Справа № 2-3160/07
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 липня 2023 року місто Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі головуючого судді: Рибалки Ю.В., за участю секретаря судового засідання Басараба К.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Полінського В.А.,

В С Т А Н О В И В :

Скаржник звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця, згідно якої прохав, поновити строк на оскарження до суду постанови; визнати незаконною та скасувати постанову від 22.02.2019 року державного виконавця Полінського В.А. у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 про встановлення тимчасового обмеження боржнику ОСОБА_1 у праві керування транспортним засобом.

В обґрунтуванні скарги вказав, що на виконанні у Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва знаходиться виконавче провадження № НОМЕР_1 відкрите на підставі виконавчого листа № 2-3160 від 03.05.2007 року про примусове стягнення аліментів.

Постанова про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами винесена державним виконавцем Полінським В.А. 22.02.2019 року.

Державний виконавець приймаючи 22.02.2019 року у вказаній постанови послався на те, що наявна заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої за період з 01.10.2009 по 31.01.2019 становить 140910,39 грн, що сукупно перевищує суму відповідних платежів за шість місяців.

Зазначає, про те, що працює водієм у ФОП ОСОБА_2 на підставі трудового договору і тому обмеження у праві керування транспортним засобом позбавляє професії водія, а також основного джерела доходів.

Скаржник в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Державний виконавець до суду не з`явилася, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Суд, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо дослідивши всі наявні докази у справі, з`ясувавши всі обставини, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши матеріали скарги та справи, приходить до наступного.

Судом встановлено, що на виконанні у Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва знаходиться виконавче провадження № НОМЕР_1, яке відкрите на підставі виконавчого листа № 2-3160 від 03.05.2007 року про примусове стягнення аліментів.

22.02.2019 року державним виконавцем Полінським В.А. винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами.

Підставою для вчинення державним виконавцем означеної вище дії слугувала наявність у ОСОБА_1 заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої за період з 01.10.2009 по 31.01.2019 становить 140910,39 грн, що сукупно перевищує суму відповідних платежів за шість місяців.

Згідно статті 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно статті 447 ЦПК України та статті 74 ЗУ «Про виконавче провадження» встановлено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Статтею 451 ЦПК України передбачено, що за результатами скарги суд постановляє ухвалу, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору судом (частина 3 статті 195 СК України).

Судом встановлено, що державним виконавцем Полінським В.А. здійснений розрахунок заборгованості по аліментам, згідно якого заборгованість по аліментам за з 01.10.2009 по 31.01.2019 становить 140910,39 грн, що сукупно перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, так як проте заявник не надав довідок а також підтверджуючих документів щодо перерахування коштів до відділу ДВС.

Матеріали справи не містять інформації, що боржник звертався з будь-якими заявами до виконавчої служби щодо здійснення перерахунку заборгованості аліментів у зв`язку із неправильним (не врахуванням чеків або інших підтверджуючих документів) обчисленням заборгованості по аліментам.

Під час розгляду скарги в суді, боржник також не надав будь яких підтверджуючих сплату аліментів документів.

Так, за відсутності надходження коштів від боржника та відсутності підтвердження факту перерахування боржником коштів, державний виконавець на виконання покладених на нього повноважень щодо перевірки достовірності поданої сторонами виконавчого провадження інформації, здійснив розрахунок заборгованості по аліментам, згідно якого заборгованість складає 140910,39 гривень.

Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно п.6 розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02 квітня 2012 року № 512/5, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, яка утворилася з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання та сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці (у випадках, визначених абзацом шостим частини дев`ятої статті 71 Закону, - три місяці), державний виконавець виносить вмотивовані постанови, передбачені пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 Закону, які виготовляються за допомогою автоматизованої системи виконавчого провадження.

Згідно ч. 9 ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовані постанови:

1) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

2) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

3) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

4) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Згідно ч. 2 ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці, стягнення може бути звернено на майно боржника. Звернення стягнення на заробітну плату не перешкоджає зверненню стягнення на майно боржника, якщо існує непогашена заборгованість, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці.

Тимчасове обмеження боржника у праві керувати транспортними засобами не може бути застостосовано в разі, якщо встановлення такого обмеження позбавляє боржника основного законного джерела засобів для існування, про що зазначено у ч. 10 п. 1 ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження".

Будь - яких належних доказів на підтвердження офіційного працевлаштування водієм та доказів, що посада водія є основним законним джерелом засобів для існування, на момент винесення постанови державним виконавцем про встановлення обмежень, не надано.

Тобто, у державного виконавця були відсутні перепони щодо застосування до боржника примусових заходів у вигляді винесення постанови про тимчасове обмеження боржника у праві керування транспортними засобами.

Відповідно до ч. 3 ст. 451 ЦПК України якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Також, слід врахувати, що на даний час відсутні докази того, що скаржник продовжує працювати водієм.

Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку, що скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 260, 261, 447-453 ЦПК України, ЗУ «Про виконавче провадження» суд,

У Х В А Л И В :

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Полінського В.А. - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя Ю.В.Рибалка