грн.; 12 міс. х 1218 грн. х 55% = 8038,80 грн.; 8 міс. х 1218 грн. х 55% = 5359,20 грн.; 4 міс. х 1378 грн. х 55% = 3031,60 грн.; 4 міс. х 1378 грн. х 55% = 3031,60 грн.; 7 міс. х 1450 грн. х 55% = 5582,50 грн.; 1 міс. х 1600 грн. х 55% = 880 грн.; 12 міс. х 3200 грн. х 55% = 21120 грн.; 12 міс. х 3723 грн. х 55% = 24571,80 грн.; 12 міс. х 4173 грн. х 55% = 27541,80 грн.; 8 міс. х 4723 грн. х 55% = 20781,20 грн.; 4 міс. х 5000 грн. х 55% = 11000 грн.; 8 міс. х 6000 грн. х 55% = 26400 грн.), з 01 вересня 2021 року по 30 листопада 2021 року становить щомісячно по 3300 грн. 00 коп. (1 міс. х 6000 грн. х 55% = 3300 грн.), з 01 грудня 2021 року становить щомісячно по 3575 грн. 00 коп. (1 міс. х 6500 грн. х 55% = 3575 грн.). (а.с. 3 т. 2)

Отже, з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню втрачений внаслідок каліцтва заробіток (дохід) за період з 01 серпня 2012 року по 26.12.2019 року в сумі 168013 грн. 45 коп., за період з 01 вересня 2021 року по 30 листопада 2021 року у сумі 9900 грн.

Також, починаючи з 01 грудня 2021 року з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню втрачений внаслідок каліцтва заробіток (дохід) в розмірі по 3575 грн. 00 коп. щомісячно. Вимоги позивача щодо стягнення в подальшому даної суми із врахуванням коефіцієнту росту мінімальної заробітної плати є передчасним, оскільки з моменту прийняття судом рішення про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, позивач має право на його збільшення у разі збільшення розміру мінімальної заробітної плати, шляхом звернення до суду з відповідним позовом відповідно до норм ч. 2 ст. 1208 ЦК України.

Вирішуючи позов в частині вимог про солідарне стягнення з відповідачів майнової шкоди у розмірі вартості втраченого автомобіля, суд враховує наступне.

Встановлено, що внаслідок ДТП пошкоджено автомобіль ВАЗ 2107, державний номерний знак НОМЕР_2 , 25.07.2012 року, яким керував ОСОБА_1 .

Відповідно до довідки № 108, складеної інспектром ВДАІ автомобіль ВАЗ-2107, номерний знак НОМЕР_2 , отримав механічні пошкодження, а саме було деформовано капот, ліве переднє крило, двері передні ліва та права, двері задні ліва та права, розбито передні фари ліва та права, лобове скло, скло правих передніх дверей, деформований передній бампер, розбито радіатор, розгерметезовано ліве переднє колесо, деформоване колесо (а.с.7).

Позивач, посилаючись на висновок експертного дослідження за результатами автотоварознавчого дослідження від 07.09.2016 року № 303/16 просив суд стягнути солідарно з відповідачів на його користь 34366 грн. 03 коп. вартості втраченого автомобіля.

Відповідно до висновку експертного дослідження за результатами автотоварознавчого дослідження від 07.09.2016 року № 303/16, встановлено, що середня вартість автомобіля ВАЗ-2107, номерний знак НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_3 , при його нормативному пробігу та нормальному середньостатистичному, технічному, експлуатаційному, укомплектованому стані, з комплектністю близькою до базової, без оновлення, пошкоджень і суттєвих дефектів, згідно ціни продажу на дату оцінки, на 07 вересня 2016 року, складає 34366 грн. 03 коп.

Встановлено, що під час дослідження огляд даного автомобіля не проводився, а на вирішення автотоварознавчого дослідження було поставлено питання про визначення середньої вартості пошкодженого автомобіля, що не є тотожним вартості пошкодженого транспортного засобу із врахуванням зносу.

Відповідно до ст. 28 Закону України № 1961-ІV шкода, яка заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: - з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; - з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; -з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; - з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; - з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; - з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до ст. 30 Закону України № 1961-ІV транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Отже, якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження.

Судом встановлено, що вартість транспортного засобу ВАЗ- 2107, номерний знак НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_3 після дорожньо транспортної пригоди не визначена.

Позивачем не надано доказів того, що різниця між вартістю пошкодженого транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди є меншою, та доказів того, що пошкоджений (фактично знищений) транспортний засіб має вартість, та який конкретний розмір цієї вартості.

Також позивачем не надано суду належних доказів того, що витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди, тому відсутні підстави для висновку, що транспортний засіб був фізично знищеним відповідно до вимог ст. 30 Закону України № 1961-ІV.

Таким чином, за відсутності належних та достовірних доказів на підтвердження вартості пошкодженого транспортного засобу та, відповідно, розміру завданої позивачу майнової шкоди, суд дійшов висновку, що позов в частині стягнення 34366 грн. 03 коп. майнової шкоди, заподіяної внаслідок втрати автомобіля, не підлягає задоволенню у зв`язку з його недоведеністю.

Відповідно не підлягають стягненню на користь позивача і витрати на проведення автотоварознавчої експертизи в сумі 400 грн.

Доводи представника відповідача про необхідність відмови в позові щодо даної вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної майну, з підстав пропуску позивачем строку звернення до суду, суд до уваги не приймає.

Як роз`яснено у п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 Про судове рішення в цивільній справі, встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Отже, з викладеного слідує, що рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в зв`язку з закінченням строків позовної давності, може бути ухвалено судом лише у випадку доведеності вимог позивача та відсутності причин для його поновлення.

Оскільки суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог про відшкодування шкоди, заподіяної майну позивача, застосування судом наслідків спливу позовної давності не грунтуються на законі.

Заява відповідача ПрАТ Українська пожежно-страхова компанія про поворот виконання рішення суду щодо стягнення коштів на відшкодування шкоди, заподіяної майну, шкоди, заподіяної здоров`ю та моральної шкоди, підлягає задоволенню частково, враховуючи наступне.

Відповідно до ч.ч. 2, 5 ст. 444 ЦПК України, якщо рішення після його виконання скасовано і справу повернуто на новий розгляд, суд, ухвалюючи рішення, вирішує питання про поворот виконання, якщо під час нового розгляду справи він: 1) закриває провадження у справі; 2) залишає позов без розгляду; 3) відмовляє в позові повністю; 4) або задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі. Питання про поворот виконання рішення суд вирішує за наявності відповідної заяви сторони.

Судом встановлено, що на виконання вироку Хмельницького апеляційного суду від 13.06.2019 року у справі 671/11263/16-к в частині вирішення цивільного позову про стягнення з ПрАТ Українська пожежно-страхова компанія на користь ОСОБА_1 34366 грн. 03 коп. шкоди, завданої майну, витрат на лікування в сумі 34957 грн. 86 коп. та 1747 грн. 90 коп. на відшкодування моральної шкоди, ПрАТ Українська пожежно-страхова компанія перерахувала на користь ОСОБА_1 34366 грн. 03 коп. та 36705 грн. 76 коп., що підтверджується платіжними дорученнями № 186 від 05.09.2019 року, №187 від 05.09.2019 року.

За результатами нового розгляду даного цивільного позову після скасування касаційною інстанцієї вироку суду апеляційної інстанції від 13.06.2019 року, позов в частині вимог про стягнення з ПрАТ Українська пожежно-страхова компанія на користь ОСОБА_1 витрат на лікування в сумі 34957 грн. 86 коп. та 1747 грн. 90 коп. на відшкодування моральної шкоди задоволено, тому відсутні підстави для повороту виконання рішення в цій частині.

В задоволенні позову ОСОБА_1 в частині стягнення 34366 грн. 03 коп. шкоди, завданої майну відмовлено, а тому, в порядку повороту виконання вироку Хмельницького апеляційного суду від 13 червня 2019 року у справі № 671/1123/16-к в частині вирішення цивільного позову ОСОБА_1 до ПрАТ Українська пожежно-страхова компанія, з ОСОБА_1 на користь ПрАТ Українська пожежно-страхова компанія підлягає стягненню 34366 грн. 03 коп. (шкода, завдана майну).

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України понесені позивачем та документально підтверджені витрати на оплату проведеної комісійної судово-медичної експертизи в сумі 7981 грн. 30 коп. та витрат на правову допомогу в розмірі 8000 грн. 00 коп. підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача. Суд враховує, що між потерпілим ОСОБА_1 та адвокатом Щербанем О.В. 13.11.2012 року було укладено договір про надання правової допомоги для захисту інтересів у кримінальному провадженні щодо ДТП, яка відбулася 25.07.2012 року, у зв`язку з чим відповідно до квитанцій № 179524 від 13.11.2012 року, №179525 від 14.11.2012 року (а.с. 20-52 т. 1) ОСОБА_1 сплатив кошти на загальну суму 8000 грн. 00 коп.

Керуючись ст.ст. 3, 12, 49, 77, 78, 80 - 81, 110, 141, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 70752 грн. 10 коп. на відшкодування моральної шкоди, втрачений внаслідок каліцтва заробіток (дохід) за період з 01 серпня 2012 року по 26.12.2019 року в сумі 168013 грн. 45 коп., за період з 01 вересня 2021 року по 30 листопада 2021 року у сумі 9900 грн.

Стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 втрачений внаслідок каліцтва заробіток (дохід) в розмірі по 3575 грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з 01 грудня 2021 року.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства Українська пожежно-страхова компанія на користь ОСОБА_1 витрати на лікування в сумі 34957 грн. 86 коп., 1747 грн. 90 коп. на відшкодування моральної шкоди.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 8000 грн. витрат на правову допомогу, 7981 грн. 30 коп. витрат, пов`язаних із проведенням комісійної судово-медичної експертизи.

Заяву відповідача Приватного акціонерного товариства Українська пожежно-страхова компанія про поворот виконання судового рішення задовольнити частково.

В порядку повороту виконання вироку Хмельницького апеляційного суду від 13 червня 2019 року у справі № 671/1123/16-к в частині вирішення цивільного позову ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства Українська пожежно-страхова компанія, стягнути з ОСОБА_3 на користь Приватного акціонерного товариства Українська пожежно-страхова компанія грошові кошти у розмірі 34366 грн. 03 коп. (шкода, завдана майну).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про сторін: позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ; відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ; відповідач: Приватне акціонерне товариство Українська пожежно-страхова компанія, , місцезнаходження: 04080, м. Київ, вул. Кирилівська, 40.

Повне рішення виготовлено 19.06.2023 року.

Суддя: