Справа № 211/5061/23
Провадження № 2-з/211/33/23
У Х В А Л А

про забезпечення позову

15 серпня 2023 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Ніколенко Д.М.,

за участю секретаря судового засідання Данилової О.Д.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

встановив:

заявник ОСОБА_1 звернулася до Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з заявою про забезпечення позову, посилаючись на те, що має намір подати до Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу позов до ОСОБА_2 про встановлення факту спільного проживання як чоловіка та дружини, визнання нерухомого майна спільним майном подружжя, поділ майна подружжя, визнання права власності. В обґрунтування заяви зазначено, що вона з травня 2008 року стала мешкати спільно однією сім`єю без реєстрації шлюбу із ОСОБА_2 . Із часу фактичного створення їх сім`ї, вони мешкали в належній заявнику на праві особистої приватної власності житловій квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_1 . В жовтні 2009 року, за рахунок спільних сімейних коштів, вони придбали житлову квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 . Правоустановчі документи на житлову квартиру вони оформили на ОСОБА_2 , та на той час заявник не придала даній обставині жодного значення, оскільки між нею та ОСОБА_2 існували дуже теплі стосунки. Із часу придбання квартири, за рахунок спільних грошових коштів, вони проводили в ній ремонті роботи та переїхали на проживання в дане помешкання тільки в 2016 році. Офіційно свої стосунки із ОСОБА_2 ми зареєстрували 12.02.2010 та з цього часу офіційно вважаються подружжям. Перебуваючи у зареєстрованому шлюбі із відповідачем, за рахунок спільних сімейних коштів у 2018 році вони придбали транспортний засіб Mazda 626, 2010 року випуску, сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та у 2020 році ми придбали причіп 2020 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 . Вказане рухоме майно вони зареєстрували на ОСОБА_2 . Так сталося, що з липня 2023 року вони припинили спільне проживання із ОСОБА_2 , та в даний час на розгляді в суді перебуває позов про розірвання шлюбу між заявником та відповідачем. Коли вона запропонувала ОСОБА_2 врегулювати питання щодо розподілу спільного майна, спочатку він погодився, однак через деякий час заявив, що жодного права на вказане майно вона не маю. Тому заявник просить накласти арешт на вказану квартиру та автомобілі.

Відповідно до частини першої статті 153 ЦПК України, дана заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріли справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з таких мотивів.

Відповідно до частин першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом.

Частиною першою та другою статті 150 ЦПК України встановлено перелік видів забезпечення позову, зокрема позов забезпечується шляхом накладення арешту на майно.

Відповідно до вимог частини третьої статті 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, з майновими наслідками заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Аналогічна позиція зазначена Верховним Судом в постанові від 18 травня 2021 року у справі № 944/1748/20 (провадження № 61-2251св21).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 липня 2019 року у справі № 331/1255/17 (провадження № 61-11180св18) зазначено, що «забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача. Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зазначено, що «умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача».

Як вбачається з наданих суду матеріалів заяви, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 12 лютого 2010 року перебувають в зареєстрованому шлюбі (а.с. 10 копія свідоцтва про шлюб).

Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 02.10.2009, належить квартира під номером АДРЕСА_3 (а.с. 4 копія витягу, а.с. 5 копія договору купівлі-продажу квартири від 02.10.2009, а.с. 6 копія витягу, а.с. 7 копія технічного паспорту).

Також відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 20.10.2010 за ОСОБА_2 зареєстрований транспортний засіб Mazda 626, 2010 року випуску, сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 ; та відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 12.06.2020 причіп ПАЛИЧ, 2020 року випуску, сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 (а.с. 8, 9 копії свідоцтв).

Встановивши, що обраний спосіб забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірне нерухоме майно (квартиру), набуте одним із подружжя ОСОБА_2 , у період перебування у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_1 , та на спірне рухоме майно, набуте ОСОБА_2 за час перебування в шлюбі, що може бути предметом поданої у подальшому ОСОБА_1 позовної заяви про встановлення факту спільного проживання як чоловіка та дружини, визнання нерухомого майна спільним майном подружжя, поділ майна подружжя, визнання права власності, є підставним і співмірним із можливими заявленими позовними вимогами та може забезпечити ефективний захист прав та законних інтересів позивача, суд дійшов до висновку про задоволення заяви про забезпечення позову.

Наведений захід забезпечення позову відповідає вимогам розумності, обґрунтованості, адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову і спроможний забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі подання позову про поділ майна подружжя та задоволення позову.

При цьому суд зазначає, що відповідно до частини четвертої статті 152 ЦПК України, у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів, якщо інші строки не встановлено законом, а у разі подання заяви про арешт морського судна - тридцяти днів, з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

Пунктом 1 частини 13 статті 158 ЦПК України визначено обов`язок суду скасувати заходи забезпечення позову, вжиті судом до подання позовної заяви, у разі : 1) неподання заявником відповідної позовної заяви згідно з вимогами частини третьої статті 152 цього Кодексу .

Згідно частини першої статті 157 ЦПК України ухвала суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Керуючись статтями 151-153, 157 ЦПК України, суд

постановив:

заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Забезпечити позов, шляхом накладення арешту із забороною відчуження на квартиру під номером АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі договору купівлі-продажу квартири від 02.10.2009, ВМК №714489, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Терещенко М.С., № у реєстрі 1425.

Забезпечити позов, шляхом накладення арешту із забороною відчуження на транспортний засіб Mazda 626, 2010 року випуску, сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 20.10.2010.

Забезпечити позов, шляхом накладення арешту із забороною відчуження на причіп ПАЛИЧ, 2020 року випуску, сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 12.06.2020.

Копію ухвали направити для виконання Довгинцівському відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Територіальному сервісному центру 1243 регіонального сервісного центру МВС в Дніпропетровській області та сторонам для відома.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження. Строк пред`явлення судового рішення до виконання три роки з наступного дня після його прийняття.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали складено 15 серпня 2023 р.

Суддя Д.М. Ніколенко