Ухвала

Іменем України

10 серпня 2023 року

місто Київ

справа № 754/1215/21

провадження № 61-10868ск23

Верховний Суд, який діє у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду Погрібного С. О. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Ступак О. В.,

учасники справи:

позивач - Приватне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «КИЇВВОДОКАНАЛ»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «КИЇВВОДОКАНАЛ» на ухвалу Київського апеляційного суду від 16 червня 2023 року, постановлену колегією суддів у складі Ратнікової В. М., Левенця Б. Б., Борисової О. В.

ВСТАНОВИВ:

І. ФАБУЛА СПРАВИ

Приватне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «КИЇВВОДОКАНАЛ» (далі - ПрАТ «АК «КИЇВВОДОКАНАЛ», товариство) у 2021 році звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 , у якому просило стягнути із відповідача заборгованість за житлово-комунальні послуги у розмірі 24 000, 93 грн, 3 % річних - 2 243, 93 грн та інфляційні втрати - 5 742, 19 грн.

Стислий виклад змісту рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням від 05 жовтня 2021 року Деснянський районний суд міста Києва частково задовольнив позов ПрАТ «АК «КИЇВВОДОКАНАЛ».

Суд стягнув із ОСОБА_1 на користь ПрАТ «АК «КИЇВВОДОКАНАЛ» заборгованість за житлово-комунальні послуги з нарахованими інфляційними втратами та 3% річних у розмірі 7 726, 69 грн.

Здійснив розподіл судових витрат.

Додатковим рішенням від 10 листопада 2021 року Деснянський районний суд міста Києва відмовив ОСОБА_1 у відшкодуванні витрат на правничу допомогу у справі.

Ухвалою від 16 червня 2023 року Київський апеляційний суд відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ПрАТ «АК «КИЇВВОДОКАНАЛ».

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, суд апеляційної інстанції констатував, що заявник був обізнаний про розгляд справи № 754/1215/21 у суді першої інстанції, оскільки представник КП «АК «КИЇВВОДОКАНАЛ» була присутня у судовому засіданні 05 жовтня 2021 року, у якому проголошено вступну та резолютивну частину рішення суду першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції визначив, що у матеріалах справи є докази, які у сукупності доводять, що заявник був повідомлений про розгляд справи, брав участь у судових засіданнях при ухваленні оскаржуваного рішення Деснянського районного суду міста Києва від 05 жовтня 2021 року та додаткового рішення Деснянського районного суду міста Києва від 10 листопада 2021 року, повний текст рішення суду складено 01 листопада 2021 року. Проте, з апеляційною скаргою на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 05 жовтня 2021 року ПрАТ «АК «КИЇВВОДОКАНАЛ» звернулося до суду апеляційної інстанції 04 травня 2023 року, відповідно після спливу одного року з дня складання повного тексту судового рішення.

Суд апеляційної інстанції встановив, що доказів того, що пропуск строку на апеляційне оскарження відбувся внаслідок виникнення обставин непереборної сили ПрАТ «АК «КИЇВВОДОКАНАЛ» суду апеляційної інстанції не надав.

ІІ. АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Короткий зміст вимог касаційної скарги

ПрАТ «АК «КИЇВВОДОКАНАЛ» 17 липня 2023 року із застосуванням засобів поштового зв`язку направило до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу Київського апеляційного суду від 16 червня 2023 року, справу передати для розгляду до суду апеляційної інстанції.

Узагальнені доводи осіб, які подали касаційну скаргу

Касаційна скарга обґрунтовується тим, що суд апеляційної інстанції не врахував доводи апеляційної скарги про ненадсилання заявнику копії рішення суду першої інстанції; про наявність повного тексту зазначеного рішення заявнику не було відомо, копію такого рішення ПрАТ «АК «КИЇВВОДОКАНАЛ» отримало 04 квітня 2023 року у приміщенні суду першої інстанції.

ПрАТ «АК «КИЇВВОДОКАНАЛ» посилалося на те, що при вирішенні питання поновлення строків на апеляційне оскарження потрібно виходити із дати отримання копії судового рішення, надісланого у порядку та спосіб, визначені законодавством (постанова Верховного Суду від 28 січня 2021 року у справі № 260/1888/20).

Також підставою касаційного оскарження ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження заявник зазначив неврахування судом апеляційної інстанції правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду України від 07 вересня 2016 року у справі № 6-1250цс16, згідно з якими якщо недотримання строків апеляційного оскарження зумовлене діями (бездіяльністю) суду першої інстанції, зокрема, особі не надіслана протягом строку на апеляційне оскарження копія повного тексту рішення суду першої інстанції, тоді ця обставина може бути підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження за заявою особи, яка оскаржує судове рішення.

Додатково ПрАТ «АК «КИЇВВОДОКАНАЛ» зазначило, що Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 на всій території України з 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який у подальшому неодноразово продовжено. Відповідно до роз`яснення Верховного Суду запровадження воєнного стану на певній території є поважною причиною для поновлення процесуальних строків.

На переконання заявника, зазначені обставини є підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, а тому вважає, що суд апеляційної інстанції безпідставно відмовив у відкритті апеляційного провадження.

ІІІ. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Верховний Суд, дослідивши подану касаційну скаргу та додані до неї документи, зробив висновок, що у відкритті касаційного провадження потрібно відмовити з таких підстав.

Обставини, встановлені судом під час вирішення питання відкриття апеляційного провадження

Вирішуючи питання відкриття апеляційного провадження, апеляційний суд зазначив, що в суді першої інстанції в інтересах ПрАТ «АК «КИЇВВОДОКАНАЛ» брала участь представник ОСОБА_2 .

Суд апеляційної інстанції констатував, що апеляційну скаргу заявник - ПрАТ «АК «КИЇВВОДОКАНАЛ» - подало після спливу більше ніж одного року з дня складення повного тексту рішення суду першої інстанції. ПрАТ «АК «КИЇВВОДОКАНАЛ» до апеляційної скарги не долучило доказів на підтвердження обставин, визначених частиною другою статті 358 ЦПК України.

Відповідно до матеріалів справи № 754/1215/21 ОСОБА_2 брала участь в судових засіданнях 05 жовтня 2021 року та 10 листопада 2021 року, направляла до суду першої інстанції відзив на заяву про розподіл судових витрат.

Право, застосоване судом

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

За приписами частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Зі змісту оскаржуваного судового рішення Верховний Суд встановив, що касаційна скарга ПрАТ «АК «КИЇВВОДОКАНАЛ» є очевидно необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо його незаконності та неправильності.

Такий висновок Верховний Суд зробив з огляду на таке.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частина третя статті 13 ЦПК України).

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Оцінка аргументів касаційної скарги

Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина третя статті 3 ЦПК Україні).

Право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом (частина перша статті 126 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 358 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків:

1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки;

2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Верховний Суд дійшов переконання, що наведені судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні доводи про наявність підстав та доказів вважати, що ПрАТ «АК «КИЇВВОДОКАНАЛ» було належно повідомлено про розгляд справи в суді першої інстанції, є підставними.

Відповідно до статті 44 ЦПК України сформульовано обов`язок особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

Сторона, яка бере участь у судовому процесі, зобов`язана з розумним інтервалом часу самостійно цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Апеляційний суд, встановивши, що ПрАТ «АК «КИЇВВОДОКАНАЛ» звернулося із апеляційною скаргою на судове рішення із пропуском строку на апеляційне оскарження, наведені заявником причини пропуску строку, які спростовано матеріалами справи, визнав неповажними та відмовив у відкритті апеляційного провадження.

Суд апеляційної інстанції встановив, що матеріали справи містять докази на підтвердження того, що ПрАТ «АК «КИЇВВОДОКАНАЛ» належно повідомлене про розгляд справи, та його представник брала участь у судовому засіданні 05 жовтня 2021 року. У зв`язку з наведеним суд апеляційної інстанції зробив висновок, що заявник не виконав свій процесуальний обов`язок добросовісно здійснювати надані процесуальні права та обов`язки, оскільки протягом тривалого періоду часу, починаючи від 05 жовтня 2021 року (тобто більше одного року), не скористався можливістю вчинити процесуальні дії задля отримання копії рішення суду першої інстанції, яке має намір оскаржити в апеляційному суді, та своєчасного звернення до суду апеляційної інстанції.

Верховний Суд погодився з висновком апеляційного суду, що ПрАТ «АК «КИЇВВОДОКАНАЛ», яке було повідомлено про розгляд справи в суді першої інстанції та через представника брало участь у судовому розгляді, не виконало свій процесуальний обов`язок добросовісно здійснювати надані процесуальні права та обов`язки, оскільки протягом тривалого періоду часу (більше одного року), не скористалося можливістю своєчасно звернутися до суду апеляційної інстанції, хоча така існувала.

З урахуванням викладеного, Суд зробив висновок, що ПрАТ «АК «КИЇВВОДОКАНАЛ», яке було повідомлено про розгляд справи, порушило процесуальні строки реалізації своїх повноважень, знаючи про розгляд справи у суді першої інстанції та не цікавлячись його результатами, не подало до суду апеляційної інстанції відповідну апеляційну скаргу в межах розумних строків оскарження. В результаті такого бездіяльного ставлення до реалізації своїх процесуальних повноважень заявник пропустив строк на апеляційне оскарження рішення Деснянського районного суду міста Києва від 05 жовтня 2021 року.

На переконання заявника, запровадження воєнного стану на території України підтверджує поважність причини пропуску строку звернення заявника із апеляційною скаргою, проте Верховний Суд відхиляє й такі доводи.

Суд виходить з того, що у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Строк дії воєнного стану продовжено Указами Президента України від 14 березня 2022 року № 133/2022, від 18 квітня 2022 року № 259/2022, 17 травня 2022 року №341/2022 з 25 травня 2022 року на 90 днів, 12 серпня 2022 року № 573/2022 з 23 серпня 2022 року на 90 днів, 07 листопада 2022 року № 757/2022 з 21 листопада 2022 року на 90 діб, від 06 лютого № 58/2023 з 19 лютого 2023 року на 90 діб; від 01 травня 2023 року № 254/2023 з 20 травня 2023 року на 90 діб.

Питання поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку, виходячи з доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Проте, сам лише факт запровадження воєнного стану не може бути безумовною підставою для поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень без підтвердження заявником конкретних обставин, які унеможливили вчинення відповідної процесуальної дії у визначений законом строк.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 листопада 2022 року у справі № 990/115/22, в якому зазначено, що самий лише факт запровадження воєнного стану в Україні не є підставою для поновлення процесуального строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку. Заявник таких умов не зазначив.

Отже, обставини, якими ПрАТ «АК «КИЇВВОДОКАНАЛ» обґрунтовує поважність причин пропуску процесуального строку, є такими, що не свідчать про наявність дійсних істотних перешкод чи труднощів, підтверджених достатніми та належними доказами, для звернення з апеляційною скаргою у строки, визначені ЦПК України. Такі доводи не свідчать про наявність одного із двох винятків, за наявності яких суд може поновити строк на апеляційне оскарження судового рішення, який становить більше року, тобто, неповідомлення про розгляд справи або внаслідок виникнення обставин непереборної сили, які зумовили пропуск строку для подання апеляційної скарги, передбачені частиною другою статті 358 ЦПК України.

Непереборною силою є надзвичайна або невідворотна за таких умов подія. Непереборна сила характеризується двома ознаками. По-перше, це зовнішня до діяльності особи обставина, яку вона хоча і могла передбачити, але не могла попередити. До таких обставин, як правило, відносяться стихійні лиха (землетрус, повінь, пожежі тощо) та соціальні явища (війни, страйки, акти владних органів тощо). По-друге, ознакою непереборної сили є її надзвичайність, що означає, що це не є звичайною обставиною, яка хоча і може спричинити певні труднощі для особи, але не виходить за певні розумні рамки, тобто це має бути екстраординарна подія, яка не є звичайною.

Зазначені ПрАТ «АК «КИЇВВОДОКАНАЛ» обставини не свідчать про наявність обставин непереборної сили, що зумовили пропуск строку на апеляційне оскарження рішення Деснянського районного суду міста Києва від 05 жовтня 2021 року, тому суд апеляційної інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги здійснив оцінку зазначених заявником обставин пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, дійшов правильного висновку, що наведене не свідчить, що такі обставини виникли внаслідок непереборної сили, та підставно відмовив у відкритті апеляційного провадження.

У наведеній правовій ситуації з метою вирішення процесуального питання допуску до апеляційного оскарження судового рішення суд апеляційної інстанції повинен враховувати, оцінювати та перевіряти наведені заявником виняткові обставини, які зумовили надзвичайно тривалий пропуск строку звернення із апеляційною скаргою, тобто ті обставини, які визначені виключно у частині другій статті 358 ЦПК України.

Отже, апеляційна скарга не містить доводів та обґрунтування, що пропуск ПрАТ «АК «КИЇВВОДОКАНАЛ» строку на апеляційного оскарження відбувся внаслідок виникнення обставин непереборної сили або що заявника не повідомлено про розгляд справи.

Виключно встановлення таких винятків могло бути підставою для відкриття апеляційного провадження. Оскільки наявність таких винятків не доведена ПрАТ «АК «КИЇВВОДОКАНАЛ», тому апеляційний суд правомірно відмовив у відкритті апеляційного провадження.

Загальні висновки

Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод

(далі - Конвенція); якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

Виходячи із зазначених критеріїв, Європейський суд з прав людини

(далі - ЄСПЛ) визнає легітимними обмеженнями встановленні державами - членами Ради Європи вимоги щодо строків оскарження судових рішень (рішення ЄСПЛ у справі «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року).

При цьому складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. ЄСПЛ зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення ЄСПЛ у справі «Дія 97» проти України» від 21 жовтня 2010 року).

Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду (§ 42 рішення ЄСПЛ у справі «Пономарьов проти України» № 3236/03).

Обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain» ЄСПЛ зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

ЄСПЛ зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (рішення ЄСПЛ від 23 жовтня 1996 року у справі «Леваж Престейшинз Сервісиз проти Франції», рішення ЄСПЛ від 19 грудня 1997 року у справі «Бруалла Гомес де ла Торре проти Іспанії»).

З урахуванням наведеного, Верховний Суд визнає підставним висновок, що правильність застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права не викликає розумних сумнівів, а касаційна скарга ПрАТ «АК «КИЇВВОДОКАНАЛ» на ухвалу Київського апеляційного суду від 16 червня 2023 року є необґрунтованою.

Згідно з частиною четвертою статті 394 ЦПК України у разі якщо суд дійде висновку, що подана касаційна скарга є необґрунтованою, суд постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.

Керуючись пунктом 2 частини першої, частиною другою статті 389, частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження у цивільній справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «КИЇВВОДОКАНАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги з нарахованими інфляційними втратами та 3 % річних, за касаційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «КИЇВВОДОКАНАЛ» на ухвалу Київського апеляційного суду від 16 червня 2023 року, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття судом та оскарженню не підлягає.

Судді: С. О. Погрібний

І. Ю. Гулейков

О. В. Ступак