Справа № 204/2452/23
Провадження № 2/204/1492/23 р.
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2023 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Самсонової В.В.

за участю секретаря Зайченко О.В.

за участю представника відповідача Сироватки А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області про стягнення моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2023 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив стягнути з Головного управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 3 767,00 грн. В обґрунтування позову вказав, що 26.03.2020 року його прийняли на роботу за сумісництвом у Головне управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області на посаду фахівця відділу контролю у сфері торгівлі, робіт та послуг управління захисту споживачів, а 15.03.2021 року - звільнили із займаної посади на підставі абз.4 ч. 1 ст. 43-1 Кодексу законів про працю України, що доводиться наказами. У день звільнення, а саме 15.03.2021 року, він не отримав у повному обсязі належну йому заробітну плату, оскільки за період січень-березень 2021 року відповідач нарахував й відповідно виплатив йому заробітну плату нижче мінімальної. Крім роботи за сумісництвом, з 04.01.2021 року по 30.07.2021 року він також працював у Головному управлінні Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області за основним місцем роботи на посаді провідного фахівця відділу правового забезпечення, що доводиться наказами, записами у трудовій книжці. Але, при звільненні з даної роботи, тобто 30.07.2021, він не отримав компенсацію за 2 невикористаних дні основної щорічної відпустки у розмірі 767,00 грн. Згодом, 18.08.2021 року, тобто вже після звільнення, як з роботи за сумісництвом, що мало місце 15.03.2021, так й з основного місця роботи, що відбулося 30.07.2021, відповідач перерахував на його користь 1 280,93 грн. у якості заробітної плати за роботу за сумісництвом у січні-березні 2021 року, й таким чином здійснив доплату до мінімальної заробітної плати за вказаний період у розмірі 1 591,21 грн. з врахуванням податків та зборів (1 280,93 = 1 591,21 - 286,42 (18% ПДФО) - 23,86 (1,5% ВЗ)). Також, 18.08.2021 року відповідач перерахував йому 617,43 грн., таким чином виплативши компенсацію за 2 невикористаних дні основної щорічної відпустки на основному місці роботи, нараховану у розмірі 767,00 грн. з податками та зборами (617,43 = 767,00 - 138,06 (18% ПДФО) - 11,51 (1,5% ВЗ)). Вказані виплати підтверджуються роздруківками квитанцій Ощадбанку. Але, поновлення відповідачем його порушених трудових прав відбулося не з доброї волі останнього, а примусово, після проведення Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області на підставі його скарги перевірки, в ході якої було встановлено факти порушення відповідачем трудового законодавства й за результатами якої було внесено відповідачеві припис про усунення виявлених порушень. Наведені факти протиправної поведінки відповідача були предметом дослідження у цивільній справі № 204/1956/22 провадження № 2/204/1338/22, у якій рішенням Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська (суддя Мащук В.Ю.) від 10.08.2022 року було частково задоволено його позов до Головного управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області про стягнення середнього заробітку. Дане рішення набрало законної сили та виконано. У зв`язку з чим, моральна шкода відповідача перед позивачем пов`язана із протиправними діями відповідача та настання негативних наслідків у вигляді втрат морального характеру.

Не погодившись з позовному вимогами, відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого вказано, що у період часу з 26 березня 2020 року по 15 березня 2021 року позивач працював в Головному управлінні Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області за сумісництвом на посаді провідного фахівця відділу контролю у сфері торгівлі, робіт та послуг управління захисту споживачів. З 04 січня 2021 року по 30 липня 2021 року позивач працював в Головному управлінні Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області за основним місцем роботи на посаді провідного фахівця відділу правового забезпечення. 15 березня 2021 року позивач звільнений з посади фахівця відділу контролю у сфері торгівлі, робіт та послуг управління захисту споживачів Головного управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області у зв`язку з прийняттям на роботу іншого працівника відповідно до ст. 43 п. 1 КЗпП України, а 30 липня 2021 позивача звільнено з основного місця роботи з займаної посади за угодою сторін, відповідно до п.1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України. У серпні 2021 року позивач звернувся до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська з позовом про стягнення заробітної плати. Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 16 листопада 2021 року у справі № 204/5979/21 у задоволенні позовної заяви Позивачу відмовлено. У квітні 2022 року позивач звернувся до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська з позовом, в якому просив суд стягнути з Головного управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області на свою користь середній заробіток у сумі 38984,21 грн. Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 10 серпня 2022 року у справі № 204/1956/22 позовну заяву ОСОБА_2 до Головного управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області про стягнення середнього заробітку задоволено частково, стягнуто з Головного управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у загальній сумі 22523,33 грн., яка складається з середнього заробітку за період з 16.03.2021 року по 18.08.2021 року у розмірі 16461,95 грн. та суми середнього заробітку за період з 31 липня 2021 року по 18 серпня 2021 року у розмірі 6061 грн. 38 коп., та судові витрати зі сплати судового збору у сумі 573,37 грн. Рішення суду виконане, кошти виплачені. У вересні 2022 року Позивач звернувся до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська з позовом, в якому просив суд стягнути компенсацію за невикористані дні відпустки за період з 26 березня 2020 року по 15 березня 2021 року у сумі 28 грн. 40 коп. та 21 грн. 34 коп. - допомоги по тимчасовій непрацездатності. Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 29 листопада 2022 року у справі № 204/7250/22 позов задоволено, стягнуто з відповідача грошові кошти у сумі 49 (сорок дев`ять) грн 74 коп., та судовий збір в сумі 992 грн 40 коп. Рішення набрало законної сили 10.01.2023 року, виконане, кошти виплачені. 08.02.2023 року позивач знову звернувся до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська з позовом про стягнення з відповідача середнього заробітку. Рішенням суду у справі №204/12022/22 позов задоволено частково, стягнуто з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 3077,00 грн. Відповідач вказує, що у позовній заяві позивачем не доведено, що діянням відповідача йому було завдано моральну шкоду, яка могла виразилася у зміні звичайного способу життя, моральних стражданнях та психологічного дискомфорту у зв`язку з цим, необхідності докладання зусиль для поновлення своїх порушених прав, погіршенні стану здоров`я. Вказані обставини будь-якими належними та допустимими доказами не підтверджені. Враховуючи зазначене, вважає вимоги позивача щодо стягнення з відповідача моральної шкоди безпідставними.

В судове засідання позивач не з`явився, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, раніше ним було подано заяву про розгляд справи без його участі, та підтримав позовну заяву, та просив її задовольнити.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3 вказала, що позовні вимоги не визнає.

Вислухавши представника відповідача, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню по наступним підставам.

В судовому засіданні судом встановлено, що рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 16 березня 2023 року у цивільній справі №204/12022/22 позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області про стягнення середнього заробітку- задоволено частково. Стягнуто з Головного управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області,, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 3077 (три тисячі сімдесят сім) грн.

Також, під час розгляду вказаної справи судом було встановлено наступне:

« … відповідно до наказу ГУ Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області № 131 -к від 25.03.2020 позивач прийнятий на роботу з 26.03.2020 року у відділ контролю у сфері торгівлі, робіт та послуг управління захисту споживачів фахівцем. Умови роботи: за сумісництвом, тривалість робочого тижня 20 год. Оклад 3636 грн.

Відповідно до наказу ГУ Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області № 117-к від 11.03.2021 про звільнення внутрішнього сумісника, позивача, який працює за внутрішнім сумісництвом, звільнено з займаної посади 15 березня 2021 року у зв`язку з прийняттям на роботу іншого працівника відповідно до ст. 43 п. 1 КЗпП України, зазначено провести з позивачем повий розрахунок, виплатити грошову компенсацію за невикористані 19 календарних днів щорічної основної відпустки за період роботи з 26.03.2020 року по 15.03.2021 року.

Відповідно до наказу ГУ Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області від 29.07.2021 № 558-к внесено зміни до наказу від І 1.03.2021 № І 1 7-к.

Відповідно до наказу ГУ Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області від 19.07.2021 року № 515-к звільнено ОСОБА_4 , провідного фахівця відділу правового забезпечення Головного управління Дердпродспоживслужби в Дніпропетровській області, з займаної посади за угодою сторін, відповідно до п. 1 ч. І ст. 36 КЗпП України, що також підтверджується записами у трудовій книжці.

Відповідно до виписки AT «Державний Ощадний банк України» 08.2021, позивачу було зараховано розрахунок при звільненні у сумі 1280, 93 грн.

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 10.08.2022 позов ОСОБА_4 до Головного управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області про стягнення середнього заробітку задоволено частково, стягнуто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 16.03.2021 року по 18.08.2021 року у розмірі 16461,95 грн. та суми середнього заробітку за період з 31.07.2021 року по 18.08.2021 року у розмірі 6061 грн. 38 коп., у загальній сумі 22523,33 грн. Рішення набрало законної сили 12.09.2022 року ...».

«… Також, рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 29.11.2022 року позов ОСОБА_4 до Головного управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області про стягнення заборгованості по виплатам - задоволено. Стягнуто грошові кошти у сумі 49,74 грн. та судові витрати по справі у розмірі 992,40 грн. Рішення набрало законної сили 10.01.2023 року. …».

Згідно статті 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до пункту 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Як достовірно встановлено судом, внаслідок порушення відповідачем законних прав позивача, а саме невиплати йому заробітної плати, тобто порушення відповідачем конституційного права позивача на оплату працю, завдало йому моральних страждань, які виразилися в докладанні додаткових зусиль для звернення до суду за захистом свого порушеного права, останній зазнав втрат немайнового характеру, тобто йому завдано моральну шкоду.

Враховуючи характер та обсяг душевних і психічних страждань, яких зазнав позивач, характер немайнових втрат, тяжкість вимушених змін у його житті, та зважаючи на положення Постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», суд прийшов до висновку, що позовні вимоги про стягнення моральної шкоди, з урахуванням встановлених судом обставин справи, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, підлягають задоволенню в розмірі 3 767,00 грн.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Крім того, в порядку ч. ч. 1-2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слідує стягнути судовий збір в сумі 992 грн. 40 коп. (в порядку ч. ч. 1-2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в редакції на момент звернення до суду з даним позовом).

На підставі вищевикладеного, ст. ст. 2, 4, 12, 13, 76-82, 89, 128, 141, 223, 229, 247, 258-259, 263-265, 273, 280-284, 352, 354-355 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області про стягнення моральної шкоди - задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Головного управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 3 767,00 грн.

Стягнути з Головного управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у розмірі 992,40 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України, суд вважає необхідним зазначити у резолютивній частині рішення наступні дані:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Головне управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області, ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 40359593, місцезнаходження: 49000, м. Дніпро, вул. Філософська, буд. 39а.

Суддя В.В. Самсонова