Номер провадження: 22-ц/813/6106/23
Головуючий у першій інстанції Бобуйок І.А.
Доповідач Кострицький В. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.08.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючий суддя Кострицький В.В. (суддя - доповідач),

судді Лозко Ю.П., Стахова Н.В.,

за участю секретаря судового засідання Вінжановська К.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач Акціонерне товариство «ОЩАДБАНК» в особі філії Одеського обласного управління

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 08 грудня 2022 року, ухвалене у складі судді Бобуйок І.А., у приміщенні того ж суду,

за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «ОЩАДБАНК» в особі філії Одеського обласного управління про захист прав споживачів , -

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог

19.10.2021 року позивач звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом до акціонерного товариства «ОЩАДБАНК» в особі філії Одеського обласного управління про захист прав споживачів, у якому просить суд: кредитний договір № 390820716/040219 від 04.02.2019 року, укладений між ОСОБА_1 та АТ «ОЩАДБАНК» в особі філії Одеського обласного управління визнати недійсним в частині нарахування щомісячної комісії за обслуговування кредиту - 3,2% від суми використаних кредитних коштів з застосуванням наслідків недійсності; зобов`язати АТ «ОЩАДБАНК» в особі філії Одеського обласного управління зробити перерахунок заборгованості за Кредитним договором № 390820716/04022019 від 04.02.2019 року з урахуванням визнання Кредитного договору недійсним в частин: нарахування щомісячної комісії за обслуговування кредиту - 3,2% від суми використаних коштів; зобов`язати АТ «ОЩАДБАНК» в особі філії Одеського обласного управління повернути проценти за користування кредитними коштами у розмірі 0,001% зазначені у пункті 3.3.1.

Згідно позовної заяви між акціонерним товариством «ОЩАДБАНК» в особі філії Одеського обласного управління та ОСОБА_1 було укладено Договір № 390820716/040219 від 04.02.2019 року, згідно з яким, ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 140 000,00 грн. гривень 00 копійок, у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Згідно позовної заяви, відповідач - «ОЩАДБАНК» в особі філії Одеського обласного управління не мав права нараховувати, позивачу пеню, штрафи, відсотки за користування кредитом протягом усього періоду, заявленого банком в розрахунку заборгованості, згідно п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а у разі нарахування - зобов`язаний списати. Позивач стверджує, що він безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції н.п. Старобільськ Луганської області, с. Успенівка, Донецької області. 03.02.2017 року ОСОБА_1 надано статус учасника бойових дій на підставі Витягу з наказів керівника сектору «А» (по стройовій частині) від 29.04.2015 року № 120, від 26.05.2015 року № 148, командира ОТУ «Донецьк» (по стройовій частині) від 23.09.2016 року № 270, від 10.11.2016 року № 319, розпорядження начальника штабу - першого заступника командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 24.04.2015 року № 501/4/2/1232, розпорядження начальника штабу - першого заступника командира військової частини НОМЕР_1 від 25.08.2016 року № 502/11/1257. Безпосередня участь у бойових діях, спрямованих на захист Батьківщини, під час дії в державі особливого періоду дає підстави для висновку, що на спірні правовідносини поширюється дія пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», тобто норми щодо не нарахування позивачу процентів за користування кредитом, а також штрафних санкцій за невиконання зобов`язань і пені за кредитним договором з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду. Згідно позовної заяви, у період з 04.02.2019 року і до теперішнього час загальна сума заборгованості за основним зобов`язанням (тілом кредиту) становить 139 671,90 гривня. За цей же період на рахунок позивача надійшли кошти на загальну суму 89 421,02 грн. Проте, АТ «ОЩАДБАНК» в особі філії Одеського обласного управління всупереч нормі п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» спрямовував кошти, які надходили на рахунок для сплати відсотків за користування кредитом та пені на загальну суму 89 421,02 грн., а не на погашення заборгованості за тілом кредиту. Позивач стверджує, що відсотки за користування кредитом та пеня не мали нараховуватися відповідачем відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», то відповідачем сплачено на рахунок коштів на 89 421,02 грн. Тіло кредиту на кінцеву дату становить 139 671,90 грн., отже виходячи з цього заборгованість за тілом кредиту 50 250,88 гривень. Враховуючи все вищевикладене, позивач вважає договір № 390820716/040219 від 04.02.2019 року укладений між ОСОБА_1 та АТ «ОЩАДБАНК» в особі філії Одеського обласного управління недійсним у частині нарахування комісійної винагороди за обслуговування, та укладений з порушенням норм законодавства.

Короткий зміст рішення суду

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 08 грудня 2022 року у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) до акціонерного товариства «ОЩАДБАНК» в особі філії Одеського обласного управління (адреса місцезнаходження офісу філії: місто Одеса, вулиця Базарна, будинок 17) про захист прав споживачів - відмовлено .

Обґрунтовуючи своє рішення суд першої інстанції виходив з того, що Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Крім того, відповідно до частини 1 статті 15 Закону України «Про споживче кредитування» - споживач має право протягом 14 календарних днів з дня укладення договору про споживчий кредит відмовитися від договору про споживчий кредит без пояснення причин, у тому числі в разі отримання ним грошових коштів. Таким чином, суд першої інстанції встановив, що при підписанні Заяв на встановлення/збільшення відновлюваної кредитної лінії (Кредиту) від 04.02.2019 року, 03.06.2019 року сторонами погоджені усі істотні умови кредитного договору. А незнання закону чи неправильного його тлумачення однією із сторін не є підставою для визнання правочину недійним. Суд першої інстанції встановив, що листом від 09.08.2021 № 113.14/959 позивачу роз`яснено, що поверненню підлягають проценти за користування кредитними коштами у розмірі 0,001 % зазначені у пункту 3.3.1. Заяви, для повернення яких необхідно надати Форму № 5 до обслуговуючого відділення, проте докази звернення до відділення позивачем не надано. Судом встановлено, що згідно розрахунку заборгованості, що був наданий відповідачем на ухвалу суду про витребування, заборгованість у позивача відсутня.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивачем позовні вимоги не доведені, в зв`язку з цим підстави для задоволення поданого позову відсутні.

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

Не погодившись з вказаним рішенням суду, позивач звернувся до Одеського апеляційного суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просив розглянути апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 08 грудня 2022 року.

В обґрунтування апеляційної скарги, скаржник зазначив, що «ОЩАДБАНК» в особі філії Одеського обласного управління не мав права нараховувати, позивачу пеню, штрафи, відсотки за користування кредитом протягом усього періоду, заявленого банком в розрахунку заборгованості, згідно п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а у разі нарахування - зобов?язаний списати. Разом з цим, АТ «ОЩАДБАНК» в особі Одеського обласного управління, неправомірно зараховував на сплату пені та штрафних санкцій, сплачені мною кошти у кількості 89 421, 02 грн. ( вісімдесят дев?ять тисяч чотириста двадцять одна) гривня 02 копійки, які були призначені на повернення кредиту. 3 метою надання до суду доказів неправомірного зарахування сплачених мною коштів у сумі 89 421,02 грн. на погашення пені та штрафів, моїм представником було подано клопотання до суду про витребування у відповідача кредитної справи. На виконання ухвали Малиновського районного суду м. Одеси від 04 жовтня 2022 року АТ «ОЩАДБАНК» в особі Одеського обласного управління надав копію кредитної справи позивача. На аркуші 126 цивільної справи № 521/16550/21 міститься розрахунок заборгованості за основним боргом, пенею та 3% річних за несвоєчасну сплату боргу. Крім того, на аркуші 130 цивільної справи № 521/16550/21 міститься розрахунок за комісією, пенею та 3% річних за несвоєчасну сплату комісії. Отже, вважав, що саме ці розрахунки і є доказами того, що відповідач неправомірно зараховував сплачені позивачем кошти у сумі 89 421,02 грн. на погашення пені та штрафних санкцій. Також, слід зазначити, що 02.08.2021 року позивач звертався (арк. справи 15) до відповідача з заявою про проведення звірки, перерахунку зобов?язань по тілу кредиту, а також процентам, комісії, штрафам і, якщо такі мають місце, повернути їх у тіло кредиту. Звільнити його від сплати процентів, комісій, штрафів по кредиту, надання мені канікул терміном на 3 місяці, а також про звільнення від сплати страхових платежів, якщо такі є. Негативна відповідь АТ «ОЩАДБАНКУ» від 09.08.2021 року № 113.14./959 (арк. справи 16) про відмову мого прохання, вимусили позивача звернутись до суду з позовною заявою про захист прав споживачів. Станом на час винесення судового рішення і на теперішній час, його кредитна картка заблокована, а заборгованість по сплаті кредиту становить 139 941,08 грн. ( скріншот додається). Утім, суд вдався до нещирості і в рішенні від 08 грудня 2022 року зазначив: «що суд приходить до висновку, що позивачем позовні вимоги не доведені, в зв?язку з цим підстави для задоволення поданого позову відсутні». Враховуючи те, що суд не взяв до уваги відомості кредитної справи позивача, зокрема, розрахунок заборгованості за основним боргом, пенею та 3% річних за несвоєчасну сплату боргу, а також розрахунок за комісією, пенею та 3% річних за несвоєчасну сплату комісії - вважаю рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 08 грудня 2022 року по справі № 521/16550/21 - незаконним. А відтак, таким, що підлягає скасуванню. Наступною підставою для скасування рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 08 грудня 2021 року по справі № 521/16550/21 є те, що суд не об?єктивно ( упереджено) поставився до повідомлення про юридичну непоінформованість позивача під час підписания заяв на встановлення/збільшення відновлюваної кредитної лінії (Кредиту) від 04.02.2019 року, 03.06.2019 року. При цьому суд у рішенні зазначив, що сторонами погоджені усі істотні умови кредитного договору, зазначивши при цьому, що незнання закону чи неправильного його тлумачення однією із сторін не є підставою для визнання правочину недійним. 3 вказаним положенням рішення суду скаржник також не згоден з таких підстав. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов?язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов?язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України) Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведеність до відома, у зв?язку із чим банк має підтвердити, що на час укладеним з відповідного договору діяли саме ці умови,а не інші. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (далі Постанова) передбачено, якщо Правила надання банківських послуг та Тарифи обслуговування кредитних карт не містять підпису боржника, то з огляду на їх мінливий характер, їх не можна вважати складовою кредитного договору, а також, якщо ці умови прямо не передбачені в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо ним підписана, і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Велика Палата Верховного Суду у своїй Постанові вказує, що оскільки підписана лише заява-анкета, яка не містить детальних умов договору, а Правила надання банківських послуг та Тарифів обслуговування кредитних карт не містять підпису боржника, тому відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов?язань. Пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Тому скаржник вважав, що відсутні підстави вважати, що при укладенні договору АТ «ОЩАДБАНК» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті ІІ Закону України «Про захист прав споживачів» про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості. добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з?ясування змісту кредитного договору.

Оскільки позивач зазначав, що ним були підписані Заяви на встановлення/збільшення відновлюваної кредитної лінії (Кредиту) від 04.02.2019 року, 03.06.2019 року, самого кредитного договору позивач не підписував, та мені не відомі всі умови кредитування. Також, зазначав, що оскільки 02.08.2021 року він звертався ( арк. справи 28) до відповідача з заявою про проведення звірки, перерахунку зобов?язань по тілу кредиту, а також процентам, комісії, штрафам і, якщо такі мають місце, повернути їх у тіло кредиту; звільнити його від сплати процентів, комісій, штрафів по кредиту - це свідчить про те, що, АТ «ОЩАДБАНК» в особі філії Одеського обласного управління неправомірно зараховано сплачені ним кошти у розмірі 89 421,02 грн. на погашення пені та штрафів.

Короткий зміст і доводи відзиву на апеляційну скаргу

Не погоджуючись з апеляційною скаргою позивача, представник відповідача у справі звернувся із відзивом на апеляційну скаргу, відповідно до якого просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

В обґрунтування відзиву зазначено, що ознайомившись із доводами апеляційної скарги, АТ «Ощадбанк» вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 08.12.2022 - без змін, оскільки ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права виходячи з наступного. Судом першої інстанції правомірно та обґрунтовано встановлено, що згідно розрахунку заборгованості, що був наданий відповідачем на ухвалу суду про витребування, заборгованість у позивача відсутня. Однак, в апеляційній скарзі Апелянт зазначає, що АТ «Ощадбанк» неправомірно зараховував на сплату пені та штрафних санкцій, сплачені кошти у розмірі 89421,02 грн. Вказане не відповідає дійсності, та підтверджується розрахунком заборгованості, що міститься в матеріалах справи. Згідно зі ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобов?язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов?язання (ч. 2 ст. 549 ЦК). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов?язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК).

Наданий до суду розрахунок заборгованості підтверджує, що у ОСОБА_1 відсутня прострочена заборгованість, а тому пеня та штрафні санкції не нараховувались. На підставі викладеного, твердження Апелянта про неправомірне зарахування коштів с помилковим, та не відповідає дійсним обставинам справи. Судом першої інстанції встановлено, що при підписанні Заяв про встановлення (збільшення) відновлюваної кредитної лінії (Кредиту) від 04.02.2019, 03.06.2019 сторонами погоджені усі істотні умови кредитного договору. А незнання закону чи неправильного його тлумачення однією із сторін не є підставою для визнання правочину недійсним. Вказане, також кореспондується з висновком викладеним у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 756/10782/19 (провадження № 61-2156 св 23) від 29 травня 2023 року: «Відповідно до статей 229-233 ЦК України правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним. Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину (стаття 229 ЦК України), мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно була і має істотне значення. Помилка внаслідок. власного педбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не може бути підставою для визнання правочину недійсним». Відповідно до п. 3.7. Заяви - Апелянт проставленням, власноруч, свого підпису під Заявою, підтвердив, що ознайомлений з Умовами користування кредитною лінією (Кредитом), Паспортом споживчого кредиту, Таблицею сукупної вартості Кредиту, згідно вимог діючого законодавства, вони йому зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення, а також ознайомлений із переліком потенційно доступних Послуг, які можуть бути надані згідно умов Договору. Також, відповідно до п. 3.7. Заяви - Апелянт, підтвердив усвідомлення та розуміння свого права на відмову від отримання Послуг, що пропонуватимуться Банком, яке реалізується в порядку, передбаченому Договором та зобов?язався своєчасно, у спосіб, строки та в порядку, визначеному в Договорі та/або Банком в момент пропонування послуги, вживати заходів, які б свідчили про його волевиявлення (надання згоди або відмови) щодо отримання Послуги, яка пропонується Банком. На підставі викладеного, Апелянт повністю погодився з умовами Кредиту, ознайомився з усією необхідною інформацією, та не скористався своїм правом на відкликання Кредиту у строки та в порядку встановленому законодавством. Крім того, варто зазначити, що посилання Апелянта на постанову Великої палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі N° 342/180/17 є недоречним, оскільки обставини, що досліджувались у вказаній постанові, не є тотожними з даною справою. На розгляді Великої палати Верховного Суду перебувала справа за позовною заявою банку до фізичної особи про стягнення заборгованості, та за матеріалами справи, підписана відповідачкою заява - анкета про приєднання до умов та правил надання банківських послуг не містить інформації щодо сплати процентів, неустойки (пені, штрафів). В даній справі, що переглядається судом апеляційної інстанції, істотні умови Кредиту зазначені в заяві, яка підписана та підтверджена Клієнтом. За загальним правилом, передбаченим статтею 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Частинами другою, третьою статті 215 ЦК України визначено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, передбачені статтею 203 ЦК України. Зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов?язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов?язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню, відповідно до Постанови Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010. Постановою КЦС ВС від 22 червня 2020 року в справі № 177/1942/16-ц зазначено наступне. Тлумачення статей 215, 216 ЦК України та статей 651 - 653 ЦК України свідчить, що законодавець розмежовує конструкції «недійсність договору» та «розірвання договору», як за підставами, так і за своїми правовими наслідками. Наявність підстав для визнання договору недійсним має встановлюватися судом на момент його укладення. Тобто, недійсність договору має існувати в момент його укладення, а не в результаті невиконання чи неналежного виконання зобов?язань, що виникли на підставі укладеного договору. Невиконання чи неналежне виконання зобов?язань, що виникли на підставі оспорюваного договору не є підставою для його визнання недійсним. 3 урахуванням принципів цивільного права, зокрема, добросовісності, справедливості та розумності, сумніви щодо дійсності, чинності та виконуваності договору (правочину) повинні тлумачитися судом на користь його дійсності, чинності та виконуваності Постанова КЦС ВС від 10 березня 2021 року у справі № 607/11746/17. Відповідно до статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» - цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України "Про споживче кредитування". Відповідно до пункту 4 частини першої статті | Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов?язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов?язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Крім того, відповідно до частини 1 статті 15 Закону України «Про споживче кредитування» - споживач має право протягом 14 календарних днів з дня укладення договору про споживчий кредит відмовитися від договору про споживчий кредит без пояснення причин, у тому числі в разі отримання ним грошових коштів. Звертаємо увагу суду, на те, що листом від 09.08.2021 № 113.14/959 - позивачу роз?яснено, що поверненню підлягають проценти за користування кредитними коштами у розмірі 0,001 % зазначені у пункту 3.3.1. Заяви, для повернення яких необхідно надати Форму № 5 до обслуговуючого відділення. Однак докази звернення до відділення апелянтом не надано.

Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача та позивача, оцінивши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, судова колегія приходить наступного.

Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України, - суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України,- судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судовою колегією встановлено, що 04.02.2019 року між акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеське обласне управління Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі ТВБВ № 10015/0551 ОПЧ та ОСОБА_1 , на підставі Заяви на встановлення (збільшення) відновлюваної кредитної лінії (Кредиту) укладено Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб.

Пунктом 3.1. зазначено, що шляхом підписання Заяви на встановлення (збільшення) відновлюваної кредитної лінії (Кредиту) Клієнт ініціює та погоджується з умовами користування Кредитом відповідно до умов Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, а також підтвердив укладення між ним та Банком Кредитного договору з істотними умовами кредитування, викладеними в Заяві та Умовах користування кредитною лінією (Кредитом).

Пунктом 3.2. Заяви - Клієнт просить встановити/збільшити наданий Кредит, метою отримання якого є споживчі потреби в національній валюті шляхом надання відновлюваної кредитної лінії (Кредиту) на картковий рахунок № НОМЕР_2 у розмірі 5000 грн.

Пунктом 3.3. Заяви зазначено, що процентна ставка за Кредитом є фіксованою, і складає: 0,001 процентів річних за користування кредитними коштами на момент укладення цього Кредитного договору, та може бути змінена, в порядку та на умовах визначених Договором, окрім випадку користування кредитними коштами протягом Грейс - періоду; комісійна винагорода за обслуговування використаної частини встановленого Кредиту складає 3,2 процентів від використаної частини встановленого Кредиту та сплачується щомісячно у всіх випадках, крім випадку користування кредитними коштами протягом Грейс-періоду.

Відповідно до п. 3.4. Заяви - Клієнт щомісячно здійснює часткове повернення Кредиту в розмірі обов`язкового щомісячного платежу, який складає 5,00 % від суми заборгованості за Кредитом (сплата якої не прострочена), визначеної за звітній (білінговий) період на дату сплати обов`язкового щомісячного платежу в порядку та на умовах, передбачених Договором.

Пунктом 3.7. Заяви встановлено, що проставлення Клієнтом, власноруч, свого підпису під Заявою: засвідчує підписання Паспорту споживчого кредиту та Таблиці сукупної вартості Кредиту, які є невід`ємною частиною Договору та розміщені на офіційному сайті Банку, якщо Кредит встановлюється вперше; погоджується з тим, що ця Заява та додатки до Договору, зокрема Умови розміщення депозитів (вкладів) фізичними особами, Умови користування кредитною лінією (Кредитом), Паспорт споживчого кредиту, Таблиця сукупної вартості Кредиту, Тарифи, інші види заяв/повідомлень, встановленої Банком форми, використання яких передбачено умовами Договору, складають єдиний документ - Договір; підтвердив, що ознайомлений з Умовами користування кредитною лінією (Кредитом), Паспортом споживчого кредиту, Таблицею сукупної вартості Кредиту, згідно вимог діючого законодавства, вони йому зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення, а також ознайомлений із переліком потенційно доступних Послуг, які можуть бути надані згідно умов Договору.

В подальшому, 03.06.2019 року на підставі Заяви на встановлення (збільшення) відновлюваної кредитної лінії (Кредиту) - Клієнту на картковий рахунок № НОМЕР_2 встановлено кредитний ліміт у розмірі 140000 грн.

Згідно п. 7.1. Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (станом на дату підписання Заяви) - з метою забезпечення належного та своєчасного виконання грошових зобов`язань Клієнта перед Банком за цим Договором та/або за іншими договорами, укладеними Клієнтом з Банком, та/або за договорами про надання страхових послуг, пропонування яких здійснюється Банком в порядку здійснення страхового посередництва у якості страхового агента, якщо умовами договору страхового посередництва передбачено право Банку отримувати від Клієнтів страхові платежі на користь страховика з наступним їх перерахуванням на рахунок страховика. Клієнт доручає Банку, а Банк набуває право (але не зобов`язаний) здійснювати договірне списання коштів з Карткового рахунку Клієнта та інших поточних рахунків Клієнта (у національній та/або іноземних валютах), відкритих на дату укладення цього Договору або тих, що будуть відкриті в Банку в національній та/або іноземній валюті, коштів у сумах, що відповідають розмірам грошових зобов`язань Клієнта, які підлягають сплаті на підставі Договору або інших договорів, укладених між Клієнтом та Банком, або на підставі позадоговірних зобов`язань, в тому числі, але не виключно: комісійних винагород Банку; процентів за користування Кредитом або Несанкціонованим овердрафтом; надмірно сплачених процентів; повернення Кредиту/кредитів або Несанкціонованого овердрафту; неустойки, штрафів, пені; відшкодування витрат, збитків; курсові різниці за операціями у валюті, що є відмінною від валюти Рахунку Клієнта: платежі, які пред`явлені Міжнародними платіжними системами на підставі платіжних повідомлень екваєрів; помилково зараховані платежі з вини Банку; на користь страховика за послуги страхування, пропонування яких здійснюється Банком в порядку здійснення страхового посередництва у якості страхового агента.

У разі якщо у клієнта наявна заборгованість за виконанням грошових зобов`язань перед Банком за цим Договором та/або за іншими договорами, укладеними Клієнтом з Банком, та/або за договорами про надання страхових послуг, то першочергове списання коштів здійснюється за виконанням грошових зобов`язань за цим Договором.

За загальним правилом, передбаченим статтею 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Частинами другою, третьою статті 215 ЦК України визначено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, передбачені статтею 203 ІІК України. Зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» - цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України "Про споживче кредитування".

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

Крім того, відповідно до частини 1 статті 15 Закону України «Про споживче кредитування» - споживач має право протягом 14 календарних днів з дня укладення договору про споживчий кредит відмовитися від договору про споживчий кредит без пояснення причин, у тому числі в разі отримання ним грошових коштів.

Таким чином, судом встановлено, що при підписанні Заяв на встановлення/збільшення відновлюваної кредитної лінії (Кредиту) від 04.02.2019 року, 03.06.2019 року сторонами погоджені усі істотні умови кредитного договору. А незнання закону чи неправильного його тлумачення однією із сторін не є підставою для визнання правочину недійним.

Судом встановлено, що листом від 09.08.2021 № 113.14/959 позивачу роз`яснено, що поверненню підлягають комісія за користування кредитними коштами у розмірі 0,001 % зазначені у пункту 3.3.1. Заяви, для повернення яких необхідно надати Форму № 5 до обслуговуючого відділення, проте докази звернення до відділення позивачем не надано.

Судом встанолено, що згідно розрахунку заборгованості, що був наданий відповідачем на ухвалу суду про витребування, заборгованість у позивача відсутня.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивачем позовні вимоги не доведені, в зв`язку з цим підстави для задоволення поданого позову відсутні.

У відповідності до ч. 1,3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Доводи апеляційної скарги судова колегія вважає такими, що не обґрунтовуються належним чином, ґрунтуються на невірному трактуванні норм законів, з метою прийняття рішення по суті із задоволенням вимог позивача. Апеляційна скарга за змістом дублює позовну заяву, якій судом першої інстанції надано належну правову оцінку.

Доказів щодо доведеності вимог апеляційної скарги в частині не підписання позивачем спірного договору не надано, та обґрунтовується суб`єктивною позицією позивача, що апеляційним судом приймається як припущення та не може бути прийнято за об`єктивну істину.

Доводи апелянта про те, що банк не мав права нараховувати, позивачу пеню, штрафи, відсотки за користування кредитом протягом усього періоду, заявленого банком в розрахунку заборгованості, згідно п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», не є обгрунтованими належними розрахунками і спростовуються матеріалами справи (а.с.126-133) відповідно до якого заборгованості зі сплати пені чи 3% річних у позивача відсутні . Як пояснила представник відповідача , жодних нарахувань відсотків чи пені позивачу не проводилось , а комісія за користування кредитом визначена договором який підписав позивач і не охоплюється дією п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Судова колегія погоджується з проаналізованими судом першої інстанції в сукупності дослідженими доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що стороною відповідача не доведено тих обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, а тому заявлені вимоги задоволенню не підлягають .

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вищезазначеного колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 08 грудня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 10 серпня 2023 року.

Головуючий суддя В.В. Кострицький

Судді Ю.П. Лозко

Н.В. Стахова