КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №753/4216/22 Головуючий у суді І інстанції: Гусак О.С.
провадження №22-ц/824/8609/2023 Головуючий у суді ІІ інстанції: Сушко Л.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: головуючого судді Сушко Л.П., суддів Гаращенка Д.Р., Олійника В.І., розглянувши у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 26 січня 2023 року у справі за позовом комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2022 року Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» в особі СП «Енергозбут» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

07 листопада 2022 року від представника позивача надійшло клопотання про залучення до участі у справі в якості співвідповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 . Клопотання мотивовано тим, що згідно відповіді комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» квартира АДРЕСА_1 на праві власності зареєстрована за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 30 серпня 2004 року.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 08 листопада 2022 року клопотання задоволено та залучено до участі у справі в якості співвідповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач надає послуги централізованого постачання гарячої води та централізованого опалення за адресою: АДРЕСА_2 . Відповідачі своєчасно не сплачували кошти за надані позивачем послуги централізованого постачання гарячої води та централізованого опалення, у зв`язку з чим, за ними утворився борг. Просив стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 заборгованість за спожиті до 1 травня 2018 року послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 17 045 грн 20 коп., заборгованість за спожиті з 1 травня 2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 395 грн 07 коп., заборгованість за спожиті з 1 травня 2018 року послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 12 047 грн 93 коп., витрати пов`язанні з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у розмірі 33 грн. та судовий збір у розмірі 2 481 грн. Зазначає, що відповідачі в добровільному порядку заборгованість не погашають, через що позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 26 січня 2023 року позовні вимоги задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» заборгованість за спожиті до 1 травня 2018 року послуги з централізованого постачання гарячої води в розмірі 17 045 грн 20 коп.; заборгованість за спожиті з 1 травня 2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 395 грн 07 коп.; заборгованість за спожиті з 1 травня 2018 року послуги централізованого постачання гарячої води у розмірі 12 047 грн 93 коп.; судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 2 481 грн., витрати пов`язанні з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у розмірі 33 грн.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» грошову компенсацію за надання доказів на вимогу суду у розмірі 156 грн.

Не погодившись з вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

Доводи апеляційної скарги обгрунтовані тим, що в травні 2019 року ОСОБА_1 дізнався про наявність заборгованості за спожиті до 1 травня 2018 року послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 17 045 грн 20 коп., заборгованість за спожиті з 1 травня 2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 395 грн 07 коп., заборгованість за спожиті з 1 травня 2018 року послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 12 047 грн 93 коп. Однак вважає, що заборгованість є надуманою, оскільки виникла внаслідок того, що йому нараховувалось гаряче водопостачання не за фактично спожите, а за «середніми показниками» хоча він регулярно передавав до спочатку до ПАТ «КИІВЕНЕРГО», а потім до КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» показання лічильника.

Вказував, що 31 травня 2019 року лічильник було демонтовано та передано ДП «Всеукраїнський державний наукове виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів» (ДО «Укрметртестстандарт»), який 19 серпня 2019 року видав довідку № 24-1-9905-Д про непридатність законодавчо регульованого засобу вимірювальне техніки-Лічильника води крильчастого зав. №3467204.

Зазначив також, що вищевказана довідка підписана особою, що зазначена як « ОСОБА_4 , який виконував роботи з повірки» ОСОБА_5 та міститься відбиток якогось штампу зазначений як «Місце виробника повірочного тавра». На думку апелянта даний документ не може братись до уваги. Інший документ, який би підтвердив, що засіб вимірювальної техніки не відповідає вимогам ДСТУ 3580 у матеріалах справи відсутній.

Обгрунтовуючи доводи апеляційної скарги також вказував, що твердження про негерметичність лічильника спростовується зробленими майстром під час демонтажу з яких чітко вбачається, що жодних підтікань немає, а відповідно посилання на негерметичність є необгрунтованими. Вказав також на те, що навіть якщо припустити, що лічильник був негерметичний, цей недолік жодним чином не може вплинути на достовірність його показань.

12 травня 2023 року на поштову адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» на апеляційну скаргу, в якому просило залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заперечуючи проти доводів апеляційної скарги представник позивача зазначав, що розрахунки заборгованості за послуги з централізованого опалення та водопостачання гарячої води за адресою: АДРЕСА_2 проводився згідно тарифів закріплених Розпорядженнями КМДА, інформація про які є загальнодоступною та загальновідомим фактом, що офіційно опублікована.

Зазначав, що відповідачі кожного місяця отримували платіжні документи в яких зазначалось: ПІБ, кількість зареєстрованих осіб, тариф, сума до сплати, розмір заборгованості, тощо. Натомість з приводу здійснення неправомірного нарахування заборгованості та перерахунку в спірний період до позивача не звертались.

На підставі викладеного, представник позивача вважає, що нарахування заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води у справі № 753/4216/22 здійснювалось відповідно до чинного законодавства України та підлягає оплаті.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи даний спір та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки тим, що позивач прийняв право вимоги до відповідачів про стягнення заборгованості за спожиті послуги у розмірі 17 045 грн 20 коп. та прийняв право вимоги будь-яких інших, передбачених договорами та чинним законодавством додаткових грошових зобов`язань у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань з оплати за спожиті послуги. Відповідачами суду не надано жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ч.ч.1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Частинами першою та другою статті 32 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

За правилами частини 4 статті 319, статті 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статей 156, 162 ЖК України власник зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги щомісячно у встановлені строки.

Згідно з частиною 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Тарифи на комунальні послуги, які надаються позивачем, формуються у відповідності з Порядком формування тарифів на централізоване водопостачання та централізоване водовідведення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 червня 2011 року № 869 «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги» (зі змінами внесеними згідно з Постановою КМУ № 291 від 3 квітня 2019 року).

Встановлено, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.70, 91).

Згідно відповіді комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» квартира АДРЕСА_1 на праві власності зареєстрована за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 30 серпня 2004 року (а.с.76,78).

Встановлено, що за розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10 квітня 2018 року № 591 КП «Київтеплоенерго» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам. Тобто, з 1 травня 2018 року надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води здійснює КП «Київтеплоенерго».

Встановлено, що відповідачі своєчасно не сплачували за спожиті послуги з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води, в результаті чого утворилась заборгованість, яка станом на 01.11.2021 складає 12 443 грн (яка складається з заборгованості за послуги з централізованого опалення у розмірі 395,07 грн та заборгованості за послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 12047,93 грн) (а.с. 7).

11 жовтня 2018 року між ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» та КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» було укладено Договір № 602-18 про відступлення права вимоги (цесії) до Додатки до нього, відповідно до яких ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» відступило, а КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» набуло права грошової вимоги до боржників, щодо виконання ними грошових зобов`язань перед кредитором з оплати спожитих до 1 травня 2018 року послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання станом на 1 серпня 2018 року з урахуванням оплат, що отриманні кредитором за період з 1 серпня 2018 року до дати укладення цього договору. Перелік договорів, (особових рахунків), споживачів та сум грошових зобов`язань (основний борг), право вимоги яких відступається за цим договором, зазначається у Додатку № 1 та Додатку № 2 до цього договору.

Відповідно до Договору № 602-18 про відступлення прав вимоги від 11 жовтня 2018 року, укладеного між ПАТ «Київенерго» та КП «Київтеплоенерго» позивач прийняв право вимоги до відповідачів з оплати спожитих до 1 травня 2018 року послуги з централізованого постачання гарячої води та централізованого опалення у розмірі 17 045 грн 20 коп (розрахунок заборгованості а.с. 6).

Відповідно до умов договору новий кредитор має право на отримання замість кредитора від споживачів, визначених у Додатку №1 та/або Договору №2 до Договору цесії сплати заборгованостей, право вимоги до яких відступлене цим договором.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позову, оскільки матеріали справи містять докази про те, що відповідачі мають заборгованість за спожиті послуги з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води.

Доводи апеляційної скарги про те, що заборгованість за житлово-комунальні послуги є надуманою, оскільки на думку скаржника виникла внаслідок того, що нарахування за гаряче водопостачання здійснювалось не за фактично спожите, а за середніми показниками, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки в щомісячних квитанція міститься інформація, а саме загальна вартість щомісячного платежу, тарифи, кількість споживання послуг, які щомісячно надаються споживачам таких послуг. Разом з тим, матеріали справи не містять доказів того, що відповідачі звертались до позивача з відповідними заявами/зверненнями щодо неправомірного нарахування заборгованості та перерахунку в спірний період. А також доказів про сплату послуг.

Доводи апеляційної скарги про негерметичність лічильника, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки предметом спору в даній справі є стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, а саме за централізоване опалення та централізоване постачання гарячої води, судом встановлено, що відповідачами належним чином не виконано зобов`язання щодо сплати за спожиті послуги, а тому позивач має право вимагати від відповідачів виконання обов`язку щодо оплати наданих послуг.

Суд апеляційної інстанції не приймає до уваги доводи апеляційної скарги про те, що нарахування повинні здійснюватись по лічильнику, оскільки лічильник відповідачів з 2019 року визнаний непридатним, чого не заперечують відповідачі.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції вважає, що майнові права позивача були порушені відповідачами.

З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції, вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позовних вимог та вірно застосував до правовідносин що виникли між сторонами положення Закону України "Про житлово-комунальні послуги".

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції на підставі належним чином оцінених доказів, дійшов правильного висновку про задоволення позову.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, рішення суду ухвалене з додержанням норм процесуального права та правильним застосуванням норм матеріального права, і не може бути скасоване з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.374, 375 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 26 січня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено «08» серпня 2023 року.

Головуючий суддя Л.П. Сушко

Судді Д.Р. Гаращенко

В.І. Олійник