Ухвала

10 серпня 2023 року

м. Київ

справа № 309/1410/20

провадження № 61-10867ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Ступак О. В.,

вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 08 грудня 2021 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 13 червня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: Виконавчий комітет Хустської міської ради, Головне управління Держгеокадастру в Закарпатській області про порушення правил добросусідства, усунення перешкод у користуванні майном та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: Виконавчий комітет Хустської міської ради, Головне управління Держгеокадастру у Закарпатській області, про порушення правил добросусідства, усунення перешкод у користуванні майном та зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що він є власником житлового будинку та земельної ділянки, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_2 є його сусідом та проживає за адресою: АДРЕСА_1 . На земельній ділянці АДРЕСА_2 , яка знаходиться між ділянками АДРЕСА_1 та АДРЕСА_3 , відповідач побудував будинок без документів, які дають право на виконання будівельних робіт. До будинку добудовано гараж у якому ОСОБА_2 та ОСОБА_3 систематично здійснюють ремонт машин, використовуючи при цьому прибудинкову територію. На криші гаражу не облаштовано інженерні елементи водовідведення з даху та снігозатримувачі. Опади з даху стікають, попадають на його земельну ділянку та замочують фундамент будинку. Гараж побудовано із значними порушеннями, без нормативного відступу одного метру від суміжної земельної ділянки, без виготовлення документації, без дотримання норм протипожежної безпеки, без отримання дозволів на здійснення ремонту автомобілів та облаштування СТО в житловому секторі, на земельній ділянці з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку.

Відповідачі займаються ремонтними роботами автомобілів та вантажних машин, в тому числі проводять газозварювальні роботи, використовуючи при цьому кисневі балони із порушенням правил техніки безпеки, вимог до їх зберігання та правил пожежної безпеки. Окрім ремонтних робіт займаються також фарбуванням автомобілів, використовуючи при цьому кислоти, луги і нафтопродукти. Однак, спеціально призначеного приміщення для зберігання пожежовибухонебезпечних матеріалів (рідин), балонів з горючим газом не має. Зберігання вищезазначених пожежовибухонебезпечних матеріалів здійснюється на подвір`ї під відкритим небом, які не захищені від нагрівання сонячним теплом та дії інших природніх впливів. Також на зазначеній території відповідачі систематично зливає паливно-мастильні продукти, чим забруднює ґрунт, залишки від яких просочуються в ґрунт та попадають на його земельну ділянку. На земельній ділянці позивача, біля межі із відповідачем розташований колодязь із питною водою, у зв`язку із чим існує висока ймовірність попадання залишків відходів паливно мастильних матеріалів до колодязю із питною водою, яку вони використовують також для приготування їжі. Димохід на криші гаражу, зроблено із порушенням будівельних норм та правил пожежної безпеки. Дим та продукти згорання потрапляють до будинку позивача, що призводить до ризику отруєння чадним газом. У зв`язку із проведенням ремонтних робіт автотранспорту на земельній ділянці призначеній для будівництва та обслуговування житлового будинку, в житловому секторі, відповідачі систематично порушують правила добросусідства. Оскільки, ремонтні роботи тривають із ранку до пізньої ночі, а також у вихідні дні, супроводжуються ревінням двигунів, в тому числі і вантажних автомобілів, автобусів, смородом вихлопних газів, паливно-мастильних матеріалів та газозварювальних робіт, гуркотом від ударів по металу, клубами пилу та інтенсивним рухом автотранспорту. Для ремонту автомобілів відповідач також використовує землі загального користування (проїзну частину та тротуар), тобто проводить ремонтні роботи автомобілів на вулиці. Частина вулиці використовується для стоянки різного типу автомашин. У зв`язку із цим, до наших будинків не може доїхати машина Товариства з обмеженою відповідальністю «АВЕ «Виноградово» для збору сміття.

Отже, здійснення відповідачами незаконної діяльності у житловому секторі по ремонту автомобілів різного типу, в тому числі і вантажних машин, порушує правила добросусідства, в тому числі законні права та інтереси позивача, щодо умов проживання у власному будинку та негативно впливає на його здоров`я та здоров`я його сім`ї.

Неодноразовими перевірками, актами, приписами Виконавчого комітету Хустської міської ради, Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області, відділу державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Хустської міської ради, Головного управління Державної фіксальної служби у Закарпатській області встановлено численні порушення відповідачами норм земельного законодавства, законодавства, яке регулює містобудівну діяльність, податкового законодавства. У добровільному порядку усунути вищезазначені порушення із відповідачами вирішити неможливо.

З урахуванням наведеного, ОСОБА_1 , після уточнення позовних вимог, просив суд: зобов`язати ОСОБА_3 припинити використання гаража, розміщеного за адресою: АДРЕСА_1 , як об`єкт сфери послуг і торгівлі, а саме по технічному обслуговуванню та ремонту автотранспортних засобів, в тому числі на прибудинковій території та на землях загального користування, земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , використовувати у відповідності до її цільового призначення; зобов`язати ОСОБА_3 усунути порушення, а саме - встановити інженерні елементи водовідведення, відвід стічної води із даху будинку вивести у водостічну яму на території свого дворогосподарства; встановити сніготримачі.

В подальшому представник позивача відмовилася від позовної вимоги про зобов`язання встановити сніготримачі, з посиланням на те, що в процесі розгляду справи дане порушення відповідачем усунуто.

Ухвалою Хустського районного суду Закарпатської області від 08 грудня 2021 року закрито провадження в частині позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зобов`язання встановити сніготримачі.

Рішенням Хустського районного суду Закарпатської області від 08 грудня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. ОСОБА_4 належним чином встановити на належному йому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , інженерні елементи водовідведення, із забезпеченням відводу стічної води із даху будинку у водостічну яму на території свого дворогосподарства. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Постановою Закарпатського апеляційного суду від 13 червня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 08 грудня 2021 року в оскаржуваній частині залишено без змін.

ОСОБА_1 у липні 2023 року засобами поштового зв`язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 08 грудня 2021 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 13 червня 2023 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення процесуальних норм, просить їх скасувати та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Верховний Суд дійшов висновку, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження з огляду на таке.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом спору у цій справі є вимоги немайнового характеру, зокрема, усунення перешкод у користуванні майном та зобов`язання вчинити дії, що не представляє складності у зв`язку зі сталістю законодавства та судової практики.

Відтак, справа є справою незначної складності і не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Крім того, ухвалою Хустського районного суду Закарпатської області від 30 червня 2022 року, визнано справу незначної складності.

Верховним Судом не встановлено підстав, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню.

Зазначення судом апеляційної інстанції у постанові про можливість її оскарження до суду касаційної інстанції не змінює характер та предмет позову у цій справі, та не спростовує наявність у Верховного Суду повноважень на визнання справи малозначною.

Суд зазначає, що учасники судового процесу мають розуміти, що визначені підпунктами а, б, в, г пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України випадки є виключенням із загального правила і необхідність відкриття касаційного провадження у справі на підставі будь-якого з них потребує належних, фундаментальних обґрунтувань, як від заінтересованих осіб, так і від Суду, оскільки в іншому випадку принцип правової визначеності буде порушено.

Посилання заявника на пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України як на підставу касаційного оскарження не заслуговують на увагу, оскільки з указаних підстав підлягають оскарженню рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанова суду апеляційної інстанції крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті, зокрема, у малозначних справах. Тобто такі доводи є виконанням вимог процесуального закону щодо змісту будь-якої касаційної скарги, а тому самі по собі не вказують на фундаментальність порушених у скарзі питань для формування єдиної правозастосовчої практики, та не свідчить про наявність інших випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судові рішення у малозначних справах підлягають касаційному оскарженню.

Верховний Суд зауважує, що обґрунтування касаційної скарги підставами, передбаченими частиною другою статті 389 ЦПК України, не звільняє заявника від обов`язку, у відповідності до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, обґрунтувати підстави перегляду в касаційному порядку судових рішень у малозначних справах.

Верховний Суд враховує прецедентну практику Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), який вказував, що умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України, суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки заявником подано касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, а обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не наведені, то відсутні підстави для відкриття касаційного провадження у справі.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 08 грудня 2021 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 13 червня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: Виконавчий комітет Хустської міської ради, Головне управління Держгеокадастру в Закарпатській області про порушення правил добросусідства, усунення перешкод у користуванні майном та зобов`язання вчинити діївідмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:І. Ю. Гулейков С. О. Погрібний О. В. Ступак