Ухвала

14 серпня 2023 року

місто Київ

справа № 452/1960/19

провадження № 61-11026ск23

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Яремка В. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Львівського апеляційного суду від 03 жовтня 2022 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Рудківської міської ради Самбірського району Львівської області про визнання заповіту недійсним (нікчемним),

ВСТАНОВИВ:

У червні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом, просила визнати нікчемним та скасувати заповіт ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , складений 29 лютого 2012 року на користь ОСОБА_2 .

Рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 31 січня 2022 року, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного суду від 03 жовтня 2022 року, у позові відмовлено.

Заявниця неодноразово зверталася з касаційною скаргою на рішення суду апеляційної інстанції до Верховного Суду.

08 листопада 2022 року ОСОБА_1 вперше звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Львівського апеляційного суду від 03 жовтня 2022 року у цій справі.

Ухвалою Верховного Суду від 21 листопада 2022 року касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Львівського апеляційного суду від 03 жовтня 2022 року визнано неподаною та повернуто заявниці (провадження

№ 61-11257ск22), оскільки в касаційній скарзі не зазначені передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України ЦПК України підстави оскарження судових рішень в касаційному порядку.

28 грудня 2022 року ОСОБА_1 вдруге звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Львівського апеляційного суду від 03 жовтня 2022 року.

Ухвалою Верховного Суду від 19 січня 2023 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху (провадження № 61-124ск23), оскільки скарга подана до Суду з пропуском процесуального строку, тому заявниці запропоновано надати до суду заяву про поновлення строку на касаційне оскарження із зазначенням причин пропуску строку на касаційне оскарження, належним чином обґрунтованих доказами; докази сплати судового збору; уточнену редакцію касаційної скарги та її копії відповідно до кількості учасників справи, в якій зазначити підстави касаційного оскарження та їх нормативно-правове обґрунтування.

Ухвалою Верховного Суду від 24 лютого 2023 року касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Львівського апеляційного суду від 03 жовтня 2022 року повернуто заявниці, оскільки недоліки усунуто частково, подана нова редакція касаційної скарги не містить посилань на підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 ЦПК України та їх нормативно-правового обґрунтування.

05 квітня 2023 року ОСОБА_1 втретє звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Львівського апеляційного суду від 03 жовтня 2022 року.

Ухвалою Верховного Суду від 25 квітня 2023 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху (провадження № 61-4997ск23), оскільки скарга подана до Суду з пропуском процесуального строку, тому заявниці запропоновано надати до суду заяву про поновлення строку на касаційне оскарження з зазначенням причин пропуску строку на касаційне оскарження, належним чином обґрунтованих доказами; уточнену редакцію касаційної скарги та її копії відповідно до кількості учасників справи, в якій зазначити підстави касаційного оскарження та їх нормативно-правове обґрунтування.

Ухвалою Верховного Суду від 09 червня 2023 року касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Львівського апеляційного суду від 03 жовтня 2022 року повернуто заявниці, оскільки недоліки усунуто частково, уточнена редакція касаційної скарги не містять конкретних обов`язкових підстав касаційного оскарження, визначених частиною другою статті 389 ЦПК України.

19 липня 2023 року ОСОБА_1 вчетверте звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Львівського апеляційного суду від 03 жовтня 2022 року.

Подана вчетверте касаційна скарга ОСОБА_1 не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та підлягає поверненню з огляду на таке.

За змістом статей 185, 393 ЦПК України повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення скарги.

Водночас обставини, які стали підставою для повернення касаційної скарги ухвалами Верховного Суду від 21 листопада 2022 року, від 24 лютого 2023 року та від 09 червня 2023 року у справі № 452/1960/19, існувати не перестали, оскільки ОСОБА_1 , не врахувавши викладені у вказаних ухвалах роз`яснення, вчетверте подала касаційну скаргу, яка не містить належних та обґрунтованих підстав касаційного оскарження судового рішення відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України.

Об`єктивних перешкод для виконання роз`яснень, викладених в ухвалах Верховного Суду від 21 листопада 2022 року, від 24 лютого 2023 року та від 09 червня 2023 року, ОСОБА_1 не наведено та Верховний Суд їх не встановив.

У касаційній скарзі, поданій вчетверте, обґрунтовуючи неправильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, заявниця, в аспекті підстав та випадків касаційного оскарження, посилається на частину другу статті 389 та частину третю статті 411 ЦПК України: недослідження зібраних у справі доказів, відхилення клопотання про допит та привід свідка, витребування доказів, проведення почеркознавчих експертиз.

Водночас ОСОБА_1 не наводить змістовних обґрунтувань, які обставини зазначені свідки та витребувані матеріали можуть підтвердити та/або спростувати; мету призначення почеркознавчої експертизи та обставини (факт), які мають бути встановлені судовою експертизою щодо якого документа (документів).

Заявницею не сформульовано належним чином підстави касаційного оскарження, не наведено їх змістовних обґрунтувань та не кваліфіковано їх відповідно до пунктів частини другої статті 389 та частин першої, третьої статті 411 ЦПК України.

Тобто, ОСОБА_1 , звертаючись у липні 2023 року з касаційною скаргою вчетверте не навела належних підстав касаційного оскарження постанови Сумського апеляційного суду від 03 жовтня 2022 року.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).

Відповідно до частини другої цієї ж статті суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом і неприпустимість зловживання процесуальними правами є основними засадами (принципами) цивільного судочинства (пункти 2 та 11 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу (пункт 1 частини другої статті 43 ЦПК України).

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (частина перша статті 44 ЦПК України).

За змістом частини другої цієї статті перелік дій, що суперечать завданню цивільного судочинства та які залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами, не є вичерпним.

Оскільки заявниця при зверненні вчетверте до Верховного Суду із касаційною скаргою на те саме судове рішення, не усунула недоліків, які стали підставою для залишення без руху та повернення аналогічних касаційних скарг ухвалами Верховного Суду від 21 листопада 2022 року, від 24 лютого 2023 року та від 09 червня 2023 року, подала касаційну, яка не містить належних підстав касаційного оскарження судового рішення відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України, така скарга у цій справі також підлягає поверненню особі, яка її подала.

Зазначена процесуальна поведінка заявниці не відповідає добросовісній реалізації процесуальних прав на оскарження судового рішення, з урахуванням тієї обставини що Верховний Суд тричі повертав ОСОБА_1 касаційні скарги саме у зв`язку із не наведенням у касаційних скаргах належних, обґрунтованих, змістовних підстав касаційного оскарження рішення суду апеляційної інстанції, які мають відповідати частині другій статті 389 ЦПК України, із конкретним посиланням на відповідні пункти наведеної норми процесуального права.

Відповідно до частини третьої статті 44 ЦПК України, якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

З урахуванням змісту вчетверте поданої касаційної скарги Верховний Суд визнає дії ОСОБА_1 проявом неповаги до суду та зловживанням процесуальними правами, що суперечить основним засадам (принципам) цивільного судочинства та його завданню, у зв`язку з чим касаційна скарга підлягає поверненню заявниці.

Керуючись статтями 43, 44, 260, 263, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Львівського апеляційного суду від 03 жовтня 2022 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Рудківської міської ради Самбірського району Львівської області про визнання заповіту недійсним (нікчемним) вважати неподаною та повернути заявниці.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. В. Яремко