Житомирський апеляційний суд
Справа №285/59/23 Головуючий у 1-й інст. Васильчук О. В.
Категорія 53 Доповідач Павицька Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2023 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого Павицької Т. М.,

суддів Трояновської Г.С., Галацевич О.М.

розглянув у спрощеному письмовому провадженні без виклику сторін в м. Житомирі цивільну справу №285/59/23 за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега-Гарант» про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом внаслідок ДТП, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Баранівського районного суду Житомирської області від 14 червня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Васильчук О.В. в м. Баранівка,

в с т а н о в и в :

У січні 2023 року ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з АТ «Страхова компанія «Мега Гарант»: - 13 000,00 грн страхового відшкодування за шкоду пов`язану з тимчасовою втратою працездатності ОСОБА_1 ; - 20 882,21 грн страхового відшкодування за шкоду пов`язану з лікуванням ОСОБА_1 ; - 1694,11 грн страхового відшкодування моральної шкоди; - 20 000 грн витрат на професійну правову допомогу.

В обґрунтування позову зазначає, що 11.09.2021 о 09 год 50 хв по вул. Звягельській в м. Баранівка Новоград-Волинського району Житомирської області сталося ДТП за участі мотоцикла «Viper», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 та пасажира ОСОБА_1 . Вказує, що внаслідок ДТП ОСОБА_1 заподіяні середньої тяжкості тілесні ушкодження. Стверджує, що за фактом даного ДТП СВ Новоград-Волинським РВП ГУ НП в Житомирській області матеріали про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000605.

Зазначає, що 13.09.2021 ОСОБА_1 було госпіталізовано у КНП «Новоград Волинське міськрайонне територіальне медичне об`єднання» з діагнозом: «закритий перелом правого ліктьового відростка. Ускладнена поверхнева рана голови». Стверджує, що за час лікування позивачу було надано відповідне лікування та 29.09.2021 виписано для продовження лікування амбулаторного по місцю проживання. Вказує, що 18.10.2021 ОСОБА_1 поступив у травматологічне відділення в КНП «Новоград Волинське міськрайонне територіальне медичне об`єднання» з діагнозом: «закритий МОС перелом правого ліктьового відростка. Запальний інфільтрат (бурсит) правового ліктьового суглобу. Видалення металофіксатора». Зазначає, що ОСОБА_1 була надана медична допомога та 15.11.2021 він був виписаний для продовження лікування у травматолога поліклініки по місцю проживання.

Вказує, що в ході проведеного досудового розслідування, органами слідства було встановлено, що порушення водієм ОСОБА_3 вимог п.12.4 та п.12.9б Правил дорожнього руху знаходиться у прямому причинному зв`язку із виникненням даної дорожньо транспортної пригоди та її наслідків. Стверджує, що станом на день подання позову у Баранівському районному суді Житомирської області триває судове провадження по даному ДТП (справа №273/389/22).

Зазначає, що станом на дату ДТП, цивільно правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією забезпеченого транспортного засобу «Viper», д.н.з. НОМЕР_1 , була застрахована у відповідача відповідно до договору №205419982. Вказує, що 04.04.2022 представник позивача звернувся до відповідача із заявою про настання страхового випадку та вимогою про виплату страхового відшкодування, а саме: 8800,00 грн - відшкодування шкоди, пов`язаної із втратою працездатності ОСОБА_1 , 20882,21 грн - відшкодування витрат на лікування, та 1484,11 грн - відшкодування моральної шкоди. Зазначає, що 01.07.2022 відповідач письмово повідомив представника позивача про необхідність надання додаткових документів, а також повідомив, що призупиняє розгляд заяви на виплату страхового відшкодування до отримання рішення суду, яке набере законної сили у кримінальному провадженні №0000605. Враховуючи вищевикладене та оскільки АТ «СК «Мега Гарант» не виплачено страхове відшкодування просив задовольнити позов ОСОБА_1 в повному обсязі.

Рішенням Баранівського районного суду Житомирської області від 14 червня 2023 року у задоволені позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, у якій просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позов ОСОБА_1 в повному обсязі.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що оскаржуване рішення є незаконним, необґрунтованим та таким, що ухвалене із неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. Вказує, що висновок суду першої інстанції про те, що позивач зобов`язаний надати вирок суду в кримінальному провадженні, ухвали про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанови у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сила, є помилковими, оскільки обов`язок відшкодувати потерпілому завдану шкоду виникає у страховика незалежно від наявності вини водія забезпеченого транспортного засобу. Зазначає, що матеріалами кримінального провадження чітко визначено особу, яка порушила правила дорожнього руху, що стало наслідком заподіяння ОСОБА_1 тілесних ушкоджень. Враховуючи вищевикладене просить скасувати рішення Баранівського районного суду Житомирської області від 14 червня 2023 року та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позов ОСОБА_1 в повному обсязі та стягнути на користь останнього 30 000 грн судових витрат на професійну правничу допомогу.

Справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в порядку ч.1 ст.369 ЦПК України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно із ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що 11.09.2021 о 09 год 50 хв по вул. Звягельській в м. Баранівка Новоград-Волинського району Житомирської області сталося ДТП за участі мотоцикла «Viper», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 та пасажира ОСОБА_1 .

На момент ДТП цивільна відповідальність водія транспортного засобу мотоцикла «Viper», д.н.з. НОМЕР_1 була застрахована в АТ «СК «Мега-Гарант» згідно полісу №205419982.

Внаслідок ДТП ОСОБА_1 заподіяні середньої тяжкості тілесні ушкодження, що підтверджується виписками із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого.

У зв`язку з цим, позивач поніс витрати на лікування, що підтверджується копіями долучених до матеріалів справи квитанцій.

Відповідно до довідок КНП «Новоград Волинське міськрайонне територіальне медичне об`єднання» №511 та №52 від 13.06.2022 вбачається, що ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні у період з 13.09.2021 по 29.09.2021 та з 18.10.2021 по 15.11.2021.

04 квітня 2022 року представник ОСОБА_1 ОСОБА_4 звернувся до АТ «СК «Мега-Гарант» за виплатою страхового відшкодування.

Листом №01-07/8 від 01.07.2022 АТ «СК «Мега-Гарант» повідомило представника ОСОБА_1 ОСОБА_4 про необхідність надання належним чином оформлених документів та про зупинення строків розгляду заяви, так як заявником не додано документів які підтверджують вину ОСОБА_3 , роз`яснено, що розгляд заяви буде поновлено після отримання відповідних документів.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що рішення відповідача про відмову у виплаті страхового відшкодування ОСОБА_1 не приймалося, а лише повідомлено про необхідність надання належним чином оформлених документів та про зупинення строків розгляду заяви, що підтверджується змістом поданого позивачем листа. Крім того, суд першої інстанції виходив з того, що на момент звернення позивача до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування, в порядку кримінального судочинства встановлювалися обставини ДТП від 11.09.2021 та на момент звернення до суду з відповідним позовом, рішення, за наслідками розгляду відповідної справи, ще не прийнято.

Перевіряючи законність оскаржуваного рішення, колегія суддів враховує наступне.

Предметом розгляду даного спору є відшкодування шкоди заподіяне ушкодженням здоров`я внаслідок ДТП, в порядку страхового відшкодування. Ці правовідносини врегульовано нормами ЦК України та Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Стаття 1166 ЦК України передбачає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

У частинах першій та другій статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, що її заподіяла. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки (пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК України).

За статтею 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом.

Разом із тим, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.

Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно із спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Зокрема, статтею 3 цього Закону передбачено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників.

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону).

За статтею 6 Закону страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Статтею 22 Закону визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує в установленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок ДТП, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого (пункт 23.1 статті 23 Закону).

Відповідно до висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц (провадження №14-176цс18), у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди.

Встановлено, що на момент ДТП, яке сталося 11 вересня 2021 року цивільна відповідальність водія транспортного засобу мотоцикла «Viper», д.н.з. НОМЕР_1 була застрахована в АТ «СК «Мега-Гарант» згідно полісу №205419982.

Внаслідок ДТП ОСОБА_1 були заподіяні середньої тяжкості тілесні ушкодження, що підтверджується випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №6129 та випискою-епікриз із медичної карти стаціонарного хворого №8385 (21).

На момент звернення позивача до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування, в порядку кримінального судочинства встановлювалися обставини ДТП від 11.09.2021 та на момент звернення до суду з відповідним позовом, рішення, за наслідками розгляду відповідної справи, ще не прийнято.

Разом з тим, у пункті 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» судам роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Аналогічну правову позицію висловив і Верховний Суд України у постанові №6-145цс12 від 05.12.2012.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2019 року у справі №465/4287/15 (провадження №14-406цс19), зазначено, що у Законі України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачено обов`язкового досудового порядку врегулювання питання з приводу виплати страхового відшкодування, особа, яка вимагає такої виплати, за власним розсудом може звернутися із заявою безпосередньо до страховика, з дотриманням вимог, передбачених у статті 35 названого Закону, чи звернутися безпосередньо до суду.

Отже, цивільно-правова відповідальність за шкоду, заподіяну в результаті дії джерела підвищеної небезпеки настає без вини її заподіювача. Тому страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку.

При цьому наявність чи відсутність у страховика обов`язку з виплати страхового відшкодування замість завдавача шкоди не є предметом розгляду в кримінальному провадженні. Тому відсутність судового рішення у кримінальному провадженні не може бути підставою для відмови в задоволенні позовних вимог потерпілої особи до страховика про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про право позивача на отримання страхового відшкодування, оскільки встановлення вини у даному випадку не має значення для здійснення виплати.

Щодо стягнення страхового відшкодування за шкоду пов`язану з тимчасовою втратою працездатності та за шкоду пов`язану з лікуванням.

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності потерпілим відшкодовуються не отримані доходи за підтверджений закладом охорони здоров`я час втрати працездатності. Доходи потерпілого оцінюються для непрацюючої повнолітньої особи у розмірі, не меншому розміру мінімальної заробітної плати, встановленої чинним законодавством.

Вбачається, що відповідно до довідок КНП «Новоград Волинське міськрайонне територіальне медичне об`єднання» №51 та №52 від 13.06.2022 ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні у період з 13.09.2021 по 29.09.2021 та з 18.10.2021 по 15.11.2021.

З матеріалів справи також слідує, що ОСОБА_1 не працевлаштований.

Відповідно до ст.8 ЗУ «Про державний бюджет України на 2021 рік» мінімальна заробітна плата у період з 01.01.2021 по 30.11.2021 визначена у сумі 6000 грн.

Відтак, розмір відшкодування шкоди пов`язаної з тимчасовою втратою працездатності ОСОБА_1 складає:

- за період з 13.09.2021 по 29.09.2021 17 днів х 200 грн (за 1 день із розрахунку 6000 грн : 30 днів) = 3400 грн.;

- за період з 18.10.2021 по 31.10.2021 14 днів х 193,55 грн (за 1 день із розрахунку 6000 грн : 31 день) = 2709,70 грн.;

- за період з 01.11.2021 по 15.11.2021 15 днів х 200 грн (за 1 день із розрахунку 6000 грн : 30 днів) = 3400 грн. В загальному розмірі 9 509,70 грн., яка підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 з АТ «СК «Мега Гарант».

Відповідно до пункту 23.1 ст.23 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок ДТП є, зокрема, шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого.

У зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я (пункт 24.1 ст.24 Закону).

Аналогічну норму містить частина перша ст.1195 ЦК України, яка передбачає, що фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому, зокрема, додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Як зазначалося вище, ОСОБА_1 у період з 13.09.2021 по 29.09.2021 та з 18.10.2021 по 15.11.2021 знаходився на стаціонарному лікування, у зв`язку з заподіянням йому тілесних ушкоджень, внаслідок ДТП, в результаті чого останній поніс витрати на лікування.

Зі змісту листа КНП «Новоград Волинське міськрайонне територіальне медичне об`єднання» №767 від 13.06.2022 адресованому представнику Ткачука Б.В. Мелеху вбачається перелік лікарських засобів, що були призначенні ОСОБА_1 за період перебування на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні.

Копіями долучених до справи квитанцій на загальну суму 20 882,21 грн підтверджено розмір витрат здійснених на лікування, у зв`язку із заподіянням ОСОБА_1 тілесних ушкоджень, отриманих внаслідок ДТП 11.09.2021.

Відтак, заявлена позивачем сума 20 882,21 грн., як понесена на лікування доведена належними та допустимими доказами, а тому підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 з АТ «СК «Мега Гарант».

Щодо відшкодування моральної шкоди.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання моральної шкоди іншій особі (пункт 3 частини другої статті 11 ЦК України).

Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди (пункт 9 частини другої статті 16 ЦК України).

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я (частина перша та пункт 1 частини другої статті 23 ЦК України).

Виходячи з положень статей 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права компенсація моральної шкоди повинна відбуватися в будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства (пункт 92 постанови Великої Палати Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі №216/3521/16-ц).

Згідно зі статтею 26-1 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час ДТП, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

З врахуванням фактичних обставин справи, характеру та обсягу спричинених моральних страждань, принципів справедливості, добросовісності та розумності, колегія суддів дійшла висновку про стягнення з АТ «СК «Мега Гарант» на користь ОСОБА_1 моральної шкоди, визначивши її розмір у сумі 1519,60 грн (5% від суми страхового відшкодування (20 882,21 грн + 9 509,70 грн).

Щодо витрат на професійну правову допомогу.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

- розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи, професійна правнича допомога ОСОБА_1 у суді першої та апеляційної інстанції надавалася адвокатами адвокатського об`єднання «Всеукраїнський центр адвокатських розслідувань ДТП «Автопоміч» Мелехом Д.О. та Лабик Р.Р. на підставі замовлення на надання професійної правничої допомоги від 26.12.2022 та договору про надання професійної правничої (правової) допомоги №3Д777 від 23.02.2022.

На підтвердження факту надання професійної правничої допомоги представником ОСОБА_1 ОСОБА_2 за вищевказаним договором надано до суду детальний опис робіт (наданих послуг) та їх вартість, за змістом якого вбачається, що ОСОБА_1 була надана наступна правова допомога: консультація 1 год/3000 грн.; підготовчі дії спрямовані на подання позовної заяви в суд 2 год/6000 грн.; підготовка та подання позовної заяви 3 год/9000 грн.; оскарження рішення суду першої інстанції 4 год/12000 грн. Всього витрачено 10 год вартістю 30000 грн.

Колегія суддів погоджується з тим, що загальний розмір витрат на правову допомогу в сумі 30 000 грн підтверджений належними та допустимими доказами.

Разом з тим, оцінюючи обґрунтованість понесених ОСОБА_1 витрат на правову допомогу, враховуючи складність справи, час, необхідний для вчинення дій та надання послуг, зазначених в детальному описі робіт до договору про надання професійної правничої допомоги від 26.12.2022, колегія суддів приходить до висновку про те, що справедливим буде зменшення розміру витрат, понесених на надання професійної правничої допомоги до 10000 грн.

Враховуючи вищевикладене, оцінивши всі докази у їх сукупності, враховуючи принцип справедливості рішення суду, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення позову та стягнення на користь ОСОБА_5 - 9 509,70 грн страхового відшкодування за шкоду пов`язану з тимчасовою втратою працездатності; - 20 882,21 грн страхового відшкодування за шкоду пов`язану з лікуванням; - 1519,60 грн страхового відшкодування моральної шкоди; - 10 000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Таким чином, доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, рішення ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права і порушенням норм процесуального права, відтак підлягає скасуванню у відповідності до ст. 376 ЦПК України, з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Приймаючи нове судове рішення про часткове задоволення позову, апеляційний суд у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України вирішує питання щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору. Оскільки його апеляційну скаргу задоволено на 89,70% (з 35 576,32 грн до 31 911,51 грн), то з АТ «СК «Мега Гарант» на користь держави підлягає стягненню судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції у розмірі 1444,52 грн.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Баранівського районного суду Житомирської області від 14 червня 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення про часткове задоволення позову.

Стягнути з акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега Гарант» на користь ОСОБА_1 9509,70 грн - страхового відшкодування шкоди, пов`язаної з тимчасовою втратою працездатності, 20 882,21 грн - страхового відшкодування, пов`язаного із витратами на лікування, 1519,60 грн - моральної шкоди.

В решті позов залишити без задоволення.

Стягнути з акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега Гарант» на користь ОСОБА_1 10 000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Стягнути з акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега Гарант» на користь держави 1444,52 грн судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді