П О С Т А Н О В А

Іменем України

27 липня 2023 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Куштана Б.П. (доповідача),

суддів: Бисаги Т.Ю. і Кожух О.А.,

з участю секретаря Сливки С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Закарпатського обласного управління Акціонерного товариства «Ощадбанк» на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 06 вересня 2021 року (у складі судді Бедьо В.І.) за позовом публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , третя особа Перша Ужгородська державна нотаріальна контора, про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, -

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2012 р. АТ «Державний ощадний банк України» (надалі Банк) звернувся із позовом до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_3 , про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Позов обґрунтований тим, що відповідно до укладеного між Банком і ОСОБА_3 договору відновлювальної кредитної лінії № 81905/1 від 19 травня 2008 р. ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 400 000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18.5 % на рік із кінцевим терміном повернення 19 травня 2013 р.

Для забезпечення виконання зобов`язань за договором № 81905/1 19 травня 2008 р. між Банком, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 був укладений іпотечний договір № 2104, згідно з яким останні передали в іпотеку належне їм на праві спільної часткової власності (по частці) майно, а саме: житловий будинок загальною площею 188.6 кв. м, житловою площею 83.6 кв. м, який розташований на земельній ділянці площею 244 кв. м. зі всіма невід`ємними його приналежностями за адресою: АДРЕСА_1 .

У порушення умов договору ОСОБА_3 зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим, станом на 16 жовтня 2012 р. існує заборгованість 703 166,81 грн., яка складається із наступного: 396 226,23 грн. - основного боргу; 233 108,13 грн. заборгованість по відсотках за користування кредитом, 72 509.40 грн. пеня за несвоєчасність погашення кредиту та 1 323.05 грн. пеня за несвоєчасне погашення відсотків за користування кредитом.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 23 грудня 2016 р. (т.1 а.с.116) в якості співвідповідача було залучено ОСОБА_2 , а в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Першу Ужгородську державну нотаріальну контору

Після остаточної зміни предмет позову у грудні 2020 р. (т.2 а.с.68) Банк просив: у рахунок погашення заборгованості ОСОБА_3 за кредитним договором від 19 травня 2008 р. № 81905/1 станом на 16 жовтня 2012 р. у сумі 703 166,81 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки, житловий будинок в АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 : частки на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 15 липня 2004 р. приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Хребтань Н. М., частки, як спадкоємцю за законом за ОСОБА_3 шляхом продажу вказаного предмету іпотеки через проведення електронних торгів в рамках виконавчого провадження за початковою ціною, що буде визначена незалежним експертом суб`єктом оціночної діяльності на стадії її продажу, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 06 вересня 2021 р. у задоволенні позову Банку до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , третя особа Перша Ужгородська державна нотаріальна контора, про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовлено.

Банк просить скасувати це рішення і ухвалити нове, яким змінені позовні вимоги задовольнити. Вирішити питання розподілу судових витрат. Доводить про неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права. Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до такого:

-відсутність у спадкоємця, який прийняв спадщину, свідоцтва про право власності на спадкове майно не позбавляє кредитора спадкодавця звернутися на підставі норми статті 23 Закону України «Про іпотеку» до такого спадкоємця, що зволікає із отриманням свідоцтва з вимогами про звернення стягнення на спадкове майно, яке є предметом іпотеки;

-визначенні ст. 1281 ЦК України строки пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців і позовна давність є різними строками.

У письмовому відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Заперечення зводяться до безпідставності доводів апеляційної скарги та законності оскаржуваного судового рішення.

Суд першої інстанції виходив із того, що Банку про смерть позичальника стало відомо 02.10.2014 р., а вимогу до ОСОБА_1 про усунення порушення зобов`язання у порядку ст.35 Закону України «Про іпотеку» у зв`язку з переходом права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки в порядку спадкування чи правонаступництва за померлим ОСОБА_3 надіслано тільки 07.07.2015 р. Із позовними вимогами до ОСОБА_1 по частині іпотечного майна, що належало померлому ОСОБА_3 . Банк звернувся до суду шляхом подання заяв про зміну позовних вимог і уточнення позовних вимог 28.11.2016 р. і 29.01.2018 р., тобто поза межами загального строку позовної давності, передбаченого ст. 257 ЦК України.

Оскільки частка предмету іпотеки житлового будинку в АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого 15.07.2004 р. приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Хребтань Н.М. не була самостійним предметом іпотеки, тому позивач не вправі реалізувати свої права іпотекодержателя шляхом примусового звернення стягнення на неї у встановленому законом порядку незалежно від частки, що належить ОСОБА_1 , як спадкоємцю за законом за ОСОБА_3 , бо вказана частка житлового приміщення як окрема частина об`єкта нерухомого майна не була самостійним предметом іпотеки, відтак неможливо звернути стягнення на частку нерухомого майна як на частину об`єкта нерухомого майна (частину предмета іпотеки) в разі визначення предметом іпотеки за договором іпотеки будинку у цілому, а не окремих її частин.

Постановою Закарпатського апеляційного суду від 16 березня 2022 р. апеляційну скаргу АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Закарпатського обласного управління АТ «Ощадбанк» залишено без задоволення, а рішення Ужгородського міськрайонного суду від 06 вересня 2021 р. залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 19 жовтня 2022 р. постанову Закарпатського апеляційного суду від 16 березня 2022 р. у частині позовних вимог акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки скасовано. Передано справу у частині позовних вимог акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06 вересня 2021 р. і постанову Закарпатського апеляційного суду від 16 березня 2022 р. у частині позовних вимог акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_2 змінено, викладено їх мотивувальні частини у редакції цієї постанови.

При цьому, Верховний Суд констатував, що апеляційний суд не звернув уваги, що пред`являння вимог кредиторів у порядку статті 1281 ЦК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) може відбуватися як безпосередньо спадкоємцю, так і через нотаріуса. Помилковий висновок апеляційного суду про те, що банк пропустив строк пред`явлення вимоги у порядку статті 1281 ЦК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) до спадкоємців боржника.

Апеляційний суд не врахував, що в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначається загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки (пункт 1 частини першої статті 39 Закону України «Про іпотеку»); не звернув уваги на те, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 27 вересня 2011 р. у справі № 2п-4448/10 стягнуто з ОСОБА_3 на користь ВАТ «Державний ощадний банк» заборгованість по договору відновлювальної кредитної лінії № 81905/1 у сумі 602 429,53 грн., яка складається із заборгованості по тілу кредиту 396 226,23 грн., відсотки за користування кредитними коштами 115 793,27 грн., та нарахованих відсотків за несвоєчасне повернення кредиту 90 410,03 грн., натомість Банк, з урахуванням заяви про зміну предмета позову, просив звернути стягнення на предмет іпотеки у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 19 травня 2008 року № 81905/1 станом на 16 жовтня 2012 р. у сумі 703 166,81 грн.; не встановив загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки.

За таких обставин апеляційний суд зробив передчасний висновок про залишення без змін рішення суду першої інстанції у частині позовних вимог банку до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Під час повторного апеляційного перегляду справи колегія суддів констатує наступне.

Беручи до уваги висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 19 жовтня 2022 р. (т.3 а.с.40-63), рішення суду першої інстанції переглядається у частині вимог, що стосуються ОСОБА_1 .

Судами було встановлено, що 19 травня 2008 р. між Банком і ОСОБА_3 (позичальник) укладено договір відновлювальної кредитної лінії № 81905/1, згідно з якого позичальник отримав кредит у розмірі 400 000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,5 % на рік з кінцевим терміном повернення 19 травня 2013 р.

У пункті 2.2.2. договору відновлювальної кредитної лінії № 81905/1 від 19 травня 2008 р. сторони домовилися, що банк має право вимагати від позичальника дострокового повернення суми кредиту в цілому, або у зазначеній банком частині, сплати процентів за його користування та інших платежів, що належать до сплати за цим договором, у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником будь-яких зобов`язань за цим договором або за договором застави (іпотеки), у тому числі, у випадку затримки сплати частини кредиту та/або процентів за користування кредитом, інших платежів за договором на один календарний місяць.

19 травня 2008 р. для забезпечення виконання зобов`язань за договором № 81905/1 між Банком, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 укладено іпотечний договір № 2104, згідно з якого останні передали в іпотеку належне їм на праві спільної часткової власності (по 1/2 частці) майно, а саме: житловий будинок загальною площею 188,6 кв. м, житловою площею 83.6 кв. м, який розташований на земельній ділянці площею 244 кв. м зі всіма невід`ємними його приналежностями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Зазначений будинок належав ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на праві власності згідно з договором купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Хребтань Н. М. 15 липня 2004 р. за реєстраційним номером № 4747, і право власності зареєстроване в КП «Ужгородське міжрегіональне бюро технічної інвентаризації» за номером запису № 3799, у книзі 38, реєстраційний номер № 6349138.

ОСОБА_3 порушував умови договору і зобов`язання належним чином не виконав, у зв`язку з чим Банк листом - претензією від 23 лютого 2009 р. повідомив позичальника ОСОБА_3 та ОСОБА_1 про заборгованість за договором від 19 травня 2008 р. № 81905/1 в сумі 41 487,25 грн. і попередив про наслідки невиконання такої вимоги.

У матеріалах справи міститься копія листа-претензії вих. № 29/ПА -09 від 23 лютого 2009 р., яким Банк повідомляє ОСОБА_3 та ОСОБА_1 про існування заборгованості в розмірі 41 487,25 грн. і про обов`язок погасити таку до 05 березня 2009 р., попереджено, що у випадку невиконання вимоги Банк буде змушений звернутися до суду про стягнення всієї суми кредиту.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 27 вересня 2011 р. у справі № 2п-4448/10 стягнуто з ОСОБА_3 на користь Банку заборгованість по договору відновлювальної кредитної лінії № 81905/1 у сумі 602 429,53 грн., яка складається із заборгованості по тілу кредиту 396 226,23 грн., відсотки за користування кредитними коштами 115 793,27 грн., і нарахованих відсотків за несвоєчасне повернення кредиту 90 410,03 грн. Змінено умови договору відновлювальної кредитної лінії № 81905/1 від 19 травня 2008 р., укладеного між Банком і ОСОБА_3 , щодо строку його виконання, а саме визначено строк виконання даного договору з моменту набрання рішенням законної сили.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 27 вересня 2011 р. у справі № 2п-4448/10 набрало законної сили 07 жовтня 2011 р., залишилося не виконане та кредит не погашений.

Згідно з розрахунком Банку станом на 16 жовтня 2012 р. ОСОБА_3 мав заборгованість 703 166.81 грн., яка складається з: - 396 226,23 грн. основного боргу; - 233 108,13 грн. заборгованості по відсотках за користування кредитом; - 72 509,40 грн. пені за несвоєчасне погашення кредиту; - 1 323,05 грн. пені за несвоєчасне погашення відсотків за користування кредитом.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер.

Згідно з довідкою TOB «Підзамок» від 14 липня 2015 р. за № 1318 у житловому будинку в АДРЕСА_1 разом із померлим ОСОБА_3 були зареєстровані й проживали дружина ОСОБА_1 та син ОСОБА_4

02 жовтня 2014 р. Банк надіслав Першій Ужгородській державній нотаріальній конторі вимогу до спадкоємців померлого ОСОБА_3 про повідомлення кредитора про відкриття спадкової справи, обсяг спадкової маси та повідомлення спадкоємців про наявність заборгованості. Така вимога до Першої Ужгородської державної нотаріальної контори була надіслана Банком протягом шести місяців із дня смерті позичальника ОСОБА_3 , яка повідомила позивача, що претензія кредитора зареєстрована та заведена спадкова справа 227/2004, номер у спадковому реєстрі 56607448.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

У разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються, зокрема, загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки (пункт 1 частини першої статті 39 Закону України «Про іпотеку»).

За змістом статті 526 ЦК України цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання.

Спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги (стаття 1281 ЦК (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Тлумачення статті 1281 ЦК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) свідчить, що вказана норма не встановлює певного порядку пред`явлення вимог кредиторів. Пред`являння вимог може відбуватися як безпосередньо спадкоємцю, так і через нотаріуса.

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у частині другій статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Пред`явлення вимоги про повне дострокове погашення заборгованості за кредитним договором обумовлює зміну строку виконання зобов`язання та початок перебігу позовної давності.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (частина перша статті 257 ЦК України).

За відсутності порушення суб`єктивного права чи інтересу або ж за відсутності самого суб`єктивного права позовна давність застосовуватись не може. Тому, перш ніж застосовувати позовну давність, суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Тлумачення частини першої статті 261 ЦК України дозволяє стверджувати, що початок перебігу позовної давності пов`язується з певними обставинами (фактами), які свідчать про порушення прав особи. Отже, за змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Європейський суд з прав людини вказав, що інститут позовної давності є спільною рисою правових систем Держав-учасниць і має на меті гарантувати: юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, спростувати які може виявитися нелегким завданням, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що які відбули у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із спливом часу (STUBBINGS AND OTHERS v. THE UNITED KINGDOM, № 22083/93, № 22095/93, § 51, ЄСПЛ, від 22 жовтня 1996 року; ZOLOTAS v. GREECE (№o. 2), № 66610/09, § 43, ЄСПЛ, від 29 січня 2013 року).

Слід розмежовувати вимогу про стягнення боргу за основним зобов`язанням (actio in personam) та вимогу про звернення стягнення на предмет іпотеки (actio in rem). Вимога про звернення стягнення на предмет іпотеки «піддається» впливу позовної давності. На неї поширюється загальна позовна давність тривалістю у три роки. На вимогу про звернення стягнення на предмет іпотеки поширюються всі правила щодо позовної давності (початок перебігу, зупинення, переривання, наслідки спливу тощо).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 грудня 2021 року у справі № 509/240/17 (провадження № 61-2220св20) зазначено, що: «приписи статей 1281 і 1282 ЦК України та статті 23 Закону України «Про іпотеку» регламентують особливості правового регулювання відносин між кредитором і спадкоємцями боржника, зокрема і в зобов`язаннях, забезпечених іпотекою. За змістом цих приписів: 1) у разі переходу права власності на предмет іпотеки у порядку спадкування право іпотеки є чинним для спадкоємця; 2) спадкоємець, до якого перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця; 3) спадкоємець (фізична особа) не несе відповідальність перед іпотекодержателем за виконання боржником основного зобов`язання, але в разі його порушення боржником такий спадкоємець відповідає за задоволення вимоги іпотекодержателя в межах вартості предмета іпотеки; 4) спадкоємець зобов`язаний повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо йому відомо про борги останнього; 5) кредитор має пред`явити свою вимогу до спадкоємців протягом 6 місяців з дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, незалежно від настання строку вимоги, а якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, то не пізніше одного року від настання строку вимоги; 6) наслідком пропуску кредитором вказаних строків звернення з вимогою до спадкоємців є позбавлення кредитора права вимоги. Іпотека у зв`язку з фактом набуття її предмета у власність спадкоємцями боржника-іпотекодавця не припиняється.

Оскільки зі смертю позичальника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України. Тобто, стаття 1281 ЦК України, яка визначає преклюзивні строки пред`явлення таких вимог, застосовується і до кредитних зобов`язань, забезпечених іпотекою.

Поняття «строк пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців» не тотожне поняттю «позовна давність». Так, частина четверта статті 1281 ЦК України визначає наслідком пропуску кредитором спадкодавця строків пред`явлення вимог до спадкоємців позбавлення права вимоги такого кредитора, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті. Тоді як згідно з частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відтак, визначені статтею 1281 ЦК України строки пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців і позовна давність є різними. Сплив перших має наслідком позбавлення кредитора права вимоги (припинення його цивільного права), а отже, і неможливість вимагати у суді захисту відповідного права. Натомість, сплив позовної давності не виключає наявність у кредитора права вимоги та є підставою для відмови у позові за умови, якщо про застосування позовної давності у суді заявила одна зі сторін.

Сплив визначених статтею 1281 ЦК України строків пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за основним і додатковим зобов`язаннями, а також припинення таких зобов`язань».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 грудня 2021 року у справі № 369/14444/18 (провадження № 61-689св21) вказано, що: «спадкування як перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) є підставою для універсального правонаступництва у цивільних правовідносинах (стаття 1216 ЦК України).

Спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину). Отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 1296 ЦК є правом, а не обов`язком спадкоємця, однак відсутність у спадкоємця такого свідоцтва не може бути підставою для відмови у задоволенні вимог кредитора.

Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 645/3265/13-ц (провадження № 61-5552свп18), від 08 серпня 2018 року у справі № 686/10026/16-ц (провадження № 61-6373св18), від 14 січня 2019 року у справі № 311/917/15-ц (провадження № 61-38428св18), від 14 травня 2021 року у справі № 205/6803/19 (провадження № 61-9908св20)».

Пред`являння вимог кредиторів у порядку статті 1281 ЦК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) може відбуватися як безпосередньо спадкоємцю, так і через нотаріуса.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер.

02 жовтня 2014 р. Банк надіслав Першій Ужгородській державній нотаріальній конторі вимогу до спадкоємців померлого ОСОБА_3 про повідомлення кредитора про відкриття спадкової справи, обсяг спадкової маси та повідомлення спадкоємців про наявність заборгованості. Така вимога до Першої Ужгородської державної нотаріальної контори була надіслана Банком протягом шести місяців з дня смерті позичальника ОСОБА_3 , яка повідомила позивача, що претензія кредитора зареєстрована та заведена спадкова справа 227/2004, номер у спадковому реєстрі 56607448.

За таких обставин помилковим є висновок суду про те, що Банк пропустив строк пред`явлення вимоги у порядку статті 1281 ЦК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) до спадкоємців боржника.

У пункті 2.2.2. договору відновлювальної кредитної лінії № 81905/1 від 19 травня 2008 р. сторони домовилися, що банк має право вимагати від позичальника дострокового повернення суми кредиту в цілому, або у зазначеній банком частині, сплати процентів за його користування та інших платежів, що належать до сплати за цим договором, у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником будь-яких зобов`язань за цим договором або за договором застави (іпотеки), у тому числі, у випадку затримки сплати частини кредиту та/або процентів за користування кредитом, інших платежів за договором на один календарний місяць.

Строк виконання договору відновлювальної кредитної лінії № 81905/1 від 19 травня 2008 р. змінено рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 27 вересня 2011 р. у справі № 2п-4448/10, яке набрало законної сили. У рішенні Ужгородського міськрайонного суду від 27 вересня 2011 р. у справі № 2п-4448/10 зазначено: «змінити умови договору відновлювальної кредитної лінії № 81905/1 від 19 травня 2008 року, укладеного між ВАТ «Державний ощадний банк» та ОСОБА_3 , щодо строку його виконання, а саме визначено строк виконання даного договору з моменту набрання рішенням законної сили».

За таких обставин перебіг позовної давності за вимогою про звернення стягнення не предмет іпотеки почався із моменту набрання законної сили рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 27 вересня 2011 р. у справі № 2п-4448/10. Із позовом Банк звернувся до суду у жовтні 2012 р. За таких обставин помилковим є висновок суду про те, що Банк пропустив позовну давність за вимогою про звернення стягнення не предмет іпотеки.

У разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначається загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки (пункт 1 частини першої статті 39 Закону України «Про іпотеку»).

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 27 вересня 2011 р. у справі № 2п-4448/10 стягнуто з ОСОБА_3 на користь Банку заборгованість по договору відновлювальної кредитної лінії № 81905/1 у сумі 602 429,53 грн., яка складається із заборгованості по тілу кредиту 396 226,23 грн., відсотки за користування кредитними коштами 115 793,27 грн., та нарахованих відсотків за несвоєчасне повернення кредиту 90 410,03 грн., натомість Банк, із урахуванням заяви про зміну предмета позову, просив звернути стягнення на предмет іпотеки у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 19 травня 2008 р. № 81905/1 станом на 16 жовтня 2012 р. у сумі 703 166,81 грн.

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Велика Палата Верховного Суду вважає, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Відтак, Банк не мав права після ухвалення рішення Ужгородським міськрайонним судом 27 вересня 2011 р. у справі № 2п-4448/10 нараховувати відсотки за кредитом. Тому пред`явлена Банком сума станом на 16 жовтня 2012 р. у розмірі 703 166,81 грн. у рахунок звернення стягнення на предмет іпотеки до уваги не береться, а береться до уваги сума визначена рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 27 вересня 2011 р. у справі № 2п-4448/10, однак без урахування нарахованих відсотків за несвоєчасне повернення кредиту в сумі 90 410,03 грн., оскільки такий вид відповідальності боржника не був передбачений кредитним договором.

За наведених обставин колегія суддів констатує, що вимоги Банку до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки є частково обґрунтованими та доведеними.

Згідно з Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»», на території України діє воєнний стан у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України.

Відповідно до Закону України від 15 березня 2022 року № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Верховна Рада України постановила розділ VI «Прикінцеві положення» Закону України «Про іпотеку» доповнити пунктом 5-2 такого змісту:

- «5-2. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування щодо нерухомого майна (нерухомості), що належить фізичним особам та перебуває в іпотеці за споживчими кредитами, зупиняється дія статті 37 (у частині реалізації права іпотекодержателя на набуття права власності на предмет іпотеки), статті 38 (у частині реалізації права іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки), статті 40 (у частині виселення мешканців із житлових будинків та приміщень, переданих в іпотеку, щодо яких є судове рішення про звернення стягнення на такі об`єкти), статей 41, 47 (у частині реалізації предмета іпотеки на електронних торгах) цього Закону».

Ураховуючи, що на момент ухвалення апеляційним судом рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки воєнний стан в Україні триває, виконання рішення суду зупиняється на період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Оскільки позов Банку підлягає задоволенню частково, а ОСОБА_1 є відповідачем по справі, то на неї покладається обов`язок відшкодування судового збору сплаченого Банком у розмірі 4828,50 грн.

Отже, за наслідками розгляду апеляційної скарги та згідно з положеннями ст. 376 ч.1, п.1, п.3, п.4 ЦПК колегія суддів дійшла висновку про скасування рішення суду першої інстанції у частині відмови в задоволенні позовних вимог Банку до ОСОБА_1 .

Керуючись ч.1, п.1 ч.2 ст. 141, ст. 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, п.п.1,3,4 ст. 376, ст. ст. 381-384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Закарпатського обласного управління Акціонерного товариства «Ощадбанк» задовольнити частково. 2.Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 06 вересня 2021 року у частині відмови в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_1 скасувати. 3.Позов публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 задовольнити частково. 3.1.Звернути стягнення на предмет іпотеки за Договором іпотеки, посвідченим 19.05.2008, ОСОБА_5 , приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу, в реєстрі за № 2104, укладеного між АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , а саме: житловий будинок, загальною площею 188,6 м2, житловою площею 83,6 м2, з приналежними надвірними спорудами та прибудовами, який розташований на земельній ділянці, площею 244 м2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 : 1/2 частка на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого 15.07.2004 року Хребтань Н.М., приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу, в реєстрі за № 4747; 1/2 частка, як спадкоємцю за законом за ОСОБА_6 , в рахунок погашення заборгованості за договором відновлювальної кредитної лінії № 81905/1 від 19.05.2008, укладеного з ОСОБА_3 , перед акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії - Закарпатського обласного управління АТ «Ощадбанк» (м. Ужгород, вул. Корзо, 15, р/р НОМЕР_1 . в АТ «Ощадбанк», МФО 312356, код 09312190), яка станом на день ухвалення рішення Ужгородським міськрайонним судом 27 вересня 2011 року у справі № 2п-4448/10 становить 512 019 (п`ятсот дванадцять тисяч дев`ятнадцять) гривень 50 (п`ятдесят) копійок, яка складається із заборгованості по тілу кредиту 396 226 (триста дев`яносто шість тисяч двісті двадцять шість) гривень 23 (двадцять три) копійки, відсотки за користування кредитними коштами 115 793 (сто п`ятнадцять тисяч сімсот дев`яносто три) гривні 27 (двадцять сім) копійок, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки через проведення електронних торгів у рамках виконавчого провадження, за початковою ціною, що буде визначена незалежним експертом - суб`єктом оціночної діяльності на стадії її продажу, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. 3.2.Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Закарпатського обласного управління Акціонерного товариства «Ощадбанк» 4828 (чотири тисячі вісімсот двадцять вісім) гривень 50 (п`ятдесят) копійок у відшкодування судового збору. 4.Решту рішення Ужгородського міськрайонного суду від 06 вересня 2021 року залишити без змін. 5.Виконання судового рішення у частині звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу вказаного предмету іпотеки через проведення електронних торгів в рамках виконавчого провадження зупинити на період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування. 6.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду. 7.Повне судове рішення складено 07 серпня 2023 р.

Судді: