Справа № 308/3748/23
У Х В А Л А

09 серпня 2023 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі

головуючого судді КОНДОРА Р.Ю.

суддів МАЦУНИЧА М.В., КОЖУХ О.А.

за участю секретаря ЗУБАШКОВА М.

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді цивільну справу № 308/3748/23

за скаргою боржника ОСОБА_1 ,

суб`єкт оскарження головний державний виконавець Відділу державної виконавчої служби в м. Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Секерня Євгеній Миколайович,

заінтересована особа стягувач ОСОБА_2 ,

на бездіяльність і дії державного виконавця,

за апеляційною скаргою боржника ОСОБА_1 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 27 березня 2023 року, повний текст якої складено 27 березня 2023 року, головуючий суддя Данко В.Й., -

встановив:

Головний державний виконавець Відділу ДВС в м. Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Секерня Є.М. подав до апеляційного суду клопотання про закриття провадження в справі за вищевказаною скаргою боржника у виконавчому провадженні ОСОБА_1 мотивуючи тим, що у зв`язку з винесенням ним 23.06.2023 постанови про закінчення виконавчого провадження № 71263875 та постанов від 06.07.2023 і від 19.07.2023 у виконавчому провадженні № 48892926 про припинення розшуку майна боржника та зняття арешту з коштів і майна боржника відсутній предмет спору. Просить закрити провадження в справі на підставі ст. 255 ч. 1 п. 2 ЦПК України у зв`язку з відсутністю предмета спору.

Заслухавши суддю, позицію гол. держвиконавця ОСОБА_3 , який клопотання підтримав, думку представника боржника ОСОБА_1 адвоката Шпуганича В.П., який підтвердив факт повного врегулювання відносин між боржником і органом ДВС, однак, враховуючи, що це відбулося після постановлення судом ухвали, що оскаржується, від скарги на дії та бездіяльність держвиконавця та від апеляційної скарги не відмовляється, залишає вирішення питання на розсуд суду, вирішивши процесуальне питання на підставі ст. 372 ч. 2 ЦПК України за відсутності інших учасників процесу, перевіривши матеріали справи, суд приходить до такого.

Як випливає з матеріалів справи, боржник у виконавчому провадженні ОСОБА_1 оскаржив бездіяльність і дії гол. держвиконавця ОСОБА_3 у виконавчому провадженні № 48892926 вважаючи, що із поданням 24.02.2023 ОСОБА_2 заяви про закінчення виконавчого провадження № 48892926 у зв`язку з повним погашенням ОСОБА_4 боргу держвиконавець мав невідкладно прийняти рішення про закінчення цього провадження, зняти всі обтяження та обмеження щодо боржника та його майна і не мав права вчиняти в цьому провадженні інші дії. Тож держвиконавець, на думку скаржника, відповідно до закону не діяв.

Позиція гол. держвиконавця ОСОБА_3 полягає в тому, що попри повне погашення боржником ОСОБА_1 боргу перед стягувачем у виконавчому провадженні № 48892926 боржник залишився винним органу ДВС кошти на оплату виконавчого збору та відшкодування витрат на виконавче провадження, внаслідок чого для зняття всіх обтяжень і обмежень щодо боржника та його майна у виконавчому провадженні № 48892926 підстав не було, такі повинні були діяти до сплати відповідного боргу, на стягнення якого було відкрито виконавче провадження № 71263875. Тому здійснюючи відповідні запити та інші виконавчі дії держвиконавець діяв правомірно. Лише у липні 2023 року, після закінчення на користь органу ДВС в адміністративному суді процесу щодо законності стягнення виконавчого збору, ОСОБА_1 сплатив відповідні кошти, а постановами від 06.07.2023 і від 19.07.2023 обмеження і обтяження щодо боржника та його майна були припинені, 23.06.2023 виконавче провадження № 71263875 було закінчене.

На підтвердження своєї позиції гол. держвиконавця ОСОБА_3 додав до клопотання вищевказані постанови та окремі матеріали виконавчих проваджень № 48892926 і № 71263875.

Зі змісту скарги боржника у виконавчому провадженні ОСОБА_1 та з наявних на час розгляду справи судом першої інстанції її матеріалів випливає, що обставини, підстави, з яких скаргу було подано, існували як на час її подання, так і на час розгляду справи судом першої інстанції. Ці обставини перестали існувати на стадії апеляційного розгляду справи, при цьому, боржник у виконавчому провадженні ОСОБА_1 в особі свого представника адвоката Шпуганича В.П. від скарги на дії та бездіяльність держвиконавця та від апеляційної скарги не відмовляється.

За змістом положень, зокрема, ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 19, 184 ЦПК України кожна особа, право якої порушене, оспорене чи не визнане, вправі захищати його судовим порядком шляхом пред`явлення позову до відповідальної за порушення права особи, судом вирішується саме спір про право цивільне.

Відсутність спору про право цивільне (відсутність предмета спору та фактичних підстав для пред`явлення позову) виключає наявність підстав для провадження в цивільній справі.

Статтею 255 ЦПК України врегульований процесуальний інститут закриття провадження в справі, пункт 2 частини 1 цієї статті передбачає, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору. Для застосування положень ст. 255 ч. 1 п. 2 ЦПК України є підстави тоді, коли предмет спору відсутній уже на момент пред`явлення позову.

Скарги на дії, бездіяльність, рішення державних виконавців розглядаються за загальними правилами, встановленим цивільним процесуальним законом, із винятками і особливостями, передбаченими Розділом VII ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень». За правилами, встановленими ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи. Аналогічно це питання щодо суб`єкта оскарження регулюється й положеннями ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» (Закон № 1404-VIII).

Судовий контроль за виконанням судових рішень здійснюється в іншому, аніж позовне провадження, порядку, окремі процесуальні правила позовного провадження можуть бути застосовані в процедурі судового контролю за виконанням судових рішень відповідно до положень ст. 10 ч. 9 ЦПК України, оскільки не суперечать інституту такого судового контролю.

Отже, у справі, що розглядається, йдеться не про спір, який з огляду на специфіку предмета судового розгляду відсутній як такий, відповідно, відсутній і його предмет, а про скаргу на бездіяльність і дії держвиконавця та зобов`язання його вчинити певні дії процесуального характеру.

Відтак процесуальні підстави для застосування до процедури судового контролю за виконанням судових рішень (процедура контролю щодо процесуальних дій) властивого саме позовному провадженню процесуального інституту закриття провадження в справі внаслідок відсутності предмета спору (предмета спору про право цивільне) відсутні.

Поза тим, з огляду на сам принцип застосування процесуального інституту закриття провадження в справі внаслідок відсутності предмета спору апеляційний суд зауважує таке.

Суд вирішує спір, що реально виник, і не робить припущень щодо обставин і фактів, які ще не виникли, та не регулює правовідносин, які не існують. Звернення до суду по вирішення спору, якого в дійсності не існує, в тому числі, з метою розгляду судом питання, вирішення якого передбачене, можливе позасудовим порядком і така можливість не втрачена, не є належним і добросовісним способом реалізації цивільних і процесуальних прав.

Тобто, зазначений процесуальний інститут передбачає відсутність підстав для процесу вже на час його ініціювання, відсутність предмета спору до пред`явлення відповідного позову, а не його зникнення після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

Обставини, на які посилається держвиконавець на обґрунтування свого клопотання, виникли вже після подання боржником у виконавчому провадженні скарги та після постановлення судом першої інстанції ухвали, що оскаржується.

Виходячи з наведеного клопотання про закриття провадження в справі безпідставне і задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 255 ч. 1 п. 2, ст. 258 ч. 2, ст. 260, ст. 368 ч. 1, ст. 447 ч. 1 ЦПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Клопотання головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби в м. Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Секерні Євгенія Миколайовича про закриття провадження у справі залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає. Повне судове рішення складене 9 серпня 2023 року.

Судді