Справа № 308/8516/22
П О С Т А Н О В А

Іменем України

01 серпня 2023 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача: Мацунича М.В.

суддів: Куштана Б.П., Фазикош Г.В.

за участю секретаря судового засідання Чичкало М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Дубровська Олена Миколаївна, на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 січня 2023 року, ухвалене головуючою суддею Хамник М.М. у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів

встановив:

У липні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення коштів.

Позовні вимоги мотивувала тим, що між нею та відповідачем укладено договори доручення від 06.07.2021 та від 12.07.2021, згідно яких вона доручила відповідачу покласти її грошові кошти у розмірі 23 000,00 доларів США на рахунки ТОВ «ІСАТЕКС-ЛОГІСТІК» в ПАТ «ПУМБ» на фінансування об`єктів будівництва згідно попереднього договору купівлі-продажу майнових прав №49 від 05.07.2021.

Відповідач свої зобов`язання за договорами доручення не виконав, кошти на розрахунковий рахунок ТОВ «ІСАТЕКС-ЛОГІСТІК» не поклав, жодного документального підтвердження про те, що він вніс кошти на будівництво також не подав, у зв`язку з чим позивачка відмовилась від договорів доручення та просила відповідача повернути їй кошти. Однак, відповідач відмовився повернути кошти, у зв`язку з чим вона змушена була звернутися до суду з даним позовом.

З врахуванням вищенаведеного, ОСОБА_1 просила суд стягнути на її користь з ОСОБА_2 23 000,00 доларів США.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 січня 2023 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Дубровська О.М., подала апеляційну скаргу в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги. Вважає, що дане рішення прийняте з грубим порушенням норм процесуального та матеріального права.

В обґрунтування скарги посилається на те, що ОСОБА_1 вважає, що нею кошти бути початково передані безпідставно, так як попередній договір купівлі-продажу майнових прав №49 від 05.07.2021 нею або в її інтересах іншою особою, ніколи не укладався. Відповідач безпідставно не поклав кошти на розрахунковий рахунок ТОВ «ІСАТЕКС-ЛОГІСТІК» в ПАТ «ПУМБ», МФО 334851 ані протягом дії договору, ані після отримання заяви про припинення договору доручення та повернення коштів.

Вважає, що суд при ухваленні рішення про відмову у задоволенні позовних вимог зробив помилковий висновок про те, що звернення позивача із листом до відповідача про відмову від договорів доручення (12.05.2022) мало місце після реалізації ОСОБА_2 своїх функцій за посередницьким договором (12.07.2021 та 06.07.2021).

Помилковість висновку суду щодо реалізації ОСОБА_2 своїх функцій посередника доводиться змістом договорів доручення, в яких чітко передбачений саме безготівковий розрахунок. А передача готівки в касу від відповідача ТОВ «Ісагекс-Логіетікс» суперечить умовам договору, є неналежним способом виконання договірних зобов`язань між позивачем та відповідачем і тому не має підстав для висновку про виконання відповідачем 12.07.2021 та 06.07.2021 зобов`язання, так як жодним належним документом (фінансово-розрахункового документу, як передбачено п.3.1. Договору купівлі-продажу майнових прав) не підтверджена реалізація ОСОБА_2 своїх функцій за посередницькими договорами. Докази перерахунку коштів 12.07.2021 та 06.07.2021 за договором купівлі-продажу майнових прав - у справі відсутні.

Без внесення коштів на розрахунковий рахунок товариства, договори вважаються не виконаними, про це свідчать самі умови договору та закон, і тому, можна від них відмовитися до їх виконання, а отже, вимагати повернення своїх грошей.

Оскільки відповідачем порушено визначені умови договору, позивач відмовилася від договору доручення до його виконання, тому вважає, що гроші мають бути повернуті як безпідставно набуті.

Також зазначає, що ні основний договір купівлі-продажу об`єкту нерухомості (в нотаріальній формі) не укладався між ТОВ «Ісатекс-Логістікс» та ОСОБА_1 , вона не є власником об`єкту нерухомості і може відмовитися від договору, так як це право односторонньої відмови від договору передбачене законом. Відповідне положення міститься у постанові Верховного Суду від 16 червня 2021 року у справі № 375/278/20.

Зволікання у поверненні та відмова відповідача повернути їй кошти, на її думку, є невиправданим та непропорційним втручанням до її мирного володіння своїм майном.

ОСОБА_3 , в інтересах якого діє адвокат Гайович К.П., подав відзив на апеляційну скаргу в якому просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги та залишити без змін рішення суду першої інстанції.

Вказує, що у липні 2021 року ним від ОСОБА_1 отримано грошові кошти в сумі 627 760 грн, які в подальшому від її імені сплачено на користь ТОВ «ІСАТЕКС-ЛОГІСТІК» за договором купівлі-продажу майнових прав №49 від 05.07.2021, згідно якого ОСОБА_1 придбала права на однокімнатну квартиру, площею 46 кв. м. на 2-му поверсі в АДРЕСА_1 . ТОВ «ІСАТЕКС-ЛОГІСТІК» не заперечує факту отримання від відповідача грошових коштів за вказаним договором.

Звертає увагу суду на поведінку позивача після укладення та виконання Договорів доручення, що мало місце 12.07.2021 та 06.07.2021 року. Зокрема, позивач аж до початку війни у лютому 2022 році не зверталася з жодними запитами (усними чи письмовими) до третьої особи ТОВ «ІСАТЕКС ЛОГІСТІКС» про зарахування коштів по договору, а також не зверталась з запитами до відповідача з приводу виконання договорів доручення по внесенню цих коштів, що підтверджує ту обставину, що про виконання відповідачем договорів доручення позивачу було добре відомо і своєю мовчазною згодою позивач беззастережно прийняла виконання відповідачем Договорів доручення.

Претензії і вимоги позивач почала висувати після окупації м. Мелітополя росією, що свідчить про те, що вимога про повернення (або стягнення) коштів зумовлена насправді не неналежним виконанням кимось своїх договірних зобов`язань, а форс-мажорними обставинами - війною, окупацією Мелітополя , зміною обставин життя і відповідно як вказує сама позивачка у позовній заяві - її потребою в грошах. Зазначений мотив цього позову підтверджується позивачем у позовній заяві, зокрема, резюмуючи свої обґрунтування позову Позивач вказує дослівно наступне: «Причиною відмови від договорів є та обставина, що у мене змінились обставин мого життя, а саме: ми із сином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 переїхали у березні 2022 року із міста Мелітополя Запорізької області до Ужгородського району Закарпатської області, син знаходиться на повному моєму утриманні із 3 років, я його виховую сама...» і далі наводяться подробиці збігу важких життєвих обставин.

Також звертає увагу суду на ту обставину що з наявних у справі звернень наданих позивачем вбачається, що вона намагалась отримати кошти з ТОВ «ІСАТЕКС ЛОГІСТІКС», під аргументом, що вказані кошти є авансом, а не завдатком, а коли отримала обґрунтовану відмову, продовжила свої спроби отримати кошти вже від ОСОБА_2 , як від свого повіреного в минулому, який нібито не виконав свої зобов`язання.

Окрім цього позивач усвідомлює ту обставину, що у випадку задоволення позову, вона отримує кошти від відповідача, зберігаючи за собою майнові права на об`єкт нерухомого майна згідно Договору № 49 купівлю-продаж майнових прав від 05.07.2021.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає що така не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що між ТОВ «ІСАТЕКС-ЛОГІСТІК» в особі директора Левченка С.Л., який діє на підставі Статуту (продавець) з однієї сторони та громадянки України ОСОБА_1 (покупець) 05 липня 2021 року укладено договір купівлі-продажу майнових прав про наступне.

Продавець продає, а покупець купує майнові права на об`єкт нерухомості у порядку та на умовах, передбачених цим договором та у відповідності до норм Цивільного кодексу України (п.2.1 Договору).

Згідно визначених у Договорі термінів, Об`єкт нерухомості - складова частина об`єкту будівництва, у вигляді квартири спорудження якої здійснює продавець та характеристики якої зазначені в п.2.3 цього договору; Майнові права - це всі права на об`єкт нерухомості, які належать продавцю та відчужуються покупцю за цим Договором. На підставі отриманих за цим договором майнових прав Покупець набуватиме право власності на Об`єкт нерухомості (розділ І Договору).

Сторони домовились, що Об`єкт нерухомості, Майнові права на який набуває Покупець, є об`єкт нерухомості, розташований в Об`єкті будівництва за адресою: АДРЕСА_1 з наступними характеристиками: об`єкт - квартира, загальна площа кв. м. - 46, поверх - 2.

Відповідно до п.3.1 Договору з моменту оплати вартості 100% майнових прав за цим договором, що підтверджується відповідними фінансово-розрахунковими документами, покупець набуває право володіння, розпорядження та користування майновими правами на вищевказаний об`єкт нерухомості у розмірі 100%.

Загальна вартість майнових прав на об`єкт нерухомості в день укладення цього договору складає 630 430 грн, що є еквівалентом 23000 умовних одиниць (п.4.1 договору). Одна умовна одиниця відповідає вартості одного долара США.

Відповідно до п.4.3 Договору покупець зобов`язується оплатити загальну вартість майнових на об`єкт нерухомості в строк до 05.11.2022 в сумах та за графіком відповідно до додатку №2, при цьому загальна сума платежів відповідає розміру доларового еквівалента, вказаному в п. 4.2., за офіційним курсом НБУ на дату кожного платежу.

Відповідно до п. 4.4 Обов`язок покупця по здійсненню розрахунків по цьому договору вважається виконаним в день остаточного перерахування/ передачі суми, визначеної в пункті 4.2 цього Договору, на користь продавця ( у безготівковому чи готівковому порядку).

Відповідно до п. 4.6 вказаного договору після отримання Продавцем від покупця повної суми вартості майнових прав на об`єкт нерухомості згідно п. 4.2 Договору, продавець видає Довідку про оплату 100% майнових прав на Об`єкт нерухомості, після виконання технічної документації та визначення остаточної загальної площі Об`єкта нерухомості та остаточної вартості майнових прав на Об`єкт нерухомості, що є предметом даного договору.

Відповідно п. 6.2 Договору покупець, у разі його відмови від договору та у разі розірвання договору (достроково за згодою сторін чи рішенням суду) зобов`язується компенсувати усі витрати Продавцю, понесені останнім згідно п. 6.1 Договору, пов`язані з наданням об`єкту нерухомості первісного стану за проектом.

Згідно з п. 10.1 Договору у випадку, якщо Сторони не зможуть врегулювати спір чи протиріччя шляхом переговорів, він вирішується в судовому порядку відповідно до чинного законодавства.

Так, для виконання вказаного договору між позивачем, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 06.07.2021 та 12.07.2021 було укладено договори доручення, згідно яких ОСОБА_1 доручила ОСОБА_2 покласти кошти на фінансування об`єкту будівництва за адресою: АДРЕСА_1 , згідно попереднього договору купівлі - продажу майнових прав №49 від 05.07.2021, у сумі 81960,00 гривень, що відповідає 3000,00 умовних одиниць, та відповідно 545800,00 гривень, що відповідає 20 000,00 умовних одиниць на розрахунковий рахунок продавця - ТОВ «ІСАТЕКС-ЛОГІСТІК» в ПАТ «ПУМБ».

Сторони не заперечували, що кошти на фінансування об`єкту будівництва на виконання вказаного договору були передані позивачем та отримані ОСОБА_2 .

Відповідно до Відповіді № 21 від 06 грудня 2022 року ТОВ «Інтекс Логістик», ОСОБА_2 від імені ОСОБА_1 в касу Товариства було сплачено грошові кошти 06.07.2021 у сумі 545 800,00 грн та 12.07.2021 в сумі 81 960,00 грн. Всього від імені ОСОБА_1 сплачено 627 760,00 грн в рахунок сплати за договором купівлі - продажу майнових прав № 49 від 05.07.2021.

Отже, ОСОБА_2 за договорами доручення 06.07.2021 та 12.07.2021, де довірителем виступила ОСОБА_6 , свої зобов`язання виконав.

Також 13.05.2022 позивачка ОСОБА_6 надіслала на електронну адресу ТОВ «ІСАТЕКС-ЛОГІСТІК» повідомлення «Відмова від договору (майнових прав). Повернення коштів.»

З встановлених судом обставин слідує, що позивач звернулася до відповідача про відмову від договору доручення (12.05.2022) після реалізації ним своїх функцій за договорами доручення (12.07.2021 та 06.07.2021), тобто після виконання ним зобов`язання. Отже на момент звернення ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відмову від договору зобов`язання за договором доручення, від якого позивач могла б відмовитися, припинились.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, виходячи з такого.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Частинами першою, третьою ст.238 ЦК України передбачено, що представник може бути уповноважений на вчинення лише тих правочинів, право на вчинення яких має особа, яку він представляє. Представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом.

Правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє (стаття 239 ЦК України).

За положеннями ч.1 ст.1000 ЦК України за договором доручення одна сторона (повірений) зобов`язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки довірителя.

Відповідно до ч.1 ст.1003 ЦК України у договорі доручення або у виданій на підставі договору довіреності мають бути чітко визначені юридичні дії, які належить вчинити повіреному. Дії, які належить вчинити повіреному, мають бути правомірними, конкретними та здійсненними.

Повірений зобов`язаний вчиняти дії відповідно до змісту даного йому доручення(частина перша статті 1004 ЦК України).

Згідно зі ст.1006 ЦК України повірений зобов`язаний: повідомити довірителеві на його вимогу всі відомості про хід виконання його доручення; після виконання доручення або в разі припинення договору доручення до його виконання негайно повернути довірителеві довіреність, строк якої не закінчився, і надати звіт про виконання доручення та виправдні документи, якщо це вимагається за умовами договору та характером доручення; негайно передати довірителеві все одержане у зв`язку з виконанням доручення.

Тобто, за змістом зазначеної норми ЦК України саме на повіреного покладено обов`язок передати довірителеві все одержане за виконаним дорученням. Вказана норма носить імперативний характер, тому обов`язки повіреного є такими, що встановлені безпосередньо законом. Повірений зобов`язаний негайно передати все одержане за договором довірителеві. У зв`язку з тим, що правочин, вчинений повіреним, створює правові наслідки саме для довірителя, йому ж на праві власності належатиме майно, яке повірений одержить у зв`язку з виконанням договору. Тому повірений зобов`язаний негайно передати таке майно власникові, а у разі невиконання цього обов`язку повинен нести відповідальність за спричинену матеріальну шкоду.

Отже, законодавством чітко визначено дії повіреного по закінченню виконання договору доручення, зокрема, негайно повернути довірителеві довіреність, строк якої не закінчився,і надати звіт про виконання доручення та виправдні документи, якщо це вимагається за умовами договору та характером доручення; негайно передати довірителеві все одержане у зв`язку з виконанням доручення.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Як правильно зазначено судом першої інстанції ОСОБА_2 від імені ОСОБА_1 в касу ТОВ «Інтекс Логістик» було сплачено грошові кошти 06.07.2021 у сумі 545 800,00 грн та 12.07.2021 в сумі 81 960,00 грн. Всього від імені ОСОБА_1 сплачено 627 760,00 грн в рахунок сплати за договором купівлі - продажу майнових прав № 49 від 05.07.2021.

Належних та допустимих доказів того, що відповідачем кошти на виконання вищевказаного договору були використані з іншою метою, що призвело до невиконання доручення, та безпосередньо порушило умови договору купівлі - продажу майнових прав, не надано.

Доводи апеляційної скарги про те, що передача готівки в касу від відповідача ТОВ «Ісагекс-Логіетікс» суперечить умовам договору, є неналежним способом виконання договірних зобов`язань між позивачем та відповідачем і тому не має підстав для висновку про виконання відповідачем 12.07.2021 та 06.07.2021 зобов`язання, є помилковим, оскільки, Товариством підтверджено внесення відповідачем на рахунок коштів.

З огляду на вказане, договірні відносини за договором доручення між сторонами припинилися у зв`язку з його виконанням відповідачем.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для встановлення неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновків суду, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Враховуючи вищенаведене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам і доказам по справі в їх сукупності та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення а рішення суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Дубровська Олена Миколаївна, залишити без задоволення.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 січня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 08 серпня 2023 року.

Суддя-доповідач

Судді