Справа № 450/1944/23 Провадження № 2/450/1028/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2023 року Пустомитівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Кукси Д.А.

при секретарі Оленич О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Пустомити заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Райхеля Романа Петровича про забезпечення позову, подану у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача приватний нотаріус Пустомитівського районного нотаріального округу Львівської області Оліфер Роман Васильович, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Орган опіки та піклування Солонківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, про визнання договору купівлі-продажу удаваним правочином, визнання права на частку в праві спільної власності подружжя, -

в с т а н о в и в:

позивач звернулася до Пустомитівського районного суду Львівської області з позовом про визнання договору купівлі-продажу від 13.04.2018, посвідченим приватним нотаріусом Пустомитівського районного нотаріального округу Львівської області Олефіром Р.В. та зареєстрований у реєстрі за №1268, удаваним в частині покупця громадянина Королівства ОСОБА_4 , просила визнати громадянина Королівства Данії ОСОБА_5 та громадянку України ОСОБА_6 фактичними покупцями за вказаним договором купівлі-продажу від 13.04.2018; визнати земельну ділянку площею 0,0501 га, яка розташована за адресою: Львівська область Пустомитівський район, с.Солонка, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :01:002:1493 та житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 спільним майном подружжя ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ; визнати за нею ОСОБА_1 право на 9/10 ідеальних часток в праві власності на вказані земельну ділянку та будинок.

19.06.2023 позивачка уточнила позовні вимоги з урахуванням того, що ОСОБА_3 мама відповідача та дружина померлого ОСОБА_9 , набуває право власності на спірний будинок та земельну ділянку в порядку спадкування, яка заперечує щодо проживання її - позивачки та дітей у вказаному будинку. Крім того їй стало відомо, що ОСОБА_5 під час судової справи про екстрадицію дітей в Україну, заявив, що виселить її та їх дітей з житлового будинку ще до закінчення 2023 року. ОСОБА_5 , з огляду на його банкрутство, не планує спадкувати фактично придбану ними у шлюбі земельну ділянку і збудований та об лаштований нею у шлюбі будинок, які формально оформлені на його батька, а таке майно успадковує ОСОБА_3 , а тому уточнила позовні вимоги та просить: визнати договір купівлі-продажу удаваним правочином, визнати право на частку в праві спільної власності, збільшити частку у спільному майні подружжя, витребувати майно з чужого незаконного володіння, визнати право на проживання та користування будинком і земельною ділянкою. На даний час є підстави вважати, що відсутність забезпечення позову дозволить після смерті ОСОБА_9 (номінального власника земельної ділянки та житлового будинку), дружиною померлого ОСОБА_3 не лише успадкувати мано, але і вчиняти дії, які реально можуть створити перешкоди як для виконання рішення суду так і для проживання її та малолітніх дітей у спірному будинку. Вважає за реальну загрозу можливість її виписки та припинення доступу для неї та її малолітніх дітей до їх єдиного житла. А тому просить накласти заборону на вчинення дій щодо виселення, зняття з реєстрації і на вчинення перешкод їй та малолітнім дітям в проживання та користуванні спірним будинком АДРЕСА_1 .

Згідно ч. 1 ст. 153 та ч.2 ст.247 ЦПК України, сторони у судове засідання не викликалися, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється.

Дослідивши матеріали заяви про забезпечення позову, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується шляхом забороною вчиняти певні дії.

Як роз`яснено в п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Вивчивши матеріали заяви, суд вважає, що вимога про забезпечення позову не підлягає задоволенню. Суду не доведено, що невжиття заходів по забезпеченню позову може в подальшому призвести до ускладнення виконання рішення суду; жодних ризиків неможливості виконання рішення суду не вказано.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що представником позивача не наведено достатніх підстав для необхідності застосування забезпечення позову.

Аналізуючи вищевикладені обставини, беручи до уваги наведені норми процесуального законодавства, з врахуванням роз`яснення Верховного Суду України, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог представника позивача щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, в тому числі, спроможності заходів, який представник позивача просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів, суд приходить до висновку про необґрунтованість вимог про забезпечення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149, 150, 260, 353, 354 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

у задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 адвоката Райхеля Романа Петровича про забезпечення позову, - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання до Львівського апеляційного суду.

Суддя Д.А. Кукса