Справа № 367/5529/23
Провадження №2-з/367/146/2023
УХВАЛА

Іменем України

07 серпня 2023 року суддя Ірпінського міського суду Київської області Третяк Я.М., перевіривши матеріали заяви адвоката Юрченка Юрія Борисовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2023 року до Ірпінського міського суду Київської області звернувся адвокат Юрченко Юрій Борисович, який діє в інтересах ОСОБА_1 із позовною заявою до ОСОБА_2 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гамаль Ірина Миколаївна, приватний виконавець виконавчого округу Київської області Чучков Михайло Олександрович про визнання виконавчого напису, таким, що не підлягає виконанню.

02.08.2023 адвокатом Юрченко Ю.Б, який діє в інтересах ОСОБА_1 подано заяву про забезпечення позову, в якій просить суд запинити стягнення на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гамаль Ірини Миколаївни від 21.06.2023 року, зареєстрованого у виконавчому провадженні № 797; заборонити приватному виконавцю виконавчого округу Київської області Чучкову Михайлу Олександровичу вчиняти будь-які дії в рамках виконавчого провадження № 72113081, пов`язані із примусовим виконанням виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гамаль Ірини Миколаївни від 21.06.2023 року, зареєстрованого у виконавчому провадженні № 797.

Подана заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Чучкову М.О. на підставі оскаржуваного виконавчого напису нотаріуса відкрито виконавче провадження №72113081, в межах якого вчиняються виконавчі дії щодо примусового стягнення з позивача заборгованості.

Заявник посилається на те, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі оскаржуваного виконавчого напису нотаріуса може значно ускладнити ефективний захист його прав у випадку фактичного виконання виконавчого напису, до вирішення справи по суті.

З огляду на вищевикладене, виникла необхідність у забезпеченні позову.

Враховуючи вищевикладене, представник позивача просить заяву задовольнити.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

За таких обставин розгляд заяви проводиться без повідомлення сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Дослідивши письмові докази, подану заяву про забезпечення позову та матеріали позовної заяви, суд приходить до наступного висновку.

Згідно із ч. ч. 1-2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Тобто, однією із причин, в зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, може бути припущення особи щодо обставин, що несуть загрозу невиконання або утруднення виконання можливого рішення.

При цьому закон не вимагає надання будь-яких доказів існування можливості утруднення чи неможливості виконання рішення суду, а лише вимагає подання відповідної заяви про це у вигляді, передбаченому ч. 1 ст. 149 ЦПК України.

З точки зору закону, значення цих заходів полягає в тому, що ними захищаються законні інтереси (права) позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли неприйняття заходів може призвести до невиконання судового рішення.

Частиною 1 ст. 150 ЦПК України визначено перелік видів забезпечення позову.

Зокрема, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Частиною 3 ст. 150 ЦПК України встановлено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до постанови Пленуму ВСУ № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову згідно з роз`ясненнями, які містяться в постанові Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

При цьому, під забезпеченням позову слід розуміти сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Метою забезпечення позову, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15.08.2018 у справі №922/4587/13.

Встановлено, що предметом позову є визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису №797, вчиненого 21.06.2023 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М., яким запропоновано стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 за період з березня 2022 року по березень 2023 на підставі Договору про визначення місця проживання дітей, посвідченого приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Легкою Г.І. зареєстрованим за № 437 грошові кошти в розмірі 507 307,50 (п`ятсот сім тисяч триста сім) гривень 50 копійок.

Виходячи із специфіки вказаного виду забезпечення позову, підставою для його застосування є оскарження боржником виконавчого документа.

Законодавець визначив, що саме по собі оскарження виконавчого документа свідчить про існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення про задоволення позову, а тому передбачив можливість зупинення стягнення за таким виконавчим документом як вид забезпечення позову.

Статтею 37 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що виконавче провадження підлягає обов`язковому зупиненню, у разі, зокрема, зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документу (п.4); зупинення виконання відповідного рішення або виконавчого провадження посадовою особою якій законом надано таке право (п.6); зупинення судом реалізації арештованого майна (п.7).

Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

Відповідно до ст. 50 Закону України «Про нотаріат», нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Вирішуючи подану заяву, суд бере до уваги характер спірних правовідносин, вагомість поданих доказів та виходить з висунутих у цій справі позовних вимог.

Так, з матеріалів справи вбачається, що предметом позову по даній цивільній справі є оскарження виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом, як такого, що вчинений з порушенням норм матеріального права.

З урахуванням встановлених обставин справи та беручи до уваги предмет спору і зміст заявлених позовних вимог, в даному випадку невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, а тому суд вважає за необхідне заяву представника позивача про забезпечення позову задовольнити та в порядку забезпечення позову зупинити стягнення за виконавчим написом №797, вчиненим 21.06.2023 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М.

В частині вжиття заходу забезпечення позову шляхом заборони приватному виконавцю виконавчого округу Київської області Чучкову Михайлу Олександровичу вчиняти будь-які дії в рамках виконавчого провадження № 72113081, пов`язані із примусовим виконанням виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гамаль Ірини Миколаївни від 21.06.2023 року, зареєстрованого у виконавчому провадженні № 797, суд вважає заяву в цій частині необґрунтованою з огляду на забезпечення позову у виді зупинення стягнення на підставі виконавчого напису, оскільки застосування даного виду забезпечення позову є достатнім для забезпечення ефективного захисту можливого рішення суду про задоволення позовних вимог.

При вирішенні питання щодо необхідності застосування зустрічного забезпечення суд зазначає наступне.

Регламентація питання про зустрічне забезпечення позову здійснюється положеннями ст. 154 ЦПК України. Зокрема, вказаною нормою передбачено, що суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову.

З аналізу наведеної норми вбачається, що єдиним критерієм застосування судом зустрічного забезпечення позову є забезпечення можливості відшкодування збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову. При цьому можливість таких збитків має бути ретельно досліджена судом, визначено їх потенційний розмір, оцінено співмірність застосованих заходів забезпечення позову розміру таких можливих збитків та розміру зустрічного забезпечення.

Суд не вбачає підстав для застосування зустрічного забезпечення, оскільки матеріали справи не містять доводів та аргументів, яким чином накладені арешт та заборона може завдати збитків відповідачу, а також в чому саме можуть полягати такі збитки. Окрім того, не містять матеріали справи й доказів наявності передбачених ст. 154 ЦПК України випадків обов`язкового застосування зустрічного забезпечення.

Враховуючи викладене та керуючись Законом України «Про судовий збір», ст. ст. 149-159, 260, 353, 354 ЦПК України суд, -

Керуючись ст. ст. 149-153, 259-261, 353-355 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити частково.

Зупинити стягнення з ОСОБА_1 у виконавчому провадженні ВП № 72113081 від 23.06.2023 року на підставі виконавчого напису № 797, виданого 21.06.2023 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М., про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , невиплачені за період з березня місяця 2022 року по березень місяць 2023 року на підставі Договору про визначення місця проживання дітей, участь батьків у їх вихованні та сплату аліментів на утримання дітей, посвідченого 12 лютого 2021 року приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Легкою Галиною Іванівною зареєстрованим за № 437 грошові кошти в розмірі 507 307 50 (п`ятсот сім тисяч триста сім) гривень 50 копійок.

Позивач (стягувач): ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач (боржник): ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гамаль Ірина Миколаївна, адреса: 01011, м. Київ, вул. Панаса Мирного, 14.

Третя особа: приватний виконавець виконавчого округу Київської області Чучков Михайло Олександрович: 07300, м. Вишгород, вул. Шолуденка, 19.

Копію даної ухвали надіслати сторонам для відома.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Дана ухвала відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» є виконавчим документом та може бути пред`явлена до виконання протягом трьох років з дня її постановлення.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду, проте її оскарження не зупиняє її виконання.

Суддя Я.М.Третяк