Справа № 758/5622/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

07 серпня 2023 року м. Київ

Подільський районний суд міста Києва

в складі головуючого судді Ковбасюк О.О.,

за участю секретаря судового засідання Довгалюк О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним та скасування протокольного рішення загальних зборів, -

В С Т А Н О В И В :

У липні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Автогаражного кооперативу «Тюльпан» (далі АГК «Тюльпан») про визнання недійсним та скасування протокольних рішень загальних зборів.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що згідно з рішенням загальних зборів (зборів уповноважених) членів АГК «Тюльпан», оформленим протоколом №26 від 26.10.1979 та затвердженим рішенням виконавчого комітету райради №298 від 11.03.1980, він є членом вказаного кооперативу та є власником гаражного боксу № НОМЕР_1 , площею 19,6 кв.м., по АДРЕСА_1 . У зв`язку з тим, що відповідачем в черговий раз безпідставно збільшено розмір членських внесків з четвертого кварталу 2020 року до 400 грн., позивач вимушений був звернутися із даним позовом до суду з метою захисту своїх прав, оскільки на усі його звернення до голови кооперативу щодо надання інформації про використання коштів позивача на потреби кооперативу, а також про прийняте рішення про збільшення розміру членських внесків, йому не було надано жодної відповіді. При цьому позивач зазначає, що він жодного разу не був присутнім на загальних зборах кооперативу, оскільки про їх проведення його ніхто не повідомляв, а також не отримував ні порядку денного таких зборів, ні копій рішень, ухвалених за результатами їх проведення. Протягом тривалого часу позивач намагався отримати хоч якусь інформацію від АГК «Тюльпан» щодо проведення загальних зборів про збільшення членських внесків, однак ні інформації, ні жодного рішення з цього питання йому надано не було. З огляду на наведене позивач, із урахуванням поданих ним уточнень до позовної заяви, просить суд визнати недійсним та скасувати протокольне рішення загальних зборів АГК «Тюльпан» про збільшення розміру членських внесків до 400 грн.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.07.2022 головуючим суддею у справі визначено Ковбасюк О.О.

Ухвалою суду від 25.07.2022 позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.

Ухвалою суду від 16.08.2022 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, встановлено відповідачу строк для подання відзиву, а позивачу - відповіді на відзив.

Ухвалою суду від 06.12.2022 задоволено клопотання позивача та витребувано у відповідача письмові докази по справі.

21.02.2023 судом за клопотанням позивача постановлено ухвалу про заміну первісного відповідача АГК «Тюльпан» на належного відповідача ОСОБА_2 , який є директором вказаного кооперативу, а також витребувано у нього відповідні письмові докази.

Відповідач у встановлений судом строк без поважних причин відзив на позов не надав, тому суд вирішив справу за наявними матеріалами у відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Відповідач на повторні виклики в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Про причини неявки він суд не повідомив.

З огляду на викладене та за відсутності заперечень позивача, суд постановив ухвалу про розгляд справи на підставі наявних у ній доказів з ухваленням заочного рішення, оскільки згідно ст. 281 ЦПК України, якщо відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин та не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно оцінивши всі фактичні обставини справи та докази, які мають значення для розгляду справи, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Судом встановлено, що на підставі рішення загальних зборів (зборів уповноважених) членів АГК «Тюльпан», оформленого протоколом №26 від 26.10.1979 та затвердженого рішенням виконавчого комітету райради №298 від 11.03.1980, ОСОБА_1 є членом вказаного кооперативу та є власником гаражного боксу № НОМЕР_1 , площею 19,6 кв.м., по АДРЕСА_1 .

Вказана обставина була встановлена судом із пояснень позивача у судовому засіданні, а також підтверджується довідкою АГК «Тюльпан» №71 від 04.02.2021, копія якої наявна в матеріалах справи.

В обґрунтування позову позивач вказує на те, що директором АГК «Тюльпан» ОСОБА_2 було безпідставно та незаконно прийнято рішення про збільшення розміру членських внесків до 400 грн., чим порушено права позивача як члена кооперативу та у зв`язку з чим він просить таке рішення визнати незаконним та скасувати.

З`ясовуючи обґрунтованість доводів позивача, наведених в обґрунтування позову, та наявність підстав для задоволення позовних вимог, суд враховує наступне.

Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За змістом частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до положень статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Позов - це вимога позивача до відповідача, спрямована через суд, про захист порушеного або оспорюваного суб`єктивного права та охоронюваного законом інтересу, яке здійснюється у визначеній законом процесуальній формі. Предмет позову - це певна матеріально - правова вимога позивача до відповідача, яка кореспондує зі способами захисту права, визначеними зокрема, ст. 16 Цивільного кодексу України. Підстава позову - це фактичні обставини, на яких ґрунтується вимога позивача.

Реалізуючи передбачене ст. 64 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду. Відсутність порушеного права є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

За змістом принципу диспозитивності цивільного судочинства, закріпленого у статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Європейський суд з прав людини зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «"Дія 97" проти України» від 21.10.2010).

У пунктах 6, 7 частини другої статті 43 ЦПК України встановлено, що учасники справи зобов`язані: виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову.

Предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Аналогічна правова позиція зазначена у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 01.11.2021 у справі №405/3360/17 (провадження № 61-9545сво21).

Особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Звернувшись із даним позовом до суду, позивач просить суд визнати недійсним та скасувати протокольне рішення загальних зборів АГК «Тюльпан» про збільшення розміру членських внесків до 400 грн.

Разом із цим, ні зі змісту позовної заяви, ні із доданих до неї документів є незрозумілим, яке саме рішення зборів (дата його прийняття, номер рішення тощо) оскаржується позивачем.

Жодних відомостей щодо оспорюваного рішення не надано позивачем і в ході судового розгляду справи, так само як і не здобуто судом.

Так, за клопотанням позивача ухвалою суду від 06.12.2022 у АГК «Тюльпан» було витребувано: Статут Автогаражного кооперативу «Тюльпан»; протокольне рішення загальних зборів Автогаражного кооперативу «Тюльпан» про підвищення членських внесків до 400 гривень з IV кварталу 2020 року; договір, укладений між Автогаражним кооперативом «Тюльпан» та оператором мобільного зв`язку «Водафон груп», на розміщення на території кооперативу вишок та базових станцій вказаного оператора.

Крім того, ці ж докази були витребувані судом у відповідача ОСОБА_2 ухвалою суду від 21.02.2023.

Однак такі докази відповідачами суду не надані, про причини їх неподання суду не повідомлено.

З огляду на наведене, аналізуючи вищенаведені положення законодавства, суд вважає, що доводи позивача, наведені в обґрунтування позову, не підтверджені належними та допустимими доказами.

Згідно ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Підсумовуючи наведене, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що, відповідно до статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підтверджені належними та відповідними засобами доказування, а тому у їх задоволені слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 23, 81, 141, 247, 258, 259, 263-268, 273, 280-282, 284, 289 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним та скасування протокольного рішення загальних зборів відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне найменування сторін по справі:

- позивач - ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ;

- відповідач - ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 .

Повний текст рішення складено 14.08.2023.

Суддя О. О. Ковбасюк