Номер провадження: 22-ц/813/7386/23
Головуючий у першій інстанції Михайлюк О.А.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.12.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого судді Сєвєрової Є.С.,

суддів: Вадовської Л. М., Комлевої О.С.,

за участю секретаря Малюти Ю.С.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ДП «Клінічний санаторій ім. Пирогова» ПАТ Лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця»,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 12.07.2023, у складі судді Михайлюка О.А.

встановив:

У травні 2023 ОСОБА_1 звернулась до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом до ДП «Клінічний санаторій ім. Пирогова» ПАТ Лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 09 лютого 2022 року у справі №521/5682/21 визнано незаконним та скасовано наказ ДП «Клінічний санаторій ім. Пирогова» ЗАТ Лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» № 39 від 19 березня 2021 року про припинення трудового договору з нею; поновлено її на посаді начальника відділу кадрів ДП «Клінічний санаторій ім. Пирогова» ЗАТ Лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця», правонаступником якого є ДП «Клінічний санаторій ім. Пирогова» ПАТ Лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця». Позивач зазначає, що станом на день подання позову її не було фактично поновлено на посаді, не ознайомлено з наказом про поновлення на роботі, копію наказу вона не отримувала, доступ до роботи і можливість виконання своїх обов`язків їй не забезпечена та зазначає, що затримку ДП «Клінічний санаторій ім. Пирогова» у негайному виконанні рішення суду в частині поновлення на посаді вона вважає протиправною бездіяльністю. З огляду на викладене позивач просила стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі з 10 лютого 2022 року до 14 березня 2023 року у розмірі 107062 грн.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 12.07.2023 у задоволенні позову відмовлено у повному обсязі.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 оскаржила його до суду апеляційної інстанції.

В апеляційній скарзі посилається на те, що судом ухвалено рішення при неповному та об`єктивному дослідженні обставин справи. Судом було прийнято до розгляду відзив на позовну заяву, а також додатки до нього, які були подані неуповноваженою особою та без належного засвідчення. Також визнано обставини внесення відповідачем змін до особової картки та особової справи позивача, видання наказу про поновлення на роботі, закінчення виконавчого провадження встановленими, що ні підтверджені жодними доказами. Визнано обставину повідомлення позивача про винесення постанови про закінчення виконавчого провадження №69040850 встановленою, що також не підтверджено належними доказами. Висновки суду про фактичне поновлення позивача ґрунтуються лише на підставі норм ЗУ «Про виконавче провадження», яким передбачено порядок виконання рішення про поновлення на роботі для цілей виконавчого провадження, без з`ясування обставин, що мають значення для справи. Суд першої інстанції встановивши, що відповідач на наступний день після набрання рішенням законної сили винесено наказ про поновлення позивача на роботі не прийняв до уваги той факт, що ст. 235 КЗпП встановлено, що рішення поновлення на роботі підлягає негайному виконанню. Крім того судом в порушення ч. 3 ст. 43 ЦПК України не було застосовано до відповідача заходи процесуального примусу.

В запереченнях на апеляційну скаргу відповідач просив її відхилити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представник відповідача в судове засідання 21.12.2023 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, у зв`язку з чим суд вирішив розглянути справу без його участі.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача та її представника, дослідивши доводи, наведенні в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 на підстав наказу ДП "Клінічний санаторій ім. Пирогова" ЗАТ "Укрпрофоздоровниця" від 12.08.2019 №102-а прийнята на посаду начальника відділу кадрів підприємства.

Наказом ДП "Клінічний санаторій ім. Пирогова" від 19.03.2021 №39 ОСОБА_1 була звільнена з посади начальника відділу кадрів підприємства.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 09 лютого 2022 року у справі N521/5682/21 позов ОСОБА_1 до Дочірнього підприємства "Клінічний санаторій ім. Пирогова" Приватного акціонерного товариства Лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця" про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задоволено. Визнано незаконним та скасовано наказ Дочірнього підприємства "Клінічний санаторій ім. Пирогова" Закритого акціонерного товариства Лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця" N39 від 19 березня 2021 року про припинення трудового договору з ОСОБА_1 . Поновлено ОСОБА_1 на роботі на посаді начальника відділу кадрів Дочірнього підприємства "Клінічний санаторій ім. Пирогова" Закритого акціонерного товариства Лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця", правонаступником якого є Дочірнє підприємство "Клінічний санаторій ім. Пирогова" Приватного акціонерного товариства Лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця". Стягнуто з Дочірнього підприємства "Клінічний санаторій ім. Пирогова" Приватного акціонерного товариства Лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця", на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 68326 грн. Стягнуто з Дочірнього підприємства "Клінічний санаторій ім. Пирогова" Приватного акціонерного товариства Лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця" на користь держави судовий збір у розмірі 908 грн.

Рішення набрало законної сили 14 березня 2022 року.

Вбачається, що 03.03.2023 ДП "Клінічний санаторій ім. Пирогова" складено повідомлення про поновлення ОСОБА_1 на роботі у зв`язку з скасуванням наказу про її звільнення на підставі рішення суду.

Вказане повідомлення було направлено на адресу позивача 09.03.2023 та вручено 14.03.2023.

Наказом т.в.о. директора ДП "Клінічний санаторій ім. Пирогова" від 15.03.2022 N17 "Про поновлення на роботі ОСОБА_1 " скасовано наказ "Про звільнення ОСОБА_1 " від 19 березня 2021 року N 39/з. Підстава для винесення наказу зазначено рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 09 лютого 2022 року, провадження N 2/521/562/22, справа N521/5682/21.

Пунктами 2-4 наказу визначено, що т.в.о. начальнику відділу кадрів Грекул Я.Є. забезпечити допуск до роботи ОСОБА_1 на посаді начальника відділу кадрів з 15 березня 2021 року; головному бухгалтеру виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 68326 грн; т.в.о. начальнику відділу кадрів Грекул Я.Є. внести запис про поновлення на роботі до трудової книжки ОСОБА_1 , скласти скоригований табель обліку використання робочого часу за час вимушеного прогулу, внести зміни до особової картки та особової справи ОСОБА_1 .

Отже, після ухвалення рішення суду про поновлення позивача на роботі, яке набрало законної сили 14.03.2022, наказом від 15.03.2022 N17 "Про поновлення на роботі ОСОБА_1 " скасовано наказ "Про звільнення ОСОБА_1 " від 19 березня 2021 року N 39/з.

Проте, як вбачається зі справи 25.03.2022 ОСОБА_1 звернулася до підприємства зазначивши, що за рішенням суду вона поновлена на роботі тому має право на отримання від підприємства середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу та у зв`язку з введенням в країні воєнного стану просила дозволити їй працювати дистанційно.

З викладеного слідує, що позивач будучи обізнаною про скасування наказу про її звільнення та поновлення її на роботі, до роботи не приступала, доказів того, що не була допущена до роботи не надала, а сам лише факт того, що роботодавцем не була розглянута заява позивача про надання їй дозволу працювати дистанційно не свідчить про недопущення її до виконання трудових обов`язків, оскільки надання такого дозволу це право роботодавця, а не обов`язок. Крім того, за умовами укладеного трудового договору можливість працювати дистанційно не передбачена.

Отже, позивач не довела наявності підстав для стягнення з відповідача середнього заробітку у зв`язку з невиконання рішення суду про її поновлення на роботі.

Крім того, постановою державного виконавця від 11 серпня 2022 року у ВП N69040290 при примусовому виконанні виконавчого листа N521/5682/21 виконавче провадження закрито на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39, ст. 40 ЗУ "Про виконавче провадження" тобто з підстав видачі наказу від 15.03.2022 N17, яким скасовано наказ "Про звільнення ОСОБА_1 " від 19 березня 2021 року N 39/з та поновлено останню на роботі.

Вказані обставини позивачем не спростовані та у встановленому законом порядку не визнані незаконними. Наказ від 15.03.2022 N17 "Про поновлення на роботі ОСОБА_1 ", яким скасовано наказ "Про звільнення ОСОБА_1 " від 19 березня 2021 року N39/з є дійсним.

За вказаних обставин відсутні підстави для задоволення позову.

Згідно з п. 2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Враховуючи наведене, оскаржуване рішення суду першої інстанції підлягає зміні шляхом викладення мотивувальної частини в редакції цієї постанови, в решті рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 12.07.2023 змінити, виклавши мотивувальну частину в редакції цієї постанови, в решті залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складений 08.01.2024

Головуючий: Є.С. Сєвєрова

Судді: Л.М. Вадовська

О.С. Комлева