Справа № 509/238/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2023 року Овідіопольський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Кириченко П.Л.

при секретарі Осадченко С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Овідіополь, Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,-

учасники цивільного провадження по справі:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 , та її представник адвокат Криворучко В.О.,

ВСТАНОВИВ:

14 січня 2022 року до судді Овідіопольського районного суду Одеської області Кириченко П.Л. надійшла вищевказана позовна заява. Предметом позову є об`єкти нерухомого майна, які перебувають на території Одеського (кол. Овідіопольського) району Одеської області.

Позиція сторін

В обґрунтуванні своїх позовних вимог позивач зазн ачив, що 27 жовтня 2007 року між сторонами був укладений шлюб, який розірваний рішенням Приморського районного суду міста Одеси від 25.10.2018 року по справі №522/13764/18. Під час шлюбу сторонами були накопичені спільні грошові кошти на карткових рахунках ОСОБА_2 , якими вона після розірвання шлюбу розпорядилася на власний розсуд та придбала земельну ділянку і, розташований на ній житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідачка у добровільному порядку поділ майна здійснити не бажає, а тому позивач просить визнати спільним сумісним майном подружжя земельну ділянку і житловий будинок та виділити йому частину нерухомого майна.

В ході судового розгляду позивач фактично підтримав свої позовні вимоги .

Відповідачка копію позову та матеріали до нього отримала належним чином та відповідно до ст.179 ЦПК України подала до суду відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що вона позов не визнає та просить відмовити у його задоволенні в повному обсязі. В обґрунтування своїх доводів відповідачка зазначає, що грошові кошти, які знаходилися на карткових рахунках ОСОБА_2 є її особистою власністю, а нерухоме майно вона придбала після розірвання шлюбу, а тому на нього не розповсюджується право спільної сумісної власності подружжя.

Відповідачка та її представник до суду не з`явилися, про дату та час судового засідання повідомлені належним чином.

Враховуючи те, що сторони про час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому порядку, але без відповідних обґрунтованих підстав до суду не з`явилися, суд вважає за можливе розглянути справу без їх участі за наявними у справі доказами на підставі ч. 2ст. 247 ЦПК України не здійснюючи фіксування судового процесу.

Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, приходить до наступних висновків.

Рух справи.

14 січня 2022 року позивач звернувся до Овідіопольського районного суду Одеської області з вищевказаним позовом.

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 14 січня 2022 року відкрито провадження по даній справі.

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 06.01.2022р. в якості забезпечення позову був накладений арешт на: частину земельної ділянки загальною площею 0,05 га, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:005:2498, яка належить ОСОБА_2 ; частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 123,3кв.м., житлова 57,9 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_2 .

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 24 лютого 2022 року закрито провадження по даній справі, у зв`язку з відмовою позивача від позову.

Постановою Одеського апеляційного суду від 22 листопада 2022 року ухвала Овідіопольського районного суду Одеської області від 24 лютого 2022 року скасована, справа направлена для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Обставини, які встановлені судом

27 жовтня 2007 року між сторонами ОСОБА_1 , який мешкає за адресою АДРЕСА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_2 , яка мешкає за адресою АДРЕСА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) укладено шлюб, який зареєстровано у третьому ВРАЦС Приморського РУЮ м.Одеси, актовий запис №563. На підставі рішення Приморського районного суду міста Одеси від 25.10.2018 року по справі №522/13764/18 шлюб між сторонами розірвано.

В період з 15.08.2018р. по 28.11.2018р. на картковий рахунок ОСОБА_2 НОМЕР_3 були отримані грошові кошти в сумі 120 395 доларів США.

За Договором купівлі-продажу від 14.01.2019 року, укладеним між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Куркан Г.М., зареєстрованим в реєстрі за № 32 ОСОБА_2 придбала житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами загальною площею 123,3кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 .

За Договором купівлі-продажу від 14.01.2019 року, укладеним між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Куркан Г.М., зареєстрованим в реєстрі за № 35 ОСОБА_2 придбала земельну ділянку загальною площею 0,05 га, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , земельна ділянка № НОМЕР_4 , кадастровий номер :02:005:2498.

21.02.2022 року ОСОБА_1 подав до суду заяву про відмову від позову, в якій зазначив, що 19.01.2022р. постановою Верховного Суду у справі №509/3010/19 визначено особистою власністю ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 120 395 доларів США, які були нею отримані на картковий рахунок НОМЕР_3 в період з 01.01.2018р. по 28.11.2018р.

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 24 лютого 2022 року заяву позивача було задоволено та закрито провадження по даній справі.

Не погодившись з вказаною ухвалою суду, позивач подав апеляційну скаргу та просив суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 24 лютого 2022 року, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Вказані дії ОСОБА_1 фактично свідчать про підтримання позовних вимог та наполяганні на розгляду справи по суті.

Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Доводи позивача про те, що в період з 01.01.2018р. по 28.11.2018р. під час його сумісного проживання та перебування у шлюбі з ОСОБА_2 ними були накопичені спільні грошові кошти в сумі 120 395 доларів США, які зберігалися на картковий рахунок ОСОБА_2 НОМЕР_3 спростовуються постановою Верховного Суду від 19.01.2022р. та постановою Одеського апеляційного суду від 07.10.2021 року по справі №509/3010/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, якими встановлено, що кошти в сумі 120 395 доларів США є особистою власністю ОСОБА_2 .

Судом встановлено та не оспорюється сторонами, що земельна ділянка загальною площею 0,05 га, та розташований на ній житловий будинок загальною площею 123,3кв.м., які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 були придбані ОСОБА_2 після розірвання шлюбу.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч.1 та ч.2 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно ст.80 ч.1 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

При цьому позивач відповідно до ст.ст.77, 78, 80 ЦПК України не надав суду належних, допустимих та достатніх доказів права спільної сумісної власності ОСОБА_1 до ОСОБА_2 на земельну ділянку загальною площею 0,05 га, та розташований на ній житловий будинок загальною площею 123,3кв.м., які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 та з яких джерел було придбане дане майно. Саме укладення цивільно-правових угод після розірвання шлюбу не можуть бути підставою для виникнення спільного сумісного майна подружжя.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З урахуванням даних обставин та відповідно до ст.13 ЦПК України в межах заявлених вимог, суд приходить до висновку, що позивач належним чином не зміг обґрунтувати свої позовні вимоги, а тому суд вважає необхідним відмовити в задоволені позову.

Судові витрати

Згідно зі ст.133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Так, з матеріалів справи вбачається, що відповідачкою у відповідності до ч. 1 ст.134 ЦПК України було подано попередній (орієнтований) розрахунок судових витрат, який складає 159 000,00грн. До відзиву на позовну заяву представником позивача також додано копії наступних документів: Договору про надання адвокатських послуг №А-02/22 від 15 січня 2022 року, Додатку №1 до Договору про надання адвокатських послуг №А-02/22 від 15 січня 2022 року (розрахунок гонорару адвоката), Акту виконаних робіт від 01.02.2022р., прибуткового касового ордеру №25 від 01.02.2022р.

З Договору №А-02/22 про надання правової допомоги від 15 січня 2022 року вбачається, що вартість правової допомоги за даним Договором сторони визначили в Додатку №1 до цього договору, що є його невід`ємною частиною.

З додатку №1 до Договору про надання правової допомоги №А-02/22 від 15 січня 2022 року вбачається, що сторони погодили, що вартість правової допомоги за Договором обчислюється відповідно до витраченого часу, при цьому вартість однієї години наступних послуг: попередня правова консультація щодо характеру спірних правовідносин, обговорення та формування правової позиції при наданні правової допомоги, збирання доказів складає 4 000,00грн., складання заяв з процесуальних питань - 3 000,00грн., складання заяв по суті справи - 9 000,00грн., формування пакету документів в якості додатків до заяв - 3 500,00грн., подача до суду заяв по суті справи та заяв з процесуальних питань - 2 500,00грн., вивчання та аналіз доказів - 8 500,00грн., вивчення та аналіз матеріалів справи - 6 500,00грн. та участь у судовому засіданні - 10 000,00грн.

Також в матеріалах справи наявний акт виконаних робіт за договором №А-02/22 про надання правової допомоги від 15 січня 2022 року, відповідно до якого були виконані наступні роботи: попередня правова консультація щодо характеру спірних правовідносин, обговорення та формування правової позиції при наданні правової допомоги, збирання доказів, вивчання та аналіз доказів доданих до позовної заяви, вивчення та аналіз позовної заяви та ухвали про відкриття провадження по справі, підготовка тексту відзиву на позовну заяву, формування пакету документів в якості додатків до відзиву, подача до суду відзиву на позов, розсилання відзиву позивачу на загальну суму 159 000,00грн.

Також долучено копію квитанції до прибуткового касового ордеру №25 від 01 лютого 2022 року на суму 159 000,00грн.

Згідно з ч.1 та ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч.5 ст.137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, враховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Таким чином, у разі недотримання вимог ч.5 ст.137 ЦПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

Вказана правова позиція щодо права суду зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони узгоджується із правовою позицією, викладеною в постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 червня 2020 року у справі № 211/1674/19 (провадження № 61-2679св20).

ОСОБА_1 не надавав до суду клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, а тому стягненню з позивача на користь відповідача підлягає 159 000,00грн. витрат на професійну правничу допомогу

Щодо заходів забезпечення позову

Згідно з ч.9 ст.158 ЦПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 06.01.2022р. по цій справі в якості забезпечення позову був накладений арешт на:

1) частину земельної ділянки загальною площею 0,05 га, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:005:2498, яка належить ОСОБА_2 ;

2) частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 123,3кв.м., житлова 57,9 кв.м., який розташований АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_2 .

У зв`язку з відмовою в задоволенні позовних вимог в повному обсязі вказані заходи забезпечення позову підлягають скасуванню.

Керуючись ст.ст.2-13,76-81,133-134,137,141,158,258,263-265,266 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 компенсацію судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 159 000,00грн. (сто п`ятдесят дев`ять тисяч гривень).

Скасувати арешт, накладений ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 06.01.2022р. на:

- частину земельної ділянки загальною площею 0,05 га, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:005:2498, яка належить ОСОБА_2 ;

- частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 123,3кв.м., житлова 57,9 кв.м., який розташований АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_2 .

Копію рішення направити сторонам у справі.

Рішення може бути оскаржено до палати по цивільним справам Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя: Кириченко П.Л.