Справа № 466/8951/22 Головуючий у 1 інстанції: Ковальчук О.І.
Провадження № 22-ц/811/1176/23 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Шандри М.М.

суддів: Крайник Н.П., Левика Я.А.

розглянувши у м. Львові у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 20 грудня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів,

ВСТАНОВИЛА:

09.11.2022 ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, зареєстрованого 28 жовтня 2011 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №3226, визначення місця проживання доньки разом з матір`ю, а також про стягнення з ОСОБА_1 на її користь аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 5000,00 (п`ять тисяч) гривень щомісячно, починаючи з дня подачі позову з 09 листопада 2022 року, до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування позовних вимог покликалася на те, що 28 жовтня 2011 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 був зареєстрований шлюб. Від спільного шлюбу у них народилась донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Однак, сторони фактично припинили подружнє життя, не ведуть спільного господарства та проживають окремо. Спільне життя з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння між ними та розходження поглядів на сімейні відносини. За глибоким переконанням позивача, подальшого сенсу формально підтримувати шлюбні відносини немає. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі. Крім того, позивач вказувала на те, що відповідач сплачує кошти на утримання дитини в розмірі 1990 грн, але зважаючи на сьогоднішній рівень цін на продукти харчування, одяг, медикаменти, вартість гуртків, які відвідує дитина, цих коштів не вистачає, а тому просила стягувати аліменти в розмірі 5000 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 20 грудня 2022 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів - задоволено частково.

Розірвано шлюб між ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) та ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ), зареєстрований 28 жовтня 2011 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №3226.

Стягнуто з відповідача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 судовий збір в розмірі 992,40 гривень (дев`ятсот дев`яносто дві грн. сорок копійок).

Вирішено стягувати з ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ), аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 5000,00 грн (п`ять тисяч гривень) щомісячно, починаючи з дня подачі позову з 09 листопада 2022 року, до досягнення дитиною повноліття.

Допущено негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів за один місяць.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в дохід держави судовий збір в розмірі 992,40 гривень (дев`ятсот дев`яносто дві грн. сорок копійок).

У задоволенні решти вимог відмовлено.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 20 грудня 2022 року в частині стягнення аліментів оскаржив ОСОБА_1 .

Вважає рішення суду в частині визначення судом розміру аліментів у твердій грошовій сумі 5000,00 грн на утримання доньки ОСОБА_3 , незаконним, прийнятим без повного з`ясування обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм процесуального права і неправильним застосуванням норми матеріального права.

Проти розірвання шлюбу із ОСОБА_2 апелянт не заперечує, оскільки шлюб між ними існував формально і його розірвання в судовому порядку було їх спільним рішенням. Однак, про розгляд судом в цивільній справі № 466/8951/22 за позовом ОСОБА_2 , окрім вимоги про розірвання шлюбу, позовних вимог про визначення місця проживання дитини і стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання ОСОБА_3 , він дізнався після отримання рішення суду від 20.12.2022. З часу окремого проживання із ОСОБА_2 , він на утримання доньки ОСОБА_4 надавав кошти в розмірі 2000 грн щомісячно, які з врахуванням плати за поштовий переказ становили 1990 грн. Зазначає, що при прийнятті оскаржуваного рішення та визначенні розміру стягуваних аліментів на утримання дитини суд не досліджував і не взяв до уваги наявність у нього непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги. Суду першої інстанції не були відома обставина, а саме наявність на утриманні непрацездатних батьків та докази на її підтвердження, оскільки із-за названих ним причин, він був позбавлений можливості подати до суду відзив на позовну заяву та докази на підтвердження обставин про заперечення позовних вимог про розмір аліментів.

Просить рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 20.12.2022 в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , у твердій грошовій сумі в розмірі 5000,00 гривень щомісячно, починаючи з дня подачі позову скасувати, та ухвалити у цій частині нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 гривень щомісячно, починаючи з дня подачі позову.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не подано.

Згідно ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи, тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Згідно із ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).

Згідно із ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду таким вимогам відповідає.

Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до положення статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та інтересами батьків, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року по справі «Хант проти України»).

Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (ч. 1 ст. 181 СК України).

Відповідно до вимог ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Як вбачається з роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, наданих у п.17 Постанови від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до частини 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Судом встановлено, що між сторонами 28 жовтня 2011 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції був зареєстрований шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис №3226, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 від 28 жовтня 2011 року (а.с.5).

Від спільного шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_1 народилась донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.8).

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що враховуючи стан здоров`я дитини, матеріальне становище та стан здоров`я платника аліментів, відсутність у відповідача інших осіб та утриманні, а також інші обставини, які мають істотне значення для справи,оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що з відповідача слід стягувати на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі в розмірі 5000,00 (п`ять тисяч) гривень щомісячно, починаючи з дня подачі позову до досягнення дитиною повноліття.

З таким висновком суду колегія суддів погоджується повністю.

Судом першої інстанції було враховано сукупність всіх обставин, які мають істотне значення для визначення розміру аліментів. Суд вірно виходив з того, що відповідач є працездатним, зобов`язаний та спроможний надавати матеріальну допомогу дочці у такому розмірі, вважаючи цей розмір обґрунтованим, достатнім та таким, що відповідає потребам дитини.

Доказів на підтвердження неможливості сплати аліментів у визначеному судом розмірі до суду відповідачем не подано.

Доводи апеляційної скарги про те, що на утриманні ОСОБА_1 перебувають непрацездатні батьки, не може бути самостійною підставою для зменшення стягнутих судом першої інстанції аліментів, так як останні отримують пенсію від держави, а підстави вважати що останні потребують матеріальної допомоги відповідача у суду відсутні.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

В іншій частині рішення суду не оскаржується, тому апеляційним судом не переглядається.

Суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, правильно застосував матеріальний закон, дотримався процедури розгляду справи та вирішив спір у відповідності з чинним законодавством.

Рішення суду є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування немає.

Відповідно дост.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З врахуванням наведеного, апеляційний суд дійшов до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 20 грудня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено: 11.08.2023.

Головуючий

Судді