Справа № 201/7560/23
Провадження № 2/201/2558/2023
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2023 року Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого судді Батманової В.В.

при секретарі Турбаївській М.В.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача адвоката Мурашко І.В.

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська в м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в особі опікуна ОСОБА_2 , третя особа Перша Дніпровська державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 27.06.2023 надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в особі опікуна ОСОБА_2 , третя особа Перша Дніпровська державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування за законом.

Позивач ОСОБА_1 в обґрунтування позовних вимог посилався на те, що батьки позивача розлучилися 11.02.2002. Позивач залишилася проживати із батьком - ОСОБА_5 у квартирі АДРЕСА_1 , в якій проживає із моменту народження і по теперішній час. Мати позивача створила нову сім`ю, в якій в неї народилися діти - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Згодом рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 23.10.2008 у справі №6586-08 за ОСОБА_6 визнано право власності на частину квартири АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_3 мати позивача - ОСОБА_6 , померла, на момент її смерті позивачу було 9 років. Батько позивача, як законний представник, подав до Першої дніпровської державної нотаріальної контори заяву про вступ позивача у спадщину, де була заведена Спадкова справа №776/2009 після смерті ОСОБА_6 13.06.2023 позивач звернулась до Першої дніпровської державної нотаріальної контори із заявою про видачу їй свідоцтва про спадщину за законом, що відкрилася після смерті матері. У вчиненні нотаріальної дії було відмовлено у зв`язку з тим, що мати ОСОБА_6 не провела у встановленому законом порядку перереєстрацію права власності на частину вищеозначеної квартири, згідно довідки КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради від 26.12.2014 №14317 в електронному реєстрі прав власності містяться відомості про право власності на квартиру за ОСОБА_6 . Згідно із Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 11.10.2021, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є власниками кожна по 1/6 частині квартири, право власності зареєстроване за ними на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 03.09.2019 у справі №201/8832/18 провадження №2/201/754/2019. Як згодом стало відомо після ознайомлення із матеріалами цивільної справи №201/8832/18 провадження №2/201/754/2019, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 неповнолітні, рішеннями виконавчого комітету Новомосковської міськради від 22.07.2009 №483 та №484 ОСОБА_2 призначена їх опікуном.

У зв`язку з викладеним позивач змушена звернутись до суд із вказаним позовом в якому просить суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на 1/6 частку квартири АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили позов задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала, не заперечувала проти задоволення позову.

Третя особа надала заяву про можливість розгляду вказаної справи без її участі.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про необхідність задоволення позову, з таких підстав.

Судом встановлено, що батьки позивача розлучилися 11.02.2002.

Позивач залишилася проживати із батьком - ОСОБА_5 у квартирі АДРЕСА_1 , в якій проживає із моменту народження і по теперішній час.

Мати позивача створила нову сім`ю, в якій в неї народилися діти - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згодом рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 23.10.2008 у справі №6586-08 за ОСОБА_6 визнано право власності на частину квартири АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 мати позивача - ОСОБА_6 , померла, на момент її смерті позивачу було 9 років.

Батько позивача, як законний представник, подав до Першої дніпровської державної нотаріальної контори заяву про вступ позивача у спадщину, де була заведена Спадкова справа №776/2009 після смерті ОСОБА_6

13.06.2023 позивач звернулась до Першої дніпровської державної нотаріальної контори із заявою про видачу їй свідоцтва про спадщину за законом, що відкрилася після смерті матері.

У вчиненні нотаріальної дії було відмовлено у зв`язку з тим, що мати ОСОБА_6 не провела у встановленому законом порядку перереєстрацію права власності на частину вищеозначеної квартири, згідно довідки КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради від 26.12.2014 №14317 в електронному реєстрі прав власності містяться відомості про право власності на квартиру за ОСОБА_6 .

Згідно із Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 11.10.2021, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є власниками кожна по 1/6 частині квартири, право власності зареєстроване за ними на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 03.09.2019 у справі №201/8832/18 провадження №2/201/754/2019.

Як згодом стало відомо після ознайомлення із матеріалами цивільної справи №201/8832/18 провадження №2/201/754/2019, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 неповнолітні, рішеннями виконавчого комітету Новомосковської міськради від 22.07.2009 №483 та №484 ОСОБА_2 призначена їх опікуном.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Ст. 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності у разі, якщо це право не визнається іншою особою, втрачено або відсутній правовстановлюючий документ.

Згідно із ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), спадкування здійснюється за заповітом або за законом, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Стаття 1258 ЦК України встановлює, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово, кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно з ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

В силу ч. 1 ст. 1268, ч. 1,5 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною.

Отже, позивач є спадкоємицею першої черги, яка прийняла спадщину після смерті спадкодавця ОСОБА_6 .

Вказане також підтверджується отриманими на запит суду матеріалами спадкової справи після смерті ОСОБА_6 (а.с. № 45-73).

Відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

У відповідності до ч. ч. 3, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Враховуючи, що доводи позивача знайшли підтвердження в ході судового розгляду, а відповідачем визнано позов у повному обсязі, в зв`язку з чим підлягають задоволенню у повному обсязі.

Обговорюючи питання розподілу судових витрат, з урахуванням часткового задоволення позовних вимог, на підставі ст.141 ЦПК України, суд вважає за можливе розподіл судових витрат по даній справі не застосовувати оскільки іншого способу захисту права у позивача не існує.

Керуючись ст. ст. 3, 5, 12, 77-82, 141, 258, 259, 264-265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в особі опікуна ОСОБА_2 , третя особа Перша Дніпровська державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування за законом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 ) право власності в порядку спадкування за законом на 1/6 частку квартири АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя : В.В. Батманова