Справа №701/559/23
Провадження №2/701/229/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 серпня 2023 рокуМаньківський районний суд, Черкаської області
в складі: головуючого - судді - Калієвського І. Д.
за участю секретаря -Байдужої Г.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Маньківка справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , заінтересованої особи: Уманської міської ради про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача та заінтересованої особи про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини.

На підставу своїх вимог спирається на те, що між позивачем та ОСОБА_2 , дошлюбне прізвище « ОСОБА_3 » ІНФОРМАЦІЯ_1 , було укладено шлюб, про що Святошинським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції зроблено відповідний актовий запис за №219, свідоцтво про шлюб серія НОМЕР_1 від 20.03. 2020 року. ІНФОРМАЦІЯ_2 в них із відповідачем народилась спільна дитина: дочка ОСОБА_4 , свідоцтво про народження серія НОМЕР_2 . Однак із плином часу, їх з відповідачем стосунки, на жаль, почали складатися не кращим чином, так як у них різні погляди на життя та виховання дочки. У зв`язку з чим у них часто почали виникати сварки та скандали, які негативно позначалися на їх та здоров`ї дитини. Відповідач з часом заявила про намір припинити сімейні стосунки. Він намагався налагодити відносини та відмовити відповідача щодо розірвання шлюбу, однак будь-яких позитивних результатів це не дало. Сімейні стосунки з відповідачем на даний час фактично припинені з 15 серпня 2022 року. Шлюб залишається формальним. Розлучитись через відділ державної реєстрації актів цивільного стану не має можливості так як відповідно до вимог чинного законодавства України мають із відповідачем неповнолітню дитину. В результаті військових дій на території України, загрози життю та здоров`ю кожен з них вимушений був тимчасово залишити місце проживання і перебратися проживати у спокійнішу місцевість, зокрема позивач із дочкою переїхав проживати до своїх батьків. Після фактичного припинення спільного проживання з серпня 2022 року дочка ОСОБА_5 проживала разом з батьками, а після припинення спільного проживання - із позивачем, так як вона проживає разом з батьками, і вони надають позивачу посильну допомогу в утриманні дочки, що підтверджується актом про проживання від 8 червня 2023 року. Питання, щодо місця проживання та перебування дочки - ОСОБА_4 у добровільному порядку із відповідачем не вирішено. Позивач доглядає та піклується про дочку, надає постійне фізичне, психологічне, моральне виховання та матеріально забезпечує. Позивач не має наміру перешкоджати відповідачу в здійсненні його прав та обов`язків, щодо спільної дочки. Позивачем в даному позові піднімається питання, щодо встановлення місця проживання дитини з батьком, так як це лише документальне закріплення і так відомого факту, бо ОСОБА_6 з народження проживає із ним - ОСОБА_1 . Позивач на даний час має на праві власності нерухоме майно, постійне місце роботи, достойний заробіток (на противагу відповідачу), його робочий день зорганізований таким чином, що він має час постійно займатися з дитиною, гуляти та іншим чином піклуватися про дочку. Може створити всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дитини, задовольнити гармонійний розвиток її особистості в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Тому, він змушений звернутися із позовною заявою до суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Згідно з ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.

Ухвалою суду від 15.06.2023 року по справі призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

Позивач в судове засідання не з?явився, але згідно письмової заяви просить справу розглядати у його відсутність та підтримує позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з?явилася, але згідно письмової заяви просить справу розглядати у її відсутність та визнає позовні вимоги в повному обсязі.

Представник заінтересованої особи: Уманської міської ради в судове засідання не з?явився, але згідно письмової заяви просить справу розглядати у його відсутність, врахувати права та інтереси дитини та при прийнятті рішення по справі покладається на думку суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Враховуючи вищевикладене та приписи ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без участі осіб, які в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду.

У зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, системно дослідивши матеріали цивільної справи в їх сукупності, вивчивши правові норми, які регулюють дані правовідносини, приходить до переконання, що позовну заяву слід задовольнити повністю з наступних підстав.

20 березня 2020 року між позивачем та відповідачем зареєстровано Святошинським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції зроблено відповідний актовий запис за №219, свідоцтво про шлюб серія НОМЕР_1 від 20.03. 2020 року. (а.с.13).

Від даного шлюбу сторони мають спільну дитину: дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьком якої є позивач. (а.с.12).

Згідно позовних вимог позивач зазначає, що спільне життя у них не склалось, шлюбні відносини між ними припиненні, спільне господарство не ведуть, подальше спільне життя і збереження шлюбу стало неможливим, воно суперечить їх інтересам.

Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб підлягає розірванню.

Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 СК України.

Відповідно до статті 51 Конституції України та ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Відповідно до норм сімейного законодавства, добровільність шлюбу - одна з основних його засад.

Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз», підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе.

Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу.

Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії реєстрації шлюбу. Добровільність шлюбу це його довічна риса. Саме добровільністю шлюбу зумовлена можливість його розірвання.

Ч. 3 та 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у пункті 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», рішення суду у справі про розірвання шлюбу повинно відповідати вимогам статті 215 ЦПК України (в редакції на 2007). У ньому, зокрема, має бути зазначено дату й місце реєстрації шлюбу, час та причини фактичного його припинення, мотиви, з яких суд визнав збереження сім`ї можливим чи неможливим, обґрунтовані висновки з приводу інших заявлених вимог. У резолютивній частині рішення слід навести відомості, необхідні для реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС.

Встановивши, що шлюб між сторонами на даний час носить формальний характер, збереження шлюбу суперечать інтересам сторін, суд дійшов висновку про неможливість збереження шлюбу та наявності підстав для його розірвання, враховуючи конституційне право особи на шлюб за вільною згодою (стаття 51 Конституції України).

Вирішуючи даний спір, суд з`ясував узагальнені причини фактичного припинення шлюбу та мотиви, на підставі яких дійшов висновку про те, що збереження сім`ї є неможливим, враховуючи фактичні взаємовідносин між сторонами.

Частинами першою та другою ст. 160 СК України встановлено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно матеріалів справи, а саме акту про проживання від 08.06.2023 р.(а.с.17), письмових пояснень гр. ОСОБА_7 та гр. ОСОБА_8 (а.с.17,18), акту обстеження умов проживання від 16.06.2023 р. (а.с.30) вбачається, що неповнолітня дочка ОСОБА_5 дійсно проживає з батьком - позивачем по справі.

Крім того враховуючи позицію відповідача викладену в письмовій заяві щодо визнання позовних вимог в повному обсязі, суд приходить до висновку, що на час розгляду справи в суді сторони дійшли згоди щодо місця проживання неповнолітньої дитини.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Хант проти України» від 7 грудня 2006 року, рішення у справі «Olssonv/Sweden (№2) від 27 листопада 1992 року, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Враховуючи вищевикладене місце проживання дитини: дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , слід встановити за місцем проживання батька - позивача по справі, оскільки на даний час дитина перебуває на утриманні батька, проживає разом із ним.

Майновий спір не вирішувався.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 77-81, 141, 263, 265 ЦПК України, ст. ст. 56, 104, 110, 112, 113, 114, 115, 160, 161 СК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задоволити.

Шлюб, зареєстрований 20 березня 2020 року Святошинським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції зроблено відповідний актовий запис за №219, між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , уродженця м. Умань Черкаської області, зареєстрованого АДРЕСА_1 та жителя АДРЕСА_2 ) та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 , уродженка с. Трудове Сімферопольського району Автономної Республіки Крим, зареєстрована АДРЕСА_3 та жителька АДРЕСА_4 ) РОЗІРВАТИ.

Визначити місцем проживання дитини: дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за місцем проживання батька - ОСОБА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Черкаського апеляційного суду через Маньківський районний суд Черкаської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження.

Суддя І. Д. Калієвський