Справа № 199/3298/23
(2/199/1604/23)
РІШЕННЯ

Іменем України

09.08.2023 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі: головуючого судді Руденко В.В., при секретарі Божко А.В., за участі представника позивача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Територіальної громади міста в особі Дніпровської міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з даним позовом до відповідача, зазначивши, що ОСОБА_2 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Дніпропетровську.

Батьками позивачки є ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 . 25 жовтня 2008 року позивачка вийшла заміж та у зв`язку з цим змінила прізвище на ОСОБА_5 . ІНФОРМАЦІЯ_4 мати позивачки, ОСОБА_4 , померла у місті Дніпрі. На момент відкриття спадщини після смерті ОСОБА_4 їхній із ОСОБА_3 шлюб було розірвано. На момент відкриття спадщини ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 проживали окремо один від одного.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на нерухоме майно, а саме на квартиру АДРЕСА_1 , а також на право володіння і користування майном - гаражем № НОМЕР_1 у ряді № 2, що розташований у автогаражному кооперативі «Лівобережний» у місті Дніпрі. Вказана квартира належала матері позивачки за життя на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 06.11.2015 року за реєстровим № 2-775 виданого державним нотаріусом Петриківської державної нотаріальної контори. Гаражем мати позивачки володіла на підставі паспорту на гараж.

На момент відкриття спадщини після смерті ОСОБА_4 позивачка залишилася єдиним спадкоємцем за законом першої черги спадкування.

Спадкова справа після смерті ОСОБА_4 не заводилася, й відповідно нотаріусом не були здійснені повідомлення та виклик позивачки як спадкоємця за заповітом.

У зв`язку з тим, що 24.02.2022 року в Україні було введено воєнний стан та у країні розпочалися повномасштабні бойові дії, побоюючись за своє життя і здоров`я, а також за життя і здоров`я своєї дитини, наприкінці лютого 2022 року позивачка разом зі своєю малолітньою дитиною була вимушена виїхати за межі України до Республіки Польща, а саме до міста Вроцлав.

Через вказані причини ОСОБА_2 своєчасно не змогла звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини в порядку спадкування за законом після смерті своєї матері. Більш того, у перші місяці від оголошеного в Україні воєнного стану нотаріальні контори у місті Дніпрі фактично не здійснювали своєї діяльності.

У січні 2023 року, позивачці стало відомо, що за життя її мати склала заповіт від 18 вересня 2020 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дерев`янко О.К., відповідно до умов якого вона на випадок своєї смерті заповіла на користь позивачки все належне їй майно де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося. Про існування заповіту позивачка ОСОБА_2 довідалася від своєї знайомої ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка допомагала її матері по господарству за життя та яка за проханням позивачки доглядала за материною квартирою і гаражем після її смерті.

Дізнавшись про заповіт, у січні 2023 року, в особі свого представника, яким виступив батько позивачки - ОСОБА_3 , вона звернулася із заявою про прийняття спадщини за заповітом до державного нотаріуса Четвертої Дніпровської державної нотаріальної контори.

Натомість, постановою державного нотаріуса Четвертої Дніпровської державної нотаріальної контори Шугаєвої Н.С. від 02 березня 2023 року позивачці було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки нею було пропущено передбачений законом термін на прийняття спадщини. У зв`язку з даними обставинами позивач просила суд визначити їй двомісячний додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 .

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити, надав пояснення аналогічні викладеним у позові.

Представник Територіальної громади міста в особі Дніпровської міської ради до судового засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, свідка ОСОБА_6 , дослідивши докази в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Вимогами ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку.

ІНФОРМАЦІЯ_4 померла мати позивача - ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 .

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на нерухоме майно, а саме на квартиру АДРЕСА_1 , а також на право володіння і користування майном - гаражем № НОМЕР_1 у ряді № 2, що розташований у автогаражному кооперативі «Лівобережний» у місті Дніпрі.

За свого життя ОСОБА_4 склада заповіт від 18 вересня 2020 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дерев`янко О.К., відповідно до умов якого вона на випадок своєї смерті заповіла на користь доньки ОСОБА_2 все належне їй майно де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося.

02 березня 2023 року державним нотаріусом Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори Шугаєвою Н.С. прийнято постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії - видачі у відповідного свідоцтва про право на спадщину за заповітом на гараж № НОМЕР_1 ряд НОМЕР_3 в обслуговуючому кооперативі «Автогаражний кооператив «Лівобережний» по вул. Генерала Захарченка, 17 в м. Дніпрі після ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Як встановлено в судовому засіданні, позивач визначений законом строк для подання заяви про прийняття спадщини пропустила з поважних причин про наявність заповіту обізнана не була. Вказану обставину підтвердила суду свідок ОСОБА_6 .

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строку у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття.

Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, не може перевищувати шестимісячного строку, встановленого статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини.

Постановою Верховного Суду від 26.06.2019 року по справі №565/1145/17 визначено, що поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Таким чином, судом встановлено, що позивач строк подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори пропустила з поважних причин, в зв`язку з чим суд вважає за доцільним задовольнити позов та поновити їй строк для подачі заяви про прийняття спадщини, визначивши його в 2 місяці, що на думку суду буде достатньо для реалізації позивачем своїх спадкових прав.

Судові витрати по справі суд вважає за доцільне віднести за рахунок позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 5, 12, 13, 263-265 ЦПК України, ст. 1272 ЦК України, суд-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Територіальної громади міста в особі Дніпровської міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,- задовольнити.

Визначити ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ) додатковий строк 2 місяці для подання нею заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Судові витрати у вигляді судового збору віднести за рахунок позивача.

Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі у тридцятиденний строк з дня складення повного судового рішення апеляційної скарги.

Суддя Руденко В.В.