Номер провадження 8/754/19/23
РІШЕННЯ

Іменем України

(повне рішення суду виготовлено 09 серпня 2023 року)

07 серпня 2023 року м. Київ, Деснянський районний суд міста Києва, суддя: О. Грегуль, секретар судового засідання: І. Вакуленко, справа № 754/17640/18

ОСОБА_1 - заявник/відповідач

ОСОБА_2 - позивач

Вимоги позивача: відшкодування шкоди

Харченко М.В. - адвокат заявника/відповідача

Моценко О.В. - адвокат позивача

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача: 522701,94 грн. - майнової шкоди заподіяної внаслідок пошкодження його автомобіля при пожежі, яка сталася біля 04:30 год. 03.06.2017 за адресою: м. Київ, вул. Данькевича, 16 із-за займання належного відповідачу автомобіля Mercedes-Benz р. н. НОМЕР_1 . Також, позивач просив стягнути з відповідача: 1000 грн. - оплати звіту № 3410 від 03.06.2017.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 20.05.2021 у справі № 754/17640/18, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 22.06.2022 вирішено: позов задовольнити, стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 : 522701,94 грн. - майнової шкоди, 1000 грн. - оплати звіту № 3410 від 03.06.2017, 5227,02 грн. - судового збору і після виплати ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 : 522701,94 грн. - майнової шкоди, 1000 грн. - оплати звіту № 3410 від 03.06.2017, 5227,02 грн. - судового збору, зобов`язати ОСОБА_2 передати ОСОБА_1 автомобіль Tayota Land Cruiser 120 Prado, р. н. НОМЕР_2 .

При ухваленні рішення Деснянського районного суду м. Києва від 20.05.2021 у справі № 754/17640/18 та постанови Київського апеляційного суду від 22.06.2022 суди обох інстанцій виходили з наступного.

Відповідач є власником автомобіля Mercedes-Benz р. н. НОМЕР_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу від 07.09.2010, а позивач є власником автомобіля Tayota Land Cruiser 120 Prado, р. н. НОМЕР_2 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу від 01.03.2011.

Біля 04:30 год. 03.06.2017 за адресою: м. Київ, вул. Данькевича, 16 із-за займання належного відповідачеві автомобіля Mercedes-Benz р. н. НОМЕР_1 вогонь перекинувся на належний позивачеві автомобіль та інші автомобілі, що призвело до пошкодження автомобілів при пожежі.

У провадженні Деснянського УПГУНП у м. Києві перебуває кримінальне провадження № 0007165 від 03.06.2017 за ч. 2 ст. 194 КК України.

Відповідно до висновку експерта від 13.04.2018 № 14-441, складеного в кримінальному провадженні № 0007165 від 03.06.2017 за ч. 2 ст. 194 КК України, осередок пожежі знаходився в автомобілі Mercedes-Benz р. н. НОМЕР_1 , а саме в зоні, яка включає в себе: праву частину моторного відсіку; праву частину переднього бамперу; місце розміщення правого блоку фари. Причина виникнення пожежі є займання горючих матеріалів (гумові патрубки, шланги, ізоляція електричних проводів, пластикових елементів корпусу блоку фари тощо) в зоні осередку пожежі, внаслідок теплової дії електричної енергії (електрична дуга) на них у результаті виникнення короткого замикання електричних проводів електромережі автомобіля.

Відповідно до висновку експерта від 06.07.2017 № 11-1/345, складеного в кримінальному провадженні № 0007165 від 03.06.2017 за ч. 2 ст. 194 КК України на наданих на дослідження обвуглених речовин слідів нафтопродуктів і паливно-мастильних матеріалів не виявлено у межах чутливості використаних методів дослідження.

Відповідно до листа Деснянського РУГУДСНС України у м. Києві від 12.06.2017, ймовірна причина пожежі - виникнення аварійного режиму роботи в електромережі автомобіля Mercedes-Benz р. н. НОМЕР_1 внаслідок технічної несправності вузлів чи агрегатів автомобіля.

Згідно ст. ст. 1166, 1187, 1188 ЦК України, 1. Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. 2. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. 3. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом. 4. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом. 1. Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. 2. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. 3. Особа, яка неправомірно заволоділа транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, завдала шкоди діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, зобов`язана відшкодувати її на загальних підставах. 4. Якщо неправомірному заволодінню іншою особою транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом сприяла недбалість її власника (володільця), шкода, завдана діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, відшкодовується ними спільно, у частці, яка визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення. 5. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. 1. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. 2. Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 26.06.2020 у справі № 754/17640/18 за клопотання сторони відповідача була призначена судова пожежно-технічна експертиза для встановлення причин загорання автомобіля відповідача.

Однак, призначена судом експертиза не була проведена з причин відмови відповідача провести оплату цієї експертизи, а тому, ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 03.03.2021 у справі № 754/17640/18 було поновлено провадження.

Конкретних правових доказів, які б свідчили, що шкоди при пожежі було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого, відповідачем, як особою, яка здійснювала діяльність пов`язану з використанням, зберіганням, утриманням джерела підвищеної небезпеки та адвокатом відповідача суду не надано і судом таких доказів на час розгляду справи не здобуто.

З урахуванням викладеного суди обох інстанцій дійшли висновку, що саме відповідач має нести цивільно-правову відповідальність за шкоду, заподіяну внаслідок загорання його автомобіля.

Такого ж висновку дійшов і Київський апеляційний суд у своїй постанові від 17.06.2020, у справі № 754/17151/18, провадження № 22-ц/824/5721/2020 за позовом володільця іншого автомобіля, пошкодженого внаслідок вищевказаної пожежі, пред`явленого до ОСОБА_1 про стягнення шкоди.

Відповідно до звіту № 3410 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу від 03.06.2017, вартість матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу: Tayota Land Cruiser 120 Prado, р. н. НОМЕР_2 внаслідок ДТП станом на 03.06.2017 складає: 522701,94 грн.. При цьому, оцінювач визначив, що вартість матеріального збитку дорівнює ринковій вартості автомобіля.

За складання звіту № 3410 від 03.06.2017, позивач сплатив: 1000 грн., що підтверджується квитанцією № 3410 від 17.07.2017, яка ніким не спростована.

Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 № 6, постановлюючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, суд одночасно повинен обговорити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду.

Тому, позивача зобов`язано передати свій пошкоджений автомобіль відповідачеві, після відшкодування останнім збитків.

Підстав для застосування ст. 1193 ЦК України, судами обох інстанцій не встановлено.

09.06.2023 головуючому разом із справою № 754/17640/18 передано подану відповідачем заяву про перегляд рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами, яка до суду надійшла 30.05.2023, підписана 25.05.2023 і на пошту здана 26.05.2023, а також до цієї заяви додано клопотання з проханням про визнання поважними причин пропуску строку про перегляд рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами та поновлення цього строку.

Ухвалою суду від 09.06.2023 відкрито провадження у справі за заявою заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами.

27.07.2023 до суду від відповідача надійшла заява про виправлення помилки у клопотанні та заява про уточнення прохальної частини заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами та в якій заявник/відповідач просив: задовольнити заяву про перегляд судового рішення за ново виявленими; скасувати рішення Деснянського районного суду м. Києва від 20.05.2021 у справі № 754/17640/18 та ухвали нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Про час і місце розгляду справи всі учасники справи повідомлялись належним чином через повідомлені і доступні суду засоби зв`язку відповідно: поштою, електронною поштою, SMS, а також інформація про рух справи розміщується на офіційному сайті суду і є загальнодоступною.

У судовому засіданні заявник/відповідач і його адвокат підтримали клопотання про визнання поважними причин пропуску строку і поновлення строку для подання заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, а також саму заяву про перегляд рішення за нововиявленими обставинами і просили про їх задоволення.

Адвокат позивача заперечував проти задоволення клопотання про визнання поважними причин пропуску строку і поновлення строку для подання заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами та самої заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами.

Вислухавши заявника/відповідача, адвоката останнього та адвоката позивача, оглянувши матеріали справи № 754/14476/20 (за позовом ОСОБА_1 до Мерседес Бенц Груп АГ, ТОВ «Авто-Бренд» про відшкодування шкоди внаслідок недоліків продукції (дефекту продукції), дослідивши матеріали справи № 754/17640/18, суд у судовому засіданні встановив наступне.

Згідно ч. 1 і п. 1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України, 1. Рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами. 2. Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 424 ЦПК України, 1. Заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами може бути подано: 1) з підстави, визначеної пунктом 1 частини другої статті 423 цього Кодексу, - учасниками справи протягом тридцяти днів з дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про існування обставин, що стали підставою для перегляду судового рішення;

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 424 ЦПК України, 2. З урахуванням приписів частини першої цієї статті заява про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами може бути подана: 1) з підстави, визначеної пунктом 1 частини другої статті 423 цього Кодексу, - не пізніше трьох років з дня набрання таким судовим рішенням законної сили;

Згідно п. 6 ч. 3 ст. 426 ЦПК України, 3. До заяви додаються: 6) у разі пропуску строку на подання заяви - клопотання про його поновлення.

Згідно ч. 3 - ч. 7 ст. 429 ЦПК України, 3. За результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може: 1) відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі; 2) задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення; 3) скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду. За результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами Верховний Суд може також скасувати судове рішення (судові рішення) повністю або частково і передати справу на новий розгляд до суду першої чи апеляційної інстанції. 4. У разі відмови в задоволенні заяви про перегляд рішення, ухвали, постанови за нововиявленими або виключними обставинами суд постановляє ухвалу. У разі задоволення заяви про перегляд судового рішення з підстав, визначених частиною другою, пунктами 1, 3 частини третьої статті 423 цього Кодексу, та скасування судового рішення, що переглядається, суд: 1) ухвалює рішення - якщо переглядалося рішення суду; 2) постановляє ухвалу - якщо переглядалася ухвала суду; 3) приймає постанову - якщо переглядалася постанова. Верховний Суд за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з підстави, визначеної пунктом 2 частини третьої статті 423 цього Кодексу, приймає постанову. 5. Судове рішення, прийняте за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, видається або надсилається учасникам справи у порядку, передбаченому статтею 272 цього Кодексу. 6. З набранням законної сили новим судовим рішенням втрачають законну силу судові рішення інших судів у цій справі. 7. Судове рішення, ухвалене за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, може бути переглянуте на загальних підставах.

Згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України, 4. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної в постанові від 03.08.2022 у справі № 910/11027/18: «5.2. Здійснюючи процедуру перегляду остаточного судового рішення за нововиявленими обставинами суд має переглянути раніше ухвалене рішення лише в межах нововиявлених обставин. Підставою такого перегляду є не недоліки розгляду справи судом (незаконність та (або) необґрунтованість судового рішення, постанови чи ухвали, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки її учасники не знали про цю обставину та, відповідно, не могли підтвердити її у суді. Тобто перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами спрямований не на усунення судових помилок, а на перегляд судового рішення у вже розглянутій справі з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення такого рішення (постанова Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2020 року у справі № 19/028-10/13, провадження № 12-158гс19, (пункти 7.4-7.5)). 5.3. Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи, існували на час її розгляду, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин. Питання про те, які обставини вважати істотними, є оціночним. Суд вирішує його у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення так, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим (постанова Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року у справі № 726/938/18). 5.4. Нововиявленими є обставини, які: входять до предмета доказування у відповідній справі; обґрунтовують вимоги або заперечення сторін; можуть вплинути на висновки суду про права й обов`язки її учасників або мають інше істотне значення для правильного вирішення спору; існували на час розгляду справи, рішення в якій переглядається; спростовують фактичні дані, покладені в основу такого рішення; не були встановлені, коли суд ухвалював це рішення; не були та не могли бути відомі на час розгляду справи особі, яка звертається із заявою про перегляд рішення; стали відомими тільки після його ухвалення (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 січня 2019 року у справі № 127/10129/17, провадження № 14-549зц18 (пункт 26)). 5.5. Не є нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці доказів, які вже оцінив суд у процесі розгляду справи. Крім того, судове рішення не можна переглядати у зв`язку з нововиявленими обставинами у разі, якщо обставини, передбачені процесуальним законом, відсутні, а також якщо ці обставини були або могли бути відомі заявникові на час розгляду справи (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 січня 2019 року у справі № 127/10129/17, провадження № 14-549зц18 (пункти 27, 28)). 5.6. Не належать до нововиявлених нові обставини, які виникли або змінилися після ухвалення судом рішення, доказ, який підтверджує обставини, що виникли після рішення, або нове обґрунтування позовних вимог чи заперечень проти позову; не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися судами у процесі розгляду справи (постанова Великої Палати Верховного Суду від 14 квітня 2021 року у справі № 9901/819/18, провадження № 11-430заі20 (пункт 6.38)). 5.7. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) процедура поновлення розгляду справи за нововиявленими обставинами на вимогу сторони провадження для виправлення помилок правосуддя, як така, не суперечить положенням Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року за умови відсутності зловживання. У цьому контексті ЄСПЛ неодноразово наголошував, що сама по собі наявність у національних законодавствах процедура перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами не суперечить праву на справедливий судовий розгляд та принципу правової визначеності, якщо зазначений вид перегляду використовується для виправлення помилок правосуддя (рішення ЄСПЛ від 18 листопада 2004 року у справі "Правєдная проти Росії", від 06 грудня 2005 року у справі "Попов проти Молдови" № 2). 5.8. Процедура поновлення розгляду справи за нововиявленими обставинами має бути використана у спосіб, сумісний із пунктом 1 статті 6 Конвенції. 5.9. Ключовим для розуміння природи зазначеного виду перегляду судових рішень є тлумачення поняття "нововиявлені обставини". ЄСПЛ зауважує, що процедура скасування судового рішення за нововиявленими обставинами передбачає, що віднайдено докази, які раніше не були об`єктивно доступними та які можуть призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка вимагає скасування судового рішення, має довести, що вона не мала можливості надати суду докази до закінчення судового розгляду і що такі докази мають вирішальне значення для справи. 5.10. Системний аналіз практики ЄСПЛ щодо перегляду судових рішень дозволяє зробити висновок, що нововиявленими обставинами можуть бути визнані обставини, які: а) існували під час розгляду справи судом; б) не були відомими суду та учасникам справи під час розгляду справи судом; в) мають істотне значення для справи і можуть призвести до іншого результату судового розгляду (тобто, коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте) (рішення ЄСПЛ від 26 червня 2018 року у справі "Industrial Financial Consortium Investment Metallurgical Union проти України", від 09 червня 2011 року у справі "Желтяков проти України"). 5.11. Враховуючи викладене вище, як за чинним процесуальним законодавством, так і за сталою практикою ЄСПЛ, до нововиявлених обставин належать факти об`єктивної дійсності, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного розв`язання спору. 5.12. Визначені законодавчо як нововиявлені, ці обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення. Такі обставини мають бути відповідним чином засвідчені, тобто підтверджені належними і допустимими доказами. Суд вправі змінити або скасувати судове рішення за нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини впливають на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається. 5.13. Отже, процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку із нововиявленими обставинами передбачає існування доказу або факту, який має значення для з`ясування обставин справи, раніше не був відомий, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. 5.29. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який вимагає щоб остаточне рішення суду не ставилось під сумнів. Цей принцип передбачає також повагу до судових рішень. Згідно з ним жодна сторона не може вимагати перегляду остаточного й обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду справи та постановлення у ній нового рішення. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру (рішення ЄСПЛ від 09 червня 2011 року у справі "Желтяков проти України").5.35. У рішенні ЄСПЛ від 19 квітня 1993 року у справі "Краска проти Швейцарії" вказано, що ефективність справедливого розгляду досягається тоді, коли сторони процесу мають право представити перед судом ті аргументи, які вони вважають важливими для справи. При цьому такі аргументи мають бути "почуті", тобто ретельно розглянуті судом. Іншими словами, суд має обов`язок провести ретельний розгляд подань, аргументів та доказів, поданих сторонами. У рішеннях ЄСПЛ від 26 жовтня 1984 року у справі "Де Куббер проти Бельгії" та від 28 жовтня 1998 року у справі "Кастілло Альгар проти Іспанії" наголошується на тому, що правосуддя має не тільки чинитися, також має бути видно, що воно чиниться. На кону стоїть довіра, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість. Якщо помилка національного суду щодо питань права або факту є настільки очевидною, що її можна кваліфікувати як "явну помилку" (тобто помилку, якої б не міг припуститися розумний суд) вона може порушити справедливість провадження (рішення ЄСПЛ від 15 листопада 2007 року у справі "Хамідов проти Росії"). 5.41. Велика Палата Верховного Суду звертає увагу і на те, що при розгляді справи принципи змагальності учасників процесу та рівності між собою є основоположними. Засада рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом забезпечує гарантії доступності правосуддя та реалізації права на судовий захист, закріпленого в частині першій статті 55 Конституції України. Ця засада є похідною від загального принципу рівності громадян перед законом, визначеного частиною першою статті 24 Основного Закону, і стосується, зокрема, сфери судочинства. Рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом передбачає єдиний правовий режим, який забезпечує реалізацію їхніх процесуальних прав. ЄСПЛ приділяє особливу увагу дотриманню аналізованих принципів як невід`ємної складової права на справедливий суд, практичне застосування яких відбувається при досліджені доказів та оскарженні невмотивованих рішень суду, коли влучні аргументи сторін судом просто проігноровані. Рішенням від 23 червня 1993 року у справі "Руїз-Матеос проти Іспанії" ЄСПЛ вказав, що принцип змагальності процесу означає, що кожній стороні повинна бути надана можливість ознайомитися з усіма доказами та зауваженнями, наданими іншою стороною, а також, що вкрай важливо, відповісти на них. 5.44. ЄСПЛ неодноразово зазначав, що навіть якщо національний суд володіє певною межею розсуду, віддаючи перевагу тим чи іншим доводам у конкретній справі та приймаючи докази на підтримку позицій сторін, суд зобов`язаний мотивувати свої дії та рішення (рішення ЄСПЛ від 05 лютого 2009 року у справі "Олюджіч проти Хорватії"). Принцип справедливості, закріплений у статті 6 Конвенції, порушується, якщо національні суди ігнорують конкретний, доречний та важливий довід, наведений заявником (рішення ЄСПЛ від 03 липня 2014 року у справі "Мала проти України", від 07 жовтня 2010 року у справі "Богатова проти України"). Право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді "заслухані", тобто належним чином вивчені судом (рішення ЄСПЛ від 21 березня 2000 року у справі "Дюлоранс проти Франції", від 07 березня 2006 року у справі "Донадзе проти Грузії"). Завданням національних судів є забезпечення належного вивчення документів, аргументів і доказів, представлених сторонами (рішення ЄСПЛ від 19 квітня 1994 року у справі "Ван де Гурк проти Нідерландів"). Якщо подані стороною доводи є вирішальними для результату провадження, такі доводи вимагають прямої конкретної відповіді за результатом розгляду (рішення ЄСПЛ від 09 грудня 1994 року у справі "Руїс Торіха проти Іспанії", від 23 червня 1993 року у справі "Руїз-Матеос проти Іспанії"). 5.48. Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ процедура поновлення розгляду справи за нововиявленими обставинами на вимогу сторони провадження для виправлення помилок правосуддя як така, не суперечить положенням Конвенції за умови відсутності зловживання (рішення ЄСПЛ від 18 листопада 2004 року у справі "Правєдная проти Росії", від 06 грудня 2005 року у справі "Попов проти Молдови" № 2). Однак, при цьому ЄСПЛ наголошує, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, потрібно тлумачити в світлі Преамбули до Конвенції, яка проголошує принцип верховенства права як частину спільної спадщини держав-учасниць. Одним з аспектів принципу верховенства права є принцип правової певності, який, окрім іншого, передбачає, що якщо суд ухвалив остаточне рішення по суті спору, таке рішення не може бути піддане перегляду (рішення ЄСПЛ від 28 жовтня 1999 року у справі "Брумареску проти Румунії"). Цей принцип встановлює, що жодна сторона не вправі ставити питання про перегляд остаточного судового рішення, яке набрало чинності, лише задля нового судового розгляду й нового рішення по суті. Перегляд судового рішення не повинен бути замаскованою апеляційною процедурою, а саме лише існування двох позицій щодо способу вирішення спору не є підставою для повторного судового розгляду. Відхилення від цього принципу допустимі лише за наявності виняткових обставин (рішення ЄСПЛ від 24 червня 2003 року у справі "Рябих проти Росії", від 09 червня 2011 року у справі "Желтяков проти України"). Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні, а також те, що цей доказ є вирішальним (рішення ЄСПЛ від 18 листопада 2004 року у справі "Правєдная проти Росії").».

У заяві про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, заявник/відповідач, як на нововиявлену обставину посилається на те, що під час розгляду справи № 754/14476/20, йому 26.04.2023 стало відомо, що загорання автомобіля Mercedes-Benz р. н. НОМЕР_1 відбулось внаслідок діяльності людини (підпалу) і не пов`язано з функціонуванням ТЗ, що є істотною для справи обставиною, що не була і не могла бути відомою сторонам і суду під час розгляду справи № 754/17640/18.

Перевіряючи доводи заявника/відповідача суд у судовому засіданні встановив наступне.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 09.11.2020 у справі № 754/14476/20 (суддя: Таран Н.Г.) відкрито провадження.

У справі № 754/14476/20 (суддя: Таран Н.Г.) 13.03.2023 до суду надійшов висновок експерта № 1-15/02 за результатами проведення пожежно-технічної експертизи, складений 15.02.2023 та згідно якого: Найбільш ймовірною причиною виникнення пожежі 03.06.2017 в автомобілі Mercedes-Benz ML р. н. НОМЕР_1 (2008 року випуску), стало займання пароповітряної суміші, яка утворилася при випаровуванні займистої рідини з його зовнішніх поверхонь правої частини переднього та середини заднього бамперів, а також з дорожнього покриття автомобільної стоянки безпосередньо біля даного АТЗ від дії на вказану суміш теплової енергії, подібної енергії полум`я сірника, запальнички, смолоскипу тощо, яка виникла внаслідок діяльності людини і не пов`язана з функціонуванням транспортного засобу.

Складання висновку експерта № 1-15/02 за результатами проведення пожежно-технічної експертизи, складеного 15.02.2023 ініційовано Mercedes-Benz Group AG.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 14.07.2023 у справі № 754/14476/20 (суддя: Таран Н.Г.) позов залишено без розгляду за заявою представника позивача.

Перевіряючи доводи щодо поважності причин пропуску, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 424 ЦПК України, тридцяти денного строку для подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими з дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про існування обставин, що стали підставою для перегляду судового рішення суд у судовому засіданні встановив наступне.

У справі № 754/14476/20 (суддя: Таран Н.Г.) висновок експерта № 1-15/02 до суду надійшов 13.03.2023, а також до клопотання про долучення даного висновку експерта додано письмові докази надсилання цього висновку ОСОБА_4, однак у матеріалах справи № 754/14476/20 немає конкретних задокументованих правовими доками даних про отримання ОСОБА_4 даного висновку експерта.

Згідно протоколу судового засідання у справі № 754/14476/20 (суддя: Таран Н.Г.) від 16.03.2023 головуючим лише оголошувались клопотання про долучення висновків експертів і розгляд справи за протокольною ухвалою суду було відкладено на 15:30 год. 26.04.2023. Чи був долучений до матеріалів справи саме 16.03.2023 висновок експерта № 1-15/02 у протоколі судового засідання не вказано.

Разом з тим, сама по собі внесена до протоколу судового засідання ухвала суду від 16.03.2023 у справі № 754/14476/20 (суддя: Таран Н.Г.) про відкладення розгляду справи дає правові підстави для висновку, що в судовому засіданні 16.03.2023 по суті ніякі процесуальні рішення, окрім, як відкладення розгляду справи, судом не приймались.

17.03.2023 адвокат Харченко М.В. знайомився з матеріалами справи № 754/14476/20 (суддя: Таран Н.Г.), однак, як вказує адвокат Харченко М.В. на час його ознайомлення з матеріалами справи № 754/14476/20 (суддя: Таран Н.Г.) висновку експерта № 1-15/02 у матеріалах справи не було і ці доводи адвоката Харченко М.В. не спростовані конкретними правовими доказами.

Згідно протоколу судового засідання у справі № 754/14476/20 (суддя: Таран Н.Г.) від 26.04.2023 в цей день судове засідання проводилось і в цьому судовому засіданні вирішувались по суті процесуальні питання в тому числі і питання щодо доручення додаткових доказів.

Зі слів адвоката Харченко М.В. саме 26.04.2023 ним на руки від представника відповідача у справі № 754/14476/20 (суддя: Таран Н.Г.) вперше було отримано копію висновку експерта № 1-15/02.

Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України, 6. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суду не надано конкретних, належним чином задокументованих та беззаперечних доказів, що ОСОБА_4 і його адвокатові Харченко М.В. про наявність висновку експерта № 1-15/02 стало відомо раніше ніж 26.04.2023.

З урахуванням викладеного, клопотання про визнання поважними причин пропуску та поновлення строку на подання заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами задовольняється.

Згідно ч. 1, ч. 4 - ч. 7 ст. 81 ЦПК України, 1. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 4. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. 5. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. 6. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 7. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 11.06.2020 у справі № 757/1782/18: «Засадничими принципами цивільного судочинства є змагальність та диспозитивність, що покладає на позивача обов`язок з доведення обґрунтованості та підставності усіх заявлених вимог, саме на позивача покладається обов`язок надати належні та допустимі докази на доведення власної правової позиції. Застосовуючи принцип диспозитивності, закріплений у статті 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Отже, саме позивач, як особа, яка на власний розсуд розпоряджається своїми процесуальними правами на звернення до суду за захистом порушеного права, визначає докази, якими підтверджуються доводи позову та спростовуються заперечення відповідача проти позову, доводиться їх достатність та переконливість. За своєю природою змагальність судочинства засновується на розподілі процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Розподіл процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності втілюється у площині лише прав та обов`язків сторін. Отже, принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.».

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 12.08.2021 у справі № 438/1673/13-ц: «Згідно з практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони.».

ЄСПЛ вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006).

Практика ЄСПЛ виходить з того, що реалізовуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух (рішення ЄСПЛ від 16.12.1992 у справі Жоффр де ля Прадель проти Франції).

Висновки експертів, покладені в основу рішення Деснянського районного суду м. Києва від 20.05.2021 у справі № 754/17640/18 та постанови Київського апеляційного суду від 22.06.2022 та висновок експерта № 1-15/02 за результатами проведення пожежно-технічної експертизи, складений 15.02.2023 у справі № 754/14476/20 (суддя: Таран Н.Г.), стосуються однієї і тієї ж події, є ймовірними і по суті протилежними та висновок експерта № 1-15/02 за результатами проведення пожежно-технічної експертизи, складений 15.02.2023 у справі № 754/14476/20 (суддя: Таран Н.Г.) має істотні обставини для правильного вирішення справи № 754/17640/18, що не були встановлені судами першої і другої інстанції у справі № 754/17640/18 та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Обставини ймовірності причини виникнення пожежі 03.06.2017 в автомобілі Mercedes-Benz ML р. н. НОМЕР_1 (2008 року випуску), внаслідок займання пароповітряної суміші, яка утворилася при випаровуванні займистої рідини з його зовнішніх поверхонь правої частини переднього та середини заднього бамперів, а також з дорожнього покриття автомобільної стоянки безпосередньо біля даного АТЗ від дії на вказану суміш теплової енергії, подібної енергії полум`я сірника, запальнички, смолоскипу тощо, яка виникла внаслідок діяльності людини і не пов`язана з функціонуванням транспортного засобу, судами першої та апеляційної інстанцій у справі № 754/17640/18 не перевірялися і не встановлювалися та в сукупності з іншими доказами суди також не досліджували і не аналізували.

Зазначені нововиявлені обставини є істотними, оскільки входять в предмет доказування у справі, впливають на обґрунтованість позовних вимог в частині визначення наявності чи відсутності підстав для цивільно-правової відповідальності саме відповідача.

Не встановлення судами обох інстанцій у справі № 754/17640/18 цих обставин призвело до існування судових рішень, які заявником обґрунтовано поставлено під сумнів. Після оцінки аргументів заявника, що доводять наявність обставин, що не були і не могли бути відомими ні йому, ні судам першої і апеляційної інстанцій, а відхилення доводів на користь перегляду рішення за екстраординарною процедурою суперечитиме принципу "res judicata" як однієї з найважливіших засад гарантування державою реалізації права людини на справедливий суд, тому скасування рішення Деснянського районного суду м. Києва від 20.05.2021 у справі № 754/17640/18 за нововиявленими обставинами є виправданим та обґрунтованим, а також відповідатиме меті і завданням судочинства.

Такої ж правової позиції дотрималась і Велика Палата Верховного Суду у вищевказаній постанові від 03.08.2022 у справі № 910/11027/18, а саме в пунктах: 5.54. - 5.56. цієї постанови.

З урахуванням викладеного, рішення Деснянського районного суду м. Києва від 20.05.2021 у справі № 754/17640/18 скасовується за нововиявленими обставинами.

Згідно ст. 105 ЦПК України, 1. Призначення експертизи судом є обов`язковим у разі заявлення клопотання про призначення експертизи обома сторонами. Призначення експертизи судом є обов`язковим також за клопотанням хоча б однієї із сторін, якщо у справі необхідно встановити: 1) характер і ступінь ушкодження здоров`я; 2) психічний стан особи; 3) вік особи, якщо про це немає відповідних документів і неможливо їх одержати.

Судом у судовому засіданні зверталась увага учасників справи на наявність двох протилежних висновків експертів з одного і того ж питання, а саме щодо причини виникнення пожежі.

Доводи адвоката позивача про те, що висновок експерта № 1-15/02 складено на замовлення учасника справи № 754/14476/20 (суддя: Таран Н.Г.) і експерт не попереджався про кримінальну відповідальність за ст. 384 і ст. 385 КК України, не дають жодних правових підстав для висновку про неправильність цього висновку експерта № 1-15/02.

Клопотань про призначення експертизи учасники справи не заявляли та просили про остаточне вирішення справи судом на підставі наявних у матеріалах справи доказів.

При ухваленні нового рішення суд виходить з наступного.

Згідно ст. 263 ЦПК України, 1. Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 2. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. 3. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. 4. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. 5. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 6. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу.

Наявність протилежних висновків експертів і спроможність яких правовими доказами учасниками справи не спростована щодо причин виникнення пожежі позбавляє суд можливості на виконання ч. 6 ст. 81 ЦПК України дійти однозначного висновку щодо наявності чи відсутності підстав для притягнення особи до цивільно-правової відповідальності.

Зі слів сторони заявника/відповідача кримінальне провадження не завершено і ці доводи стороною позивача не спростовувались.

Суду на час вирішення справи не надано конкретних та беззаперечних доказів про втрату можливості встановити причини пожежі, встановлення якої призведе до визначення наявності чи відсутності саме правових підстав для притягнення саме відповідача до цивільно-правової відповідальності.

За таких обставин у задоволенні позову відмовляється за недоведеністю позовних вимог, що саме відповідач має нести відповідальність за виникнення самої пожежі та цивільну правову відповідальність за шкоду заподіяну внаслідок пожежі.

Згідно ч. 1 і ч. 2 ст. 141 ЦПК України, 1. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 2. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 263-265 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Задовольнити клопотання про поновлення строку на подання заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами.

Поновити строк на подання заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами.

Задовольнити заяву про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Деснянського районного суду м. Києва від 20.05.2021 у справі № 754/17640/18, залишеного без змін постановою Київського апеляційного суду від 22.06.2022, скасувати рішення Деснянського районного суду м. Києва від 20.05.2021 у справі № 754/17640/18 та ухвали нове рішення за яким відмовити в задоволенні позову ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до позову адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 ).

Судові витрати покласти на позивача.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СУДДЯ: