Справа № 202/5288/18
Провадження № 2/202/11/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2023 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Слюсар Л.П.,

за участю секретаря - Пеки Д.В.

представника відповідача - ОСОБА_3.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпро цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «НЬЮ ФАЙНЕНС СЕРВІС» до ОСОБА_1 , третя особа: Публічне акціонерне товариство «Ідея Банк», про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач у серпні 2018 року звернувся до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, провадження у якій було відкрито ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Зосименко С.Г. від 14.09.2018 року.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилаючись на те, що 15.09.2014 року між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № Z03.199.72104, за яким останній отримав кредит у розмірі 100 000 грн., зі сплатою 3% річних, з погашенням кредиту та процентів у терміни, передбачені встановленим Кредитним договором графіком щомісячних платежів. Станом на 31.12.2015 року відповідач не повернув банку отриманий кредит та не сплатив нараховані відсотки та комісію на загальну суму 115551,68 грн.

31.12.2015 року між ПАТ «Ідея Банк» та ТОВ «Факторингова компанія «Рантьє» укладено Договір факторингу № 31/12-2, згідно якого до останнього перейшло право грошової вимоги за Кредитним договором № Z03.199.72104 від 15.09.2014 року.

28.02.2017 року між ТОВ «Факторингова компанія «Рантьє» та ТОВ «Фінансова компанія «Серет», яке змінило назву на ТОВ «Нью Файненс Сервіс» було укладено Договір факторингу № 28/0-1, у відповідності до умов якого відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором № Z03.199.72104 від 15.09.2014 року.

Станом на дату відступлення права вимоги заборгованість відповідача за кредитним договором становила 107751,68 грн., що складається з: 82932,30 грн. - заборгованість за кредитом, 24819,38 грн. - заборгованість по процентам та комісією.

Після відступлення права вимоги відповідачем здійснено сплат на загальну суму 17000,00. Останній платіж (з зарахуванням по Кредитному договору) здійснено 23.07.2018 року. Станом на 06.08.2018 року заборгованість за кредитним договором становить: 90751,68 грн., що складається з: 82932,30 грн. - заборгованість за кредитом, 7819,38 грн. - заборгованість по процентам та комісією.

Просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 90751,68 грн. та судові витрати по справі у розмірі 1762 грн.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.12.2018 року справа розподілена судді Слюсар Л.П., ухвалою якої від 13 грудня 2018 року прийнято до провадження та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Протокольною ухвалою суду від 20.06.2019 року в якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на стороні позивача, було залучено ПАТ «Ідея Банк» та прийнята відмова позивача в частині заявлених позовних вимог. Відповідно до заяв від 16.05.2019 року та 22.05.2019 року, у зв`язку з частковою сплатою відповідачем заборгованості, позивач зменшив розмір позовних вимог та просив суд стягнути із відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 81151,68 грн. та судовий збір в розмірі 1762 грн.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22 жовтня 2019 року здійснено перехід розгляду справи в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19 березня 2020 року зустрічна позовна заява ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк», третя особа ТОВ «Нью Файненс Сервіс» про визнання недійсним та таким, що не підлягає виконанню кредитний договір №Z03.199.7 від 15.09.2014 року - повернута заявнику.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27 жовтня 2020 року витребувані докази по справі.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 січня 2021 року зупинено провадження у цивільній справі за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Нью Файненс Сервіс» до ОСОБА_1 , третя особа: Публічне акціонерне товариство «Ідея Банк», про стягнення заборгованості за кредитним договором до набрання законної сили рішення суду по цивільній справі №202/4967/20 за позовною заявою ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк», третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Нью Файненс Сервіс», про визнання кредитного договору недійсним та таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28 лютого 2023 року поновлено провадження у цивільній справі.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11 липня 2023 року закрито підготовче провадження у справі.

Представник позивача в судове засідання не з`явився. Про час і місце слухання справи повідомлялись належним чином. Відповідно до первинної позовної заяви просили суд проводити розгляд справи за відсутності представника позивача. В подальшому неодноразова подавали заяви про відкладення слухання справи.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Вказав, що позивач є неналежним позивачем по справі. Також в провадженні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська перебуває на розгляді цивільна справа за позовом відповідача щодо визнання недійсними договорів факторингу. Звернув увагу суду на те, що відповідач до лютого 2019 року сплачував ПАТ «Ідея Банк» кошти в рахунок погашення кредиту. Просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Представник третьої особи ПАТ «Ідея Банк» в судове засідання не з`явився. Про час і місце слухання справи повідомлялись належним чином. Про причину неявки суд не повідомили. Заяв та клопотань не надійшло.

Суд, заслухавши представника відповідача, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне:

Судом установлено, що 15 вересня 2014 року між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № Z03.199.72104, відповідно до умов якого банк надав позивачу кредит (грошові кошти) на поточні потреби в сумі 100000 грн. на строк 60 місяців зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 3% річних від залишкової суми кредиту та плати за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в розмірі 2,3% від початкової суми кредиту.

Відповідно до меморіальних ордерів від 15 вересня 2014 року Банком на рахунок ОСОБА_1 перераховані грошові кошти в сумі 100 000,00 грн., які, в свою чергу, були перераховані в сумі 69 391,03 грн. та в сумі 19 893,79 грн. на інші рахунки позивача, а також в сумі 10 715,18 грн. - в рахунок сплати страхового платежу (т.1а.с.12-13).

Банк свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит на умовах, передбачених Кредитним договором, в свою чергу відповідач не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йому кредит в строки передбачені Договором.

В подальшому, 31 грудня 2015 року між ПАТ «Ідея Банк» та ТОВ «Факторингова компанія «Рантьє» був укладений договір факторингу № 31/12-2, відповідно до якого банк відступив факторинговій компанії право вимоги за кредитним договором №Z03.199.72104, укладеним із ОСОБА_1 .

Відповідно до додатку №2 до Договору факторингу №21/12-2 від 31.12.2015 року, згідно з Актом прийому-передачі прав вимог: Клієнт: Публічне акціонерне товариство «Ідея Банк» в особі Голови правління Власенка М.В. передав, Фактор: ТОВ «Факторингова компанія Рантьє», в особі директора Понеділка Андрія Григоровича, прийняв права вимоги до боржника ОСОБА_1 в сумі 115551,68 грн., з яких: 82932,30 грн. - сума заборгованості за основним боргом; 32619,38 грн. - сума заборгованості за відсотками та комісіями.

Крім того, 28 лютого 2017 року між ТОВ «Факторингова компанія «Рантьє» та ТОВ «Фінансова компанія «Серет» був укладений договір факторингу № 28/02-1, відповідно до якого право вимоги на кредитним договором №Z03.199.72104 відступлено ТОВ «Фінансова компанія «Серет», назву якого змінено на ТОВ «Нью Файненс Сервіс».

Згідно зі Статутом Товариства з обмеженою відповідальністю «Нью Файненс Сервіс», товариство утворилося внаслідок зміни назви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Серет» і є правонаступником всіх його прав і обов`язків.

Відповідно до Витягу з Додатку №2 до Договору факторингу згідно №25/01-1 від 28 лютого 2017 року згідно з Актом прийому-передачі прав: Клієнт: Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Рантьє», в особі директора Понеділка Андрія Григоровича, передав, Фактор: ТОВ «Фінансова компанія «СЕРЕТ», в особі директора Нагача Володимира Мироновича, прийняв права вимоги до боржника ОСОБА_1 в сумі 107751,68 грн., з яких: 82932,30 грн. - сума заборгованості за основним боргом; 24819,37 грн. - сума заборгованості за відсотками та комісіями.

Згідно з Дозволом на відчуження придбаних Прав вимоги від 06.02.2017 №12.42/12498 ПАТ «Ідея Банк» надав дозвіл «ТОВ «ФК «РАНТЬЄ» на відчуження придбаних за Договором факторингу Прав вимоги.

Відповідно до наданої позивачем Довідки-розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № Z03.199.72104 від 15.09.2014 року борг станом на 14.05.2019 року складає за тілом кредиту 81151,68 грн.

Виниклі спірні правовідносини між сторонами у справі, регулюються наступними нормами права.

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, ч.2 ст.1054 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок повернути кредит частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини Кредитодавець має право вимагати дострокового частини кредиту, що залишилася та сплатити процентів.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти ( ч.1 ст.1048 ЦК України) .

Згідно зі ст.1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.

Відповідно до ч. 1ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з ч.1 ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.1 ст.599 ЦК, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з ч.1 ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 626 ч.1 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст.628 ЦК України,зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ч.1 ст.641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору . Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Відповідно до ч.2 ст.642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги тим, що всупереч умовам Кредитного договору,, Відповідач не виконував свого зобов`язання. Після відступлення права грошової вимоги до Відповідача, останній здійснив незначні платежі для погашення кредитної заборгованості на рахунок первісного кредитора.

Відповідно до Правової позиції, яка висловлена Верховним судом України від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15 «боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. Неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі».

Як встановлено з матеріалів справи, зобов`язання відповідача щодо сплати кредиту та відсотків за ним виконувались з порушенням умов договору та кредитор скористався правом дострокового повернення кредиту.

В судовому засіданні встановлено, що в провадженні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська перебувала цивільна справа №202/4967/20 за позовною заявою ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк», третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Нью Файненс Сервіс» про визнання кредитного договору недійсним та таким, що не підлягає виконанню. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 жовтня 2021 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 09 червня 2022 року рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 жовтня 2021 року залишено без змін.

Постановою Верховного суду від 19 вересня 2022 року постанова Дніпровського апеляційного суду від 09 червня 2022 року залишена без змін.

При розгляді справи встановлено, що як убачається з матеріалів справи, АТ "Ідея Банк" на виконання ухвали Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22 березня 2021 року надало суду належним чином завірені: виписки по транзитних рахунках ОСОБА_1 ; копію договору факторингу № 31/12-2 від 31 грудня 2015 року; копію витягу з Додатку № 2 - Акт приймання-передачі прав вимоги до боржників до договору факторингу № 31/12-2.

Також, ТОВ "Нью Файненс Сервіс" надало суду оригінали меморіальних ордерів від 15 вересня 2014 року про перерахування банком на рахунок ОСОБА_1 грошових коштів в сумі 100 000,00 грн., які, в свою чергу, були перераховані в сумі 69 391,03 грн. та в сумі 19 893,79 грн. на інші рахунки позивача, а також в сумі 10 715,18 грн. - в рахунок сплати страхового платежу.

Щодо посилання позивача на відступлення прав вимоги за кредитним договором без його повідомлення та згоди як боржника, то колегія Дніпровського апеляційного суду звернула увагу, що за положеннями статей 516, 517 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Отже, заміна кредитора у зобов`язанні не припиняє самого зобов`язання та не впливає на дійсність основного правочину.

Крім того, колегія суддів звернула увагу, що питання про належне чи неналежне виконання сторонами зобов`язань за договором кредиту, право вимоги за яким передавалося за договором факторингу, підлягає дослідженню у межах спору про стягнення заборгованості. Сам по собі факт укладення договору факторингу не створює для позичальника безумовного обов`язку сплатити борг саме у такому розмірі, який зазначено в цьому договорі під час його виконання. У разі отримання відповідної вимоги від нового кредитора, боржник не позбавлений права висловлювати свої заперечення проти такої вимоги на підставі наявних у нього доказів за основним зобов`язанням, що виникло на підставі кредитного договору.

З урахуванням викладеного, ОСОБА_1 не доведено, що договором факторингу № 31/12-2 від 31 грудня 2015 року порушено його права, з підстав заявлених у позові.

Позивач не надав належних доказів на підтвердження виконання в повному обсязі умов кредитного договору ані первісному, ані новому кредитору.

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Суд не приймає до уваги твердження представника відповідача щодо неналежного позивача по справі, оскільки це спростовується наданими позивачем доказами по справі.

Так ПАТ «Ідея Банк» надано дозвіл «ТОВ «ФК «РАНТЬЄ» на відчуження придбаних за Договором факторингу прав вимоги, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Нью Файненс Сервіс», утворилося внаслідок зміни назви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Серет» і є правонаступником всіх його прав і обов`язків останнього.

Враховуючи, що з матеріалів справи вбачається, що відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, про що свідчить наявність заборгованості, доказів на спростування доводів позивача та суми заборгованості відповідач суду не надав, у зв`язку з чим суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №Z03.199.72104 від 15.09.2014 року в розмірі 81151,68 грн., з яких: 81151,68 грн. - сума заборгованості по тілу кредиту.

Підстав для звільнення ОСОБА_1 від сплати зазначеної суми судом не встановлено.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі статті 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до рішення «Проніна проти України» № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року, пункт 1 статті 6 Конвенції (995_004 ) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 1762 грн.00 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.509, 526,530, 549,610, 611,612, 625,626, 629, 634, 1054, 1055 ЦК України, ст. ст. 4,13,19,141,259,263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «НЬЮ ФАЙНЕНС СЕРВІС» (01004, м. Київ, вул. Васильківська, буд.23В, » до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ), третя особа: Публічне акціонерне товариство «Ідея Банк» (79008, м. Львів, вул. Валова,11, ) про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «НЬЮ ФАЙНЕНС СЕРВІС» (01004, м. Київ, вул. Васильківська, буд.23В, » заборгованість за кредитним договором в розмірі 81151 (вісімдесят одна тисяча сто п`ятдесят одна) грн.68 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «НЬЮ ФАЙНЕНС СЕРВІС» (01004, м. Київ, вул. Васильківська, буд.23В ) витрати по сплаті судового збору у сумі 1762 грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст складено 05.01.2024 року

Суддя Л.П. Слюсар