справа № 208/4535/22
№ провадження 2/208/335/23
РІШЕННЯ

Іменем України

13 червня 2023 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: Головуючого судді Похвалітої С.М., за участю секретаря судового засідання Грищенко О.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , до Кам`янської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Департамент комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради, Перша кам`янська державна нотаріальна контора про визнання права власності та визнання права власності в порядку спадкування за законом,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду в інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_3 із позовом до Кам`янської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Департамент комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради, Перша кам`янська державна нотаріальна контора про визнання права власності та визнання права власності в порядку спадкування за законом.

З урахуванням уточнених позовних вимог позивач просить скасувати рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 (раніше АДРЕСА_1 , реєстраційний номер 28212217, номер запису 21501 в книзі 127 про державну реєстрацію права власності на квартиру за адресою АДРЕСА_1 , (раніше АДРЕСА_1 ).

Визнати право власності на частину квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 42,3 кв.м., житловою площею 27.3 кв.м. за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_1 .

Визнати право власності у порядку спадкування за законом на частину квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 42,3 кв.м. житловою площею 27,3 кв.м. за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 НОМЕР_2 .

В обґрунтування позову позивач зазначила, що 18 лютого 1971 року ОСОБА_4 отримала ордер № 3624, який надав їй та членам сім`ї на зайняття житлової площі за адресою: АДРЕСА_1 (на теперішній час АДРЕСА_1 ).

В подальшому реалізуючи право на приватизацію ОСОБА_4 та позивач ОСОБА_3 приватизували квартиру АДРЕСА_2 (на теперішній час АДРЕСА_1 ) та отримала свідоцтво про право власності на житло від 27.12.1993 року, яке було зареєстровано в Дніпродзержинському БТІ .

14.02.2023 року Фондом комунальної власності м. Дніпродзержинська Дніпродзержинської міської ради було видане розпорядженням № 5/131-р, яким визначено та внесено зміни , згідно, квартира за адресою АДРЕСА_1 має форму власності спільна часткова.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 померла, і на момент її смерті в спірній квартирі проживали її дочка ОСОБА_2 , яка фактично прийняла спадщину після смерті матері та її онук ОСОБА_3 , який був співвласником квартири.

При внесені змін у свідоцтво про право власності на підставі розпорядження № 5/131-р від 14.02.2012 р. Фондом комунальної власності м. Дніпродзержинська Дніпродзержинської міської ради ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , стало відомо, що спірна квартира 28.09.2009 р. зареєстрована за іншою особою на підставі рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 26.11.2007 року.

Позивачі звернулись до Заводського РВ Дніпродзержинського МУ з заявами про вчинення шахрайства щодо спірної квартири.

22.03.2012 р. старшим слідчим СВ Заводського РВ було порушено кримінальну справу № 43121199/1 за фактом заволодіння спірною квартирою шляхом шахрайства.

В ході проведення слідчих дій в даній кримінальній справі було встановлено, що особа, яка використовувала підробні документи на ім`я ОСОБА_5 та підробне рішення Заводського районного суду від 26.11.2007 р. по справі № 2-2996/07, 28.09.2009 р. зареєстрував на себе спірну квартиру.

В витязі з реєстру прав власності та в рішенні суду відсутні дата народження та РНОКПП на ім`я ОСОБА_6 .

В подальшому встановлено, що особа на ім`я ОСОБА_5 має іншу дату народження, яка відрізняється від копії паспорту, який використовувався при перереєстрації квартири на підставі підробного рішення суду, а саме 31.05.1965 року був засуджений 16.02.2007 р. Кіровським районним судом м. Дніпропетровська до 7 років 1 місяця позбавлення волі з конфіскацією майна.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 помер в установі виконання покарань № 89, за таких обставин він не міг фізично реєструвати право власності на квартиру так як на дату підробного рішення відбував покарання, а до дати проведення реєстрації, помер.

За таких обставин позивачі вважають, що невстановлена особа використовуючи підроблені документи перереєструвала спірну квартиру, а вони є потерпілими у кримінальному провадженні від дій невстановленої особи.

Маючи намір укласти договір купівлі-продажу спірної квартири позивачі дізнались, що частка квартири за позивачем ОСОБА_2 не зареєстрована. Звернувшись до нотаріуса Захаренко Ю.Г. отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 07.02.2022 р., якою їй було відмовлено вчинені нотаріальної дії з підстав того, що спірна квартира зареєстрована за іншою особою.

В судове засідання представник позивачів не з`явився, надав заяву про розгляд справи за їх відсутністю, уточнені позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Департамент комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради ,Перша Кам`янська державна нотаріальна контора в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за їх відсутністю відповідно до вимог чинного законодавства.

19 вересня 2022 року ухвалою суду відкрито провадження по справі.

25 січня 2023 року ухвалою суду витребувані докази по справі - копія спадкової справи.

Вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані суду докази, суд дійшов до наступного.

18 лютого 1971 року ОСОБА_4 отримала ордер № 3624, який надав їй та членам сім`ї на зайняття житлової площі за адресою: АДРЕСА_1 , на теперішній час АДРЕСА_1 (а.с.12).

В подальшому реалізуючи право на приватизацію ОСОБА_4 та позивач ОСОБА_3 приватизували квартиру АДРЕСА_2 (на теперішній час АДРЕСА_1 ) та отримала свідоцтво про право власності на житло від 27.12.1993 року, яке було зареєстровано в Дніпродзержинському БТІ (а.с.13) .

14.02.2023 року Фондом комунальної власності м. Дніпродзержинська Дніпродзержинської міської ради було видане розпорядженням № 5/131-р, яким визначено та внесено зміни, згідно, квартира за адресою АДРЕСА_1 має форму власності спільна часткова (а.с.14).

Згідно свідоцтва про смерть виданого Відділом реєстрації актів громадського стану виконкому Заводської районної Ради народних депутатів м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_4 і на момент її смерті в спірній квартирі проживали її дочка ОСОБА_2 , яка фактично прийняла спадщину після смерті матері та її онук ОСОБА_3 , який був співвласником квартири.

При внесені змін у свідоцтво про право власності на підставі розпорядження № 5/131-р від 14.02.2012 р. Фондом комунальної власності м. Дніпродзержинська Дніпродзержинської міської ради ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , стало відомо, що спірна квартира 28.09.2009 р. зареєстрована за іншою особою на підставі рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 26.11.2007 року.

22 березня 2012 р. позивачі звернулись до Заводського РВ Дніпродзержинського МУ з заявами про вчинення шахрайства щодо спірної квартири.

22 березня 2012 р. старшим слідчим СВ Заводського РВ було порушено кримінальну справу № 43121199/1 за фактом заволодіння спірною квартирою шляхом шахрайства (а.с.23).

В ході проведення слідчих дій в даній кримінальній справі було встановлено, що особа, яка використовувала підробні документи на ім`я ОСОБА_5 та підробне рішення Заводського районного суду від 26.11.2007 р. по справі № 2-2996/07, 28.09.2009 р. зареєстрував на себе спірну квартиру.

В витязі з реєстру прав власності та в рішенні суду відсутні дата народження та РНОКПП на ім`я ОСОБА_6 (а.с.24).

В подальшому встановлено, що особа на ім`я ОСОБА_5 має іншу дату народження, яка відрізняється від копії паспорту, який використовувався при перереєстрації квартири на підставі підробного рішення суду, а саме 31.05.1965 року був засуджений 16.02.2007 р. Кіровським районним судом м. Дніпропетровська до 7 років 1 місяця позбавлення волі з конфіскацією майна.

Маючи намір укласти договір купівлі-продажу спірної квартири позивачі дізнались, що частка квартири за позивачем ОСОБА_2 не зареєстрована. Звернувшись до нотаріуса ОСОБА_2 отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 07.02.2022 р., якою їй було відмовлено вчинені нотаріальної дії з підстав того, що спірна квартира зареєстрована за іншою особою (а.с.20).

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1. ст. 181 ЦК України, до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Вирішуючи даний спір слід виходити з наступного.

Згідно ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Особливості здійснення права власності на культурні цінності встановлюються законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

В силу п. 11 ч. 1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування згідно ст. 1217 ЦК України здійснюється за заповітом або законом.

Ст.1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

У відповідності до ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Згідно до ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї.

При зверненні за видачею свідоцтва про право власності на спадкове майно, відповідно до постанови від про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину на гараж, оскільки до спадкової справи не надано документу, що підтверджує право власності померлого на вищевказане майно

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом.

Згідно ст.1216 ЦПК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Ст. 1222 ЦК України передбачає, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Велика Палата Верховного Суду у постанові № 466/8649/16 від 09.11.2021 р. зазначає, що відповідно до пункту 1 частини першої статті 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" право власності підлягає державній реєстрації. Задоволення позовної вимоги про скасування державної реєстрації права власності суперечить зазначеній імперативній вимозі закону, оскільки виконання судового рішення призведе до прогалини в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно в частині належності права власності на спірне майно. Отже, замість скасування неналежного запису про державну реєстрацію до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно має бути внесений належний запис про державну реєстрацію права власності позивача.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

На підставі п. 37 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 7 лютого 2014 року № 5, з урахуванням положень ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК в редакції від 2003 року, власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту, наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.

Як роз`яснено в пп. «б» п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22.12.1995р. № 20(зі змінами), при повному внесенні пайових внесків за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані члену житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, у особи, яка має право на частку в пайових внесках, виникає право власності на відповідну частку квартири, дачі, гаража чи іншої будівлі.

Враховуючи той факт, що на теперішній час позивач, у зв`язку з відсутністю реєстрації права власності в органах реєстраційної служби речових прав на нерухоме майно, позбавлена оформити спадщину на нерухоме майно, та вона є єдиною спадкоємицею, суд вважає необхідним захистити права позивача та визнати за нею право власності частину квартири в судовому порядку, задовольнивши тим самим позовні вимоги у повному обсязі, визнавши право власності в порядку спадкування за законом.

Зокрема, Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи ("Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006).

Враховуючи викладене та керуючись ст. 384, 1216, 1265, 1268, 1297 ЦК України, ст. ст. 7, 19, 175, 268, 272, 273, 354, 355 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , до Кам`янської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Департамент комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради, Перша кам`янська державна нотаріальна контора про визнання права власності та визнання права власності в порядку спадкування за законом, задовольнити.

Скасувати рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 (раніше АДРЕСА_1 ), реєстраційний номер 28212217, номер запису 21501 в книзі 127 про державну реєстрацію права власності на квартиру за адресою АДРЕСА_1 , (раніше АДРЕСА_1 ).

Визнати право власності на частину квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 42,3 кв.м., житловою площею 27.3 кв.м. за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_1 .

Визнати право власності у порядку спадкування за законом на частину квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 42,3 кв.м. житловою площею 27,3 кв.м. за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 РНОКПП НОМЕР_3 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції, тобто до Дніпровського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості сторін:

Позивачі: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 РНОКПП НОМЕР_3 (адреса: АДРЕСА_3 ).

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_1 (адреса: АДРЕСА_3 ).

Відповідач - Кам`янська міська рада Дніпропетровської ( , адреса: Дніпропетровська область, м. Кам`янське, майдан Петра Калнишевського, 2.

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору:

Департамент комунальної власності земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майна міської ради (, адреса: Дніпропетровська область, м. Кам`янське, проспект В.Стуса,10/12.

Перша кам`янська державна нотаріальна контора (адреса: Дніпропетровська область, м. Кам`янське, вул. Медична,3).

Суддя Похваліта С. М.