ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6507/23 Справа № 214/3670/22 Суддя у 1-й інстанції - Попов В.В. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2023 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Бондар Я.М.,

суддів Зубакової В.П., Остапенко В.О.

секретар судового засідання Гладиш К.І.

сторони справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач- Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Мосейко Анжела Геннадіївна

третя особа - Акціонерне товариство «Укрсиббанк»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Висоцький Олександр Олександрович назаочне рішення Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області 10 квітня 2023 року, ухваленого суддею Поповим В.В. у м.Кривому Розі Дніпропетровської області, (відомості про дату складення повного тексту судового рішення відсутні),

ВСТАНОВИВ

У серпні 2022 року позивач ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє представник адвокат Висоцький О.О. звернувся до суду з позовом до приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Мосейко А.Г. про зняття арешту з майна (коштів) боржника, третя особа Акціонерне товариство «Укрсиббанк».

Просив постанову приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Мосейко Анжели Геннадіївни про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження ВП №56121293 від 15.04.2020 року скасувати в частині накладення арешту на грошові кошти, що надходять на розрахунковий рахунок № НОМЕР_1 (код валюти 980), як заробітна плата, відкритий в АТ «Укрсиббанк» на ім`я позивача.

В обґрунтування позову зазначив, що позивач є клієнтом АТ «Укрсиббанк» та на його ім`я відкрито рахунок № НОМЕР_1 (код валюти 980).

Даним рахунком позивач почав користуватись у березні 2022 року, але у травні 2022 року скористатись рахунком та здійснити певні фінансові операції вже не зміг.

Під час з`ясування причин у банку позивачеві стало відомо, що існує запит приватного виконавця Мосейко А.Г. про наявність розрахункового рахунку на ім`я позивача, про що банком на ім`я приватного виконавця було надано повідомлення від 06.06.2022 року, в якому банк також просив надати інформацію про прийняте рішення щодо коштів на розрахунковому рахунку, яку надати відповідно до п.6.5 ст.6 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» в семиденний строк з дня отримання повідомлення.

Разом з тим, з АСВП стало відомо, що 04.04.2018 року приватним виконавцем Мосейко А.Г. було відкрито виконавче провадження №56121293 про стягнення з позивача коштів, проте 15.04.2020 року виконавчий документ було повернуто стягувачу.

Останнє рішення, яке було прийнято приватним виконавцем по виконавчому провадженню №56121293 була постанова від 15.04.2020 року про мінімальний розмір витрат виконавчого провадження.

На даний час виконавче провадження завершено.

Згодом також було з`ясовано, що приватний виконавець з 10.07.2020 року на посаді не працює, її діяльність зупинена та до теперішнього часу не поновлювалась.

Отже, на теперішній час приватний виконавець не правомочна здійснювати будь-які дії щодо виконавчих проваджень, а також не має права давати будь-які відповіді та підписувати офіційні документи.

Позивач звернувся до банку з приводу виниклої ситуації, на що отримав відповідь, що дії банку повністю відповідають вимогам законодавства України. У зв`язку із викладеним, з початку березня 2022 року позивач не може отримувати належну йому заробітну плату, чим обмежуються його права за захистом яких він звернувся до суду.

Заочним рішенням Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 квітня 2023 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Висоцький О.О. відмовлено.

Представник позивача ОСОБА_2 , подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність судового рішення, ухваленого з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати, ухвалити нове рішення, яким скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Мосейко А.Г. про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 15.04.2020 року.

Сторона позивача не погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у позові з тих підстав, що арешт на грошові кошти позивача приватним виконавцем не накладався, а лише було винесено постанову про визначення мінімального розміру витрат виконавчого провадження в сумі 2 144,05 грн., тому суд не може вийти за межі позовних вимог.

Представник позивача вказує, що дійсно позовна заява була визначена як зняття арешту з майна (коштів) боржника, але позовні вимоги були саме з проханням скасувати постанову приватного виконавця Мосейка А.Г. про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 15 квітня 2020 року, а вже після було прохання зняти арешт з грошових коштів, які знаходяться на розрахунковому рахунку позивача, як заробітна плата, тому сторона позивача вважає, що суд безпідставно відмовив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Представник позивача вказує, що на рахунку позивача наявні грошові кошти в сумі близько 100 000 грн., але ОСОБА_1 не може користуватися належними йому грошовими коштами саме через постанову приватного виконавця від 15 квітня 2020 року про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, який на момент звернення до суду усунутий від виконання обов`язків і до теперішнього часу не поновлений на посаді.

Зазначає, що приватний виконавець не може виконувати будь-які повноваження через усунення з посади, замість неї ніхто не призначений, позивачу нікуди звернутися, тому неможливість розпорядження своїм майном у вигляді грошових коштів і сприймається позивачем саме як арешт цих коштів, тобто ніхто окрім суду не може скасувати постанову приватного виконавця. Наголошує на тому, що заборгованість за кредитом відсутня, кредит повністю погашений, сплатити розмір мінімальних витрат виконавчого провадження позивач не відмовляється.

Сторона позивача вважає, що суд першої інстанції порушив норми ч.6 ст.265 ЦПК України не застосував норми матеріального права, які повинен був застосувати, а саме ч.4 ст.42 ЗУ «Про виконавче провадження».

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши думку представника позивача Висоцького О.О., який підтримав доводи і вимоги апеляційної скарги, просив їх задовольнити з викладених у скарзі підстав, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга сторони позивача підлягає не задоволенню, з огляду на таке

Судом встановлено, що в провадженні приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Мосейко А.Г. перебувало виконавче провадження №56121293 з примусового виконання виконавчого напису №2462, виданого 08.09.2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Троїцького С.Є., стягувач ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень».

04.04.2018 року приватним виконавцем винесено постанову про відкриття даного виконавчого провадження та 15.04.2020 року винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.

Крім того, 15.04.2020 року приватним виконавцем винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, згідно якої виконавець постановила визначити для боржника ОСОБА_1 розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у загальній сумі 2144 грн. 05 коп.

Згідно інформації з АСВП станом на 20.06.2022 року виконавче провадження №56121293 завершено.

АТ «Укрсиббанк» 06.06.2022 року надіслало повідомлення приватному виконавцю Мосейко А.Г., в якому банк повідомив про відкриття ОСОБА_1 рахунку та просив у семиденний строк з моменту отримання цього повідомлення інформувати про прийняте рішення відповідно до п.6.5 ст.6 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» (а.с.6).

Відповідно до Інформаційної довідки з Єдиного реєстру приватних виконавців України від 30.07.2022 року діяльність приватного виконавця Мосейко А.Г. з 10.07.2020 року зупинена.

Згідно Довідки ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» Вих. №8576058-SG від 25.11.2022 року, ОСОБА_1 не має заборгованості за Кредитним договором №397716737 від 08.04.2015 року.

Суд першої інстанції, відмовляючи стороні позивача у задоволенні позовних вимог, виходив з того, що постанова приватного виконавця Мосейко А.Г. про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження ВП №56121293 від 15.04.2020 року не містить відомостей про накладення арешту на грошові кошти позивача, цією постановою лише було визначено мінімальний розмір витрат виконавчого провадження.

Разом з тим, згідно позовних вимог, представник позивача просив суд скасувати постанову приватного виконавця Мосейко А.Г. про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження ВП №56121293 від 15.04.2020 року в частині накладення арешту на грошові кошти, проте такою постановою арешт на грошові кошти позивача не накладався, а лише було визначено мінімальний розмір витрат виконавчого провадження, тому позовні вимоги є не обґрунтованими.

Колегія суддів повністю погоджується з такими висновками суду першої інстанції та не може погодитись з доводами сторони позивача, викладеними в апеляційній скарзі, з огляду на таке.

Відповідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно положень ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Так, судом першої інстанції встановлено, що дійсно на виконанні приватного виконавця Мосейко А.Г. перебувало виконавче провадження №56121293, в рамках якого вчинялись певні виконавчі дії, направлені на виконання рішення суду, зокрема: 04.04.2018 року було винесено постанову про арешт майна боржника; постановою від 15.04.2020 року виконавчий документ було повернуто стягувачу та 15.04.2020 року приватним виконавцем винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, яка і оскаржується стороною позивача.

Доводи представника позивача про те, що ОСОБА_1 не може користуватися належними йому грошовими коштами саме через постанову приватного виконавця від 15 квітня 2020 року про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження не відповідають дійсним обставинам справи, оскільки як встановлено судом арешт на майно боржника, в тому числі і на грошові кошти було накладено постановою приватного виконавця 04.04.2018, яка і по теперішній час не скасована.

За змістом п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» (дала Закону) виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Разом з тим, у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження ( ч.1 ст.40 Закону).

Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна (ч.2 ст.40 Закону).

Наведені вище норми спеціального закону спростовують доводи представника позивача про відсутність заборгованості позивача за кредитом, оскільки повернення виконавчого документу стягувачу та завершення виконавчого провадження не є тотожними поняттями, у разі повернення виконавчого документу стягувачу без виконання, стягувач має право у визначений законом строк повторно звернутися до виконавця із виконавчим документом для його виконання, тоді, як виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову.

Отже, раніше накладений виконавцем арешт на майно (кошти) боржника знімається постановою виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа у разі закінчення виконавчого провадження, яке зокрема відбувається у разі фактичного виконання боржником в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Як зазначалося вище, арешт накладено постановою приватного виконавця 04.04.2018, а не постановою від 15 квітня 2020 року, якою було визначено розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, вимогу про скасування постанови від 04.04.2018, якою дійсно накладено арешт, сторона позивача не заявляє, а отже висновок суду першої інстанції про необґрунтованість позовних вимог, колегія суддів вважає правильним і повністю з ним погоджується, оскільки суд розглянув справу в межах заявлених позовних вимог та не наділений повноваженнями виходити за їх межі.

Викладене дає підстави для висновку, що апеляційна скарга є необґрунтованою у зв`язку з чим підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін із підстав, передбачених 375 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.367,374, 376, 381, 382 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Висоцький Олександр Олександрович залишити без задоволення.

Заочне рішення Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області 10 квітня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 16 серпня 2023 року.

Головуючий:

Судді: