Справа № 347/127/23
Провадження № 2/347/182/23
У Х В А Л А

Іменем України

про закриття провадження у справі

09 серпня 2023 року м.Косів

Косівський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Кіцули Ю. С.,

за участю:

секретаря с/з Мошулі Т.В.,

представника позивача Линдюка С.С. (в режимі відеоконференції);

представника відповідача Коновал Р.О. (в режимі відеоконференції).

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Косівв порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом адвоката Линдюка С.С., що діє в інтересах ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвент» про припинення іпотечного договору та обтяження, -

в с т а н о в и в :

Стислий виклад доводів сторін.

Адвокат Линдюк С.С., що діє в інтересах ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвент» про припинення іпотечного договору та обтяження. В обґрунтування вимог покликався на те, що 06.06.2005 року між ОСОБА_1 та АКБ «Форум» укладено договір іпотеки №2617, зареєстрований нотаріусом Косівського РНО 06.06.2005 року, реєстраційний номер іпотеки 2053093. Предметом іпотеки є нерухоме майно, за адресою АДРЕСА_1 , номер РПВН 10675371. 06.06.2002 року приватним нотаріусом Григорчук Л.В. накладено обтяження у вигляді заборони на нерухоме майно, реєстраційний номер обтяження 2052964, підстава обтяження - договір іпотеки №2617 від 06.06.2005 року.

Також між АКБ «Форум» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки, для забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_1

10.02.2012 року Косівським районний судом було видано виконавчий лист №2-996/2012 про стягнення на користь АКБ «Форум» грошових коштів, а 13.04.2012 року Косівським ВДВС у Косівському районі відкрито виконавче провадження НОМЕР_2.

22.11.2018 року АКБ «Форум» відступив право вимоги за заборгованістю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Інвент».

На початку 2020 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 грошове зобов`язання за виконавчим листом було виконано, про що, винесено постанову про закриття виконавчого провадження НОМЕР_2.

03.09.2022 року та 07.09.2022 року представник позивача з метою досудового врегулювання спору, двічі звертався до ТзОВ «Фінансова компанія «Інвент» з адвокатським запитом щодо не зняття обтяження з нерухового майна та просив зняти таке обтяження, однак відповідач надав відповідь, що незважаючи на існування постанови про закриття виконавчого провадження, за ОСОБА_1 обліковується борг у розмірі 2 917. 09 грн.

На переконання представника позивача, дії відповідачів є неправомірними, оскільки заборгованість погашена, виконавче провадження завершено, а відтак відсутні підстави для існування обтяження на нерухоме майно, однак відповідач в добровільному порядку не вчиняє жодних дій щодо зняття обтяжень з нерухомого майна.

З цих підстав, представник позивача просив позов задовольнити, та визнати припиненим іпотечний договір №2617 від 06.06.2005 року, та припинити обтяження нерухомого майна що, за адресою АДРЕСА_1 , номер запису обтяження 2052964, реєстраційний номер обтяження 2052964 від 06.06.2005 року.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача заперечив позовні вимоги, та ствердив, що на дату подання відзиву ТзОВ «Фінансова компанія «Інвент» 31.01.2023 року направляло лист до Косівського РВДВС про надання інформації щодо перерахування коштів у виконавчому провадження ВП НОМЕР_2, але на дату подання відзиву жодної відповіді про виконання грошового зобов`язання та завершення виконавчого провадження, до відповідача не надходило. Також представник відповідача ствердив, що грошове зобов`язання було виражене в іноземній валюті, і оскільки сума заборгованості на той час не була не погашена, підстави для задоволення позову відсутні.

01.05.2023 року на адресу суду від представника відповідача надійшло клопотання про закриття провадження у справі на підставі п.2 ч.1 ст. 255 ЦПК України, з тих підстав, що 20.03.2023 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Данилів Т.Д. було припинено заборону відчуження та іпотеку предмета іпотеки. Вказані факти підтверджуються витягами з державного реєстру речових прав від 21.03.2023 року, копії яких додані до клопотання.

Позиція учасників в судовому засіданні.

В судовому засідання представник відповідача доводи клопотання про закриття провадження підтримав, та просив клопотання задовольнити, а провадження у справі закрити.

Представник позивача спершу клопотання заперечував, стверджуючи, що на час звернення до суду з позовом предмет спору існував. Якщо представник відповідача заявив клопотання про закриття провадження, то фактично він визнав позовні вимоги, а відтак на думку представника позивача Линдюка С.С., представник ТзОВ «Фінансова компанія «Інвент» слід було подати клопотання про визнання позову. На переконання представника Линдюка С.С. дії представника відповідача порушують доктрину суперечливої поведінки. На переконання представник позивача, ТзОВ «Фінансова компанія «Інвент» таким чином намагається уникнути відповідальності щодо компенсації судових витрат. На переконання представника позивача, саме бездіяльність відповідача змусила позивача звернутися з відповідним позовом до суду, а відтак він поніс судові витрати.

Під час розгляду клопотання, в судовому засіданні було встановлено дійсний предмет спору, а також ту обставину, що представником позивача некоректно було сформульовано позовні вимоги.

Так, відповідно до правових висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 18.09.2019 у справі № 695/3790/15-ц право іпотекодавця підлягає судовому захисту за його позовом шляхом визнання іпотеки такою, що припинена. Ефективним способом захисту порушених прав позивача має бути пред`явлення позову про визнання іпотеки такою, що припинена, оскільки щодо цього існує спір, а не визнання припиненим договору іпотеки, а також - про зняття заборони відчуження нерухомого майна та виключення відповідних записів з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек чи шляхом припинення зобов`язання за договором.

Вказаний правовий висновок висловив Верховний Суд України ще у постанові від 04 лютого 2015 року у справі № 6-243цс14.

Отже, в судовому засіданні, судом встановлено, що зі змісту зазначених підстав позову є очевидним те, що представник позивача Линдюк С.С. , звертаючись до суду, обґрунтовував свої вимоги припиненням саме іпотеки за іпотечним договором як правовідношення, тобто похідного зобов`язання, а не самого договору іпотеки, як домовленості чи документа, тобто застосованої в іншому сенсі категорії «договір».

Тому належним способом захисту прав іпотекодавця є саме визнання іпотеки за іпотечним договором, такою, що припинена, а не визнання припиненим іпотечного договору, як вказав в резолютивній частині позовної заяви представник позивача Линдюк С.С.

Некоректне, з точки зору лінгвістики, формулювання вимог позову не може бути перешкодою для захисту порушеного права особи, яка звернулася до суду, оскільки надміру формалізований підхід щодо дослівного розуміння вимог позову, як реалізованого способу захисту, суперечить завданням цивільного судочинства, якими є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Отже, в судовому засіданні представник позивача Линдюк С.С. після з`ясування дійсних підстав та предмета позову, а також з врахуванням правових висновків суду визнав, що дійсно на час розгляду вказаного клопотання відсутній предмет спору, оскільки іпотека є припиненою, а обтяження знято. У зв`язку з цим, представник позивача Линдюк С.С. не заперечував, щодо задоволення клопотання про закриття провадження у справі з підстав відсутності предмета спору.

Проте представник позивача, просив вирішити питання судових витрат, зокрема повернути суму сплаченого судового збору, та стягнути в рахунок компенсації витрати на правову допомогу в розмірі 22 000 гривень. Свої вимоги в цій частині обґрунтував тим, що якби не бездіяльність відповідача, то не довелось би звертатись з відповідним позовом до суду, і врегулювати питання можна було в позасудовому порядку. На підтвердження понесених витрат на правову допомогу, представник позивача надав всі підтверджуючі документи.

Представник відповідача Коновал Р.О. вимоги представника позивача про стягнення судових витрат заперечив. Зазначив, що численна судова практика в тому числі і Верховного Суду не передбачає стягнення судових витрат, при вирішенні питання про закриття провадження у справі. А відтак в задоволенні цієї вимоги представника позивача просив відмовити.

Процесуальній дії у справі.

Ухвалою Косівського районного суду від 19.01.2023 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 прийнято до розгляду, відкрито провадження в порядку загального позовного провадження, та призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 25.04.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду справи по суті.

Ухвалами суду від 06.02.2023року, 22.02.2023 року, 22.03.2023 року, 24.04.2023 року, 26.04.2023 року, 19.05.2023 року, 29.06.2023 року постановлено проводити розгляд справи за участю сторін в режимі відеоконференції.

Ухвалами суду від 23.01.2023 року, 19.04.2023 року клопотання учасників провадження про участь в режимі відеоконференції залишено без розгляду, з підстав недотримання вимог ст. 212 ЦПК України.

Ухвалою підготовчого судового засідання від 25.04.2023 року відмовлено в задоволенні клопотання про закриття провадження.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового провадження, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

06.06.2005 року між АКБ «Форум» та ОСОБА_1 укладено іпотечний договір. Предметом договору є нерухоме майно: дерев`яний житловий будинок, АДРЕСА_2 . Вказаний іпотечний договір посвідчено нотаріусом Косівського районного нотаріального округу Григорчук Л.В. та зареєстровано в реєстрі №2617.

Згідно вказаного договору 06.06.2005 року нотаріусом Григорчук Л.В. накладено заборону на відчуження зазначеного в договорі приміщення дерев`яного цеху, який належить ОСОБА_1 , до припинення договору, та зареєстровано в реєстрі за № 2618. (а.с.16-21).

Згідно копії постанови про закінчення виконавчого провадження від 31.01.2020 року закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-996/2012 виданого 10.02.2012 року (а.с.21).

Згідно копії Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, щодо об`єкта нерухомого майна зареєстровано іпотеку щодо житлового будинку по АДРЕСА_1 , номер запису про іпотеку 29065068. Згідно параметру запитів щодо заборони відчуження, щодо вказаного нерухомого майна накладена заборона на відчуження (а.с. 27-28).

Згідно копії витягу з державного реєстру речових прав обтяження щодо нерухомого майна, а саме: житлового будинку по АДРЕСА_1 , реєстраційний номер обтяження:2052964 від 06.06.2005 року, - обтяження припинено. Відомості внесено до реєстру 21.03.2023 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Данилів Т.Д. Індексний номер рішення 66856019 (а.с.203).

Згідно копії витягу з Державного реєстру речових прав іпотека за іпотечним договором, що посвідчений приватним нотаріусом Косівського районного нотаріального округу Григорчук Л.В. від 06.06.2023 року за реєстровим номером 2617 є припиненою (а.с.204).

Норми права які застосував суд.

Згідно з п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, зокрема, якщо відсутній предмет спору.

Закриття провадження у справі це форма закінчення розгляду цивільної справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Поняття «юридичний спір» має тлумачитися широко, з урахуванням підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, ЄСПЛ зазначив, що відповідно до духу Конвенції поняття «спір про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Предмет спору це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Предмет позову розуміють як певну матеріально-правову вимогу позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Підстави позову це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Правові підстави позову це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

З огляду на викладене відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або спірні питання врегульовано самими сторонами.

Суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і після відкриття провадження у справі, коли на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20.09.2021 р. в справі № 638/3792/20 (провадження № 61-3438сво21) зроблено висновок, що: «відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб. Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання. Суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення за умови, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань».

Мотивована оцінка суду, за результатами розгляду справи.

Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених доказів, а також з врахуванням позиції учасників судового провадження, які визнали, що згідно копії витягу з державного реєстру речових прав обтяження щодо нерухомого майна, а саме: житлового будинку по АДРЕСА_1 , реєстраційний номер обтяження:2052964 від 06.06.2005 року, - обтяження припинено. Відомості внесено до реєстру 21.03.2023 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Данилів Т.Д. Індексний номер рішення 66856019 (а.с.203), а згідно копії витягу з Державного реєстру речових прав іпотека за іпотечним договором, що посвідчений приватним нотаріусом Косівського районного нотаріального округу Григорчук Л.В. від 06.06.2023 року за реєстровим номером 2617 є припиненою (а.с.204).

Таким чином, на момент розгляду даної цивільної справи, іпотека є припиненою, обтяження знято, а отже з огляду на положення п.2 ч.1 ст. 255 ЦПК України провадження у справі підлягає до закриття, оскільки відсутній предмет спору.

Отже клопотання представника відповідача Коновал Р.О. підлягає до задоволення.

Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Щодо розподілу судових витрат.

Окрім того, у відповідності до ч. 2 ст. 255 ЦПК України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Відповідно до п.5 ч.1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Враховуючи той факт, що при зверненні до суду з позовом, позивач сплатив судовий збір у розмірі 2 147 гривень 20 копійок, такий підлягає поверненню позивачу згідно квитанції до платіжної інструкції №40012285 від 13 січня 2023 року.

Щодо розміру судових витрат на правову допомогу.

Оцінюючи обґрунтованість заявлених вимог про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правову допомогу, суд враховує, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (ч.3 ст.133 ЦПК України).

Суд виходить із диспозиції ч.1 ст. 137 ЦПК України, у відповідності до якої витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Так, згідно ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Згідно з п. 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.09 р. № 23-рп/2009 у справі № 1-23/2009 правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Отже, з викладеного слідує, що до правової допомоги належать: консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво тощо.

Конституційний Суд України зазначив і про те, що гарантування кожному права на правову допомогу в контексті ч. 2 ст.3, ст.59 Конституції України покладає на державу відповідні обов`язки щодо забезпечення особи правовою допомогою належного рівня. Такі обов`язки обумовлюють необхідність визначення в законах України, інших правових актах порядку, умов і способів надання цієї допомоги.

За змістом положень статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05 липня 2012 року № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України", від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України", від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України", від 30 березня 2004 року у справі "Меріт проти України", заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

На підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16.

З приводу наведеного приймається до уваги те, що суд не має права втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. Водночас, в силу вимог процесуального закону суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат (у даному випадку, за наявності заперечень учасника справи), що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документу, витрачений адвокатом час тощо є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Так, у справі «East/West Alliance Limited» проти України» Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. В пункті 269 рішення у цій справі Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування судових витрат суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені договором на правову допомогу, актами приймання-передачі наданих послуг, платіжними документи про оплату таких послуг та розрахунком таких витрат.

Крім того, у п.154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

На підтвердження понесених витрат представником відповідача надано суду розрахунок судових витрат на правову допомогу, загальна вартість робіт склала 22 000 гривень, договір №ВДА03/09/21 від 03.09.2021 року, акт наданих послуг №1 від 23.03.2023 року (а.с.128).

Оцінюючи співмірність та якість підготовлених документів, суд звертає увагу, що згідно змісту позовних вимог, такі були дещо некоректно сформульованими, що було з`ясовано в судовому засіданні, і про, що сам представник позивача Линдюк С.С. в судовому засіданні визнав, після роз`яснення йому правових висновків Верховного Суду та з`ясування дійсного предмету позовних вимог. Крім того, суд звертає увагу, що представник позивача дійсно витратив свій час на готування заяв про участь в режимі відеоконференції, однак ухвалами суду від 23.01.2023 року, та 24.01.2023 року (а.с.37, 44) в задоволенні клопотань було відмовлено з підстав невідповідності вимогам ст. 212 ЦПК України.

Отже виходячи з розміру гонорару, визначеного стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовлених документів (позовної заяви та клопотань про участь в режимі відеоконференції), витрачений адвокатом час тощо, суд доходить переконання про зменшення розміру витрат на правову допомогу до 17 000 гривень.

На переконання суду, такий розмір витрат на правову допомогу, враховуючи якість надання та підготовлення представником позивача документів є обґрунтованим, справедливим і співмірним зі складністю справи.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 13, 49, 142, 255, 256, 353 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Заяву представника ТзОВ «Фінансова компанія «Інвент» Коновал Руслана Олександровича задовольнити.

Провадження у справі 347/127/23, провадження, 2/347/182/23, за позовом адвоката Линдюка С. С., що діє в інтересах ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвент» про припинення іпотечного договору та обтяження - закрити, у зв`язку із відсутністю предмету спору.

Повернути позивачу ОСОБА_1 (78640, с. Космач, Косівського району Івано- Франківської області, РНОКПП НОМЕР_1 ) сплачену суму судового збору в розмірі 2 147 (дві тисячі сто сорок сім) гривень 20 копійок, згідно квитанції до платіжної інструкції № 40012285 від 13 січня 2023 року.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвент» (01001, м. Київ, вул. Панаса Мирного, 28-А, офіс 151, Київська область, е-mail: ) на користь ОСОБА_1 (78640, с. Космач, Косівського району Івано- Франківської області, РНОКПП НОМЕР_1 ) - 17 000 гривень витрат за надання професійної правничої допомоги.

Роз`яснити сторонам, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Апеляційна скарга подається до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 14 серпня 2023 року.

Суддя Ю.С. Кіцула