Справа № 458/594/23
СУДОВИЙ НАКАЗ
07.08.2023 м. Турка
Суддя Турківського районного суду Львівської області Ференц Р.І., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівгаз збут» до ОСОБА_1 про видачу судового наказу щодо стягнення заборгованості за спожитий природний газ, встановив наступне.
У боржника наявна заборгованість за фактично надані послуги газопостачання, за спожитий природний газ перед заявником за період 01.12.2021 року 30.04.2022 року в розмірі 6066,98 грн, що складається з основного боргу в сумі 6058,34 грн, 3% річних в сумі 01,12 грн та інфляційного збільшення в сумі 07,52 грн.
При видачі даного судового наказу виходжу з наступного.
За правилами ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.
Виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (ч.1 ст. 30 ЦПК України). Згідно з положеннями ст. 181 ЦК України до нерухомого майна належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.
Таким чином, правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно.
Предметом позову у цій справі є зобов`язання, які випливають з надання послуг з постачання природного газу. Такі послуги надаються за місцем знаходження нерухомого майна.
З урахуванням наведеного, позов про стягнення заборгованості за надання послуг з постачання природного газу, що подається до нерухомого майна боржника має пред`являтися за місцем знаходження цього майна, за правилами виключної підсудності.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 10 квітня 2019 у справі №638/1988/17.
Частиною 4 ст. 263 ЦПК України встановлено, що при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Відповідно до постанови Верховної Ради України від 17.07.2020 року №807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів», яка набрала чинності 19.07.2020 року, в Україні утворено 136 нових та ліквідовано 490 районів, в тому числі, ліквідовано Турківський район Львівської області та утворено Самбірський район (з адміністративним центром у місті Самбір) у складі територій Бісковицької сільської, Боринської селищної, Добромильської міської, Новокалинівської міської, Ралівської сільської, Рудківської міської, Самбірської міської, Старосамбірської міської, Стрілківської сільської, Турківської міської, Хирівської міської територіальних громад, затверджених Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 3.1 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» встановлено, що до набрання чинності законом України щодо зміни системи місцевих судів на території України у зв`язку з утворенням (ліквідацією) районів відповідні місцеві суди продовжують здійснювати свої повноваження у межах територіальної юрисдикції, визначеної до набрання чинності Постановою Верховної Ради України "Про утворення та ліквідацію районів" від 17 липня 2020 року №807-IX, але не довше ніж один рік з дня припинення чи скасування воєнного стану на території України, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року №2102-IX, відповідно до якого Указом Президента України №757/2022 від 07.11.2022 року, затвердженого Законом України №2738-IX від 16.11.2022 року, строк дії воєнного стану було продовжено з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб. Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 06.02.2023 №58/2023, затвердженого Законом України №2915-IX від 07.02.2023, строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 год 30 хв 19.02.2023 на 90 діб. Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 01.05.2023 №254/2023, затвердженого Законом України №3057-IX від 02.05.2023, строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 год 30 хв 20.05.2023 на 90 діб (до 18.08.2023).
Зважаючи на те, що заборгованість спожитий природний газ виникла за адресою нерухомого майна, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить до територіальної юрисдикції Турківського районного суду Львівської області, дана справа підсудна саме цьому суду.
За змістом ст. 162 ЖК Української РСР (у редакції, діючій на час видачі наказу) плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. У свою чергу, індивідуальний споживач це фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.
Перелік житлово-комунальних послуг наведений у ст.5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», до котрих, з-поміж іншого, належать послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.
Згідно п.5 ч. 2 ст. 7, ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.
Частиною 1. ст.12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.
Згідно з Правил постачання природного газу, затвердженими постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року №2496, договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням статей 633,634,641,642 Цивільного кодексу України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору природного газу побутовим споживачам, що розмішений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору.
Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам но собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.
Зазначена правова позиція міститься у Постанові ВСУ від 20.04.2016 року, справа №6?2951 цс 15, також аналогічна позиція висвітлена в Ухвалі ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справах від 05.04.2017 року у справі 212/4917/15п, у постанові Верховного суду по справі №210/5796/16-й від 18.03.2019 року.
Судом встановлено, що між сторонами на підставі публічного договору склалися фактичні договірні відносини щодо послуг з приводу постачання природного газу.
Договір постачання природного газу побутовим споживачам є договором приєднання (ст.634 ЦК України), оскільки договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Постачання природного газу є видом житлово-комунальних послуг, що надаються мешканцям певної адміністративно-територіальної одиниці і на ці правовідносини розповсюджується Закон України «Про житлово-комунальні послуги».
На фізичних осіб покладено законодавчий обов`язок укласти договір та вносити плату за користування послугами з постачання природного газу, а тому, у випадку відсутності прийняття оферти шляхом погодження па укладання договору постачання природного газу побутовим споживачам або конклюдентшіх дій, які свідчать про прийняття пропозиції, таке прийняття може бути також у вигляді мовчання.
Споживач повністю погодився та прийняв умови договору на постачання природного газу побутовим споживачам, однак не виконав покладеного на нього обов`язку передбаченого розділом III «Порядок постачання природного газу побутовим споживачам» «Правил постачання природного газу» затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року №2496 де передбачено, що у разі незгоди споживача укладати договір з постачальником із спеціальними обов`язками та за відсутності укладеного в установленому порядку договору постачання природного газу з іншим постачальником споживач не має права споживати природний газ із газорозподільної системи та має подати до Оператора ГРМ письмову заяву про припинення розподілу природного газу на його об`єкт, в свою чергу, Правилами закріплено, то Споживач зобов`язується укласти договір постачання природного газу з постачальником, а за відсутності укладеного договору припинити відбір (споживання) природного газу з газорозподільної системи.
Згідно Розділу III Правил від 30.09.2015 р. №2496 за відсутності зауважень до персоніфікованих даних у заяві-приєднанні та її змісту побутовий споживач зобов`язаний підписати заяву-приєднання та повернути один її примірник постачальнику. Якщо споживач не повернув постачальнику заяву-приєднання, Фактом згоди споживача про приєднання до умов договору (акцептування заяви-приєднання) є сплачений споживачем рахунок (квитанція) постачальника за поставлений природний газ, а щодо постачальника із спеціальними обов`язками - і Факт фактичного споживання природного газу після офіційного опублікування договору таким постачальником відповідно до вимог цих Правил, що має підтверджуватися документально, за умови, що у споживача відсутній інший діючий постачальник.
Абзацом 2 п.4.10 Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року №2500, зазначено, що у разі відсутності графіка погашення заборгованості Постачальник має право грошові кошти, отриманні від Споживача в поточному розрахунковому періоді, зарахувати в рахунок погашення існуючої заборгованості Споживача відповідно до черговості її виникнення.
В п. 4 гл. 1 p. І Кодексу газорозподільних систем визначено, що об`єм природного газу - це кількість газу (м куб ), виміряна вузлом обліку природного газу або визначена в результаті інших регламентних процедур, передбачених цим Кодексом.
Правила комерційного обліку природного газу в газорозподільній системі врегульовані в розділі IX Кодексу, в главі 4 якого передбачено порядок комерційного обліку газу по об`єктах побутових споживачів (населення).
Відповідно до ч. 3-5 п. 5 глави 4 розділу IX Кодексу: «Оператор ГРМ відповідно до вимог Кодексу ГТС передає інформацію про об`єм та обсяг розподіленого споживачу (спожитого ним) природного газу за відповідний період Оператору ГТС дня проведення ним остаточної алокації по постачальнику споживача».
Постановою НКЕРКП від 03.03.2015 року №583 «Про встановлення роздрібних цін на природний газ, шо використовується для потреб населення» з 01.04.2015 року встановлено роздрібні ціни на природний газ, шо використовується для потреб населення (з урахуванням податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до діючого тарифу на природний газ для споживачів усіх форм власності, тарифів на послуги з транспортування, розподілу і постачання природного газу за регульованим тарифом), у разі використання природного газу: 1) для приготування їжі та/або підігріву води - 7,188 грн за 1 м3; 2) для індивідуального опалення або комплексного споживання (індивідуальне опалення, приготування їжі та/або підігрів води): у період з 01 травня по 30 вересня (включно) - 7,188 грн за 1 м3; у період з 01 жовтня по 30 квітня (включно): за обсяг, спожитий до 200 м3 природного газу на місяць (включно), - 3,600 грн за 1 м3; / за обсяг, спожитий понад 200 м3 природного газу на місяць, - 7,188 грн за 1 м3.
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 01.10.2015 року №758 «Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (відносини у перехідний період)» та постанови Кабінету Міністрів України від 31.10.2015 р. №872 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту громадян» з 01 жовтня 2015 року по 31 квітня 2016 року (включно) діяли граничні роздрібні ціни на природний газ для побутових споживачів, диференційовані залежно від виду та обсягів використання природного газу.
Постановою Кабінету Міністрів України від 27.04.2016 року №315 вносились зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 01.10.2015 р. №758, якою з 01 травня 2016 року до 31 березня 2017 року (включно) була затверджена гранична роздрібна ціна за природний газ для побутового споживача в розмірі 6,879 грн за 1 куб. метр.
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 22.03.2017 року №187 «Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу» з 01 квітня 2017 року по 31 жовтня 2018 року діяла гранична роздрібна ціна на природний газ для побутових споживачів у розмірі 6,9579 грн за 1 м3.
Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ст.ст.526,527,530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.
Відповідно до ст.615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.
За змістом ч.1 ст.901 ЦК України, ч.1 ст.903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Суд звертає увагу, що Постановою Кабінету Міністрів України №206 від 05.03.2022 року «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану», яка набрала чинності з дня її опублікування і застосовується з 24 лютого 2022 року, визначено, що в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64 «Про введення воєнного стану в Україні», до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.161 ЦПК України судовий наказ може бути видано у разі, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення, з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.
У відповідності до п.7 ч.1 ст.168 ЦПК України під час розгляду вимог в порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті.
Згідно ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання заяви про видачу судового наказу сплачується судовий збір з розрахунку 0,1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, котрий станом на дату звернення до суду із заявою про видачу судового наказу становив 268,40 грн.
Такий судовий збір слід стягнути з боржника на користь стягувача.
Керуючись ст.ст.141,160-164,167-169,172,430 ЦПК України, ст.ст.509,525,526,527,530 ЦК України ст.ст.67,162 ЖК України, Законами України «Про житлово-комунальні послуги», «Про ринок природного газу», -
3. Надіслати боржнику копію судового наказу та копію заяви стягувача з копіями доданих до неї документів.
4. Копію судового наказу протягом п`яти днів з дня набрання ним законної сили надіслати стягувачу на його офіційну електронну адресу або рекомендованим листом у разі відсутності офіційної електронної адреси.
Суддя Р.І.Ференц
Роз`яснити боржнику, наступне: відповідно до вимог ч.3 ст.167 ЦПК України судовий наказ оскарженню в апеляційному порядку не підлягає, проте може бути скасований у порядку, передбаченому цим розділом;
Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 168 ЦПК України під час розгляду вимог у порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті.
Згідно з ч.ч.1,2 ст. 170 ЦПК України, боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до п.п.4,5 ч.1 ст.161 ЦПК України. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Заява про скасування судового наказу подається в суд в письмовій формі.
Згідно ч. 2 ст. 171 ЦПК України заява боржника про скасування судового наказу, подана після закінчення строку, встановленого ч.1ст.170 ЦПК України, повертається, якщо суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку для подання цієї заяви.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 172 ЦПК України у разі не надходження до суду заяви від боржника про скасування судового наказу протягом п`яти днів після закінчення строку на її подання судовий наказ набирає законної сили. Суд протягом п`яти днів з дня набрання судовим наказом законної сили надсилає його копію (текст), що містить інформацію про веб-адресу такого судового наказу в Єдиному державному реєстрі судових рішень та Єдиному державному реєстрі виконавчих документів, стягувачу на його офіційну електронну адресу або рекомендованим чи цінним листом у разі відсутності офіційної електронної адреси.
Судовий наказ може бути пред`явлений до примусового виконання протягом трьох років з наступного дня після набрання судовим наказом законної сили.
Судовий наказ набрав чинності ___________________ року.
Строк пред`явлення судового наказу до виконання в частині стягнення судового збору протягом трьох місяців, з наступного дня після набрання законної сили.
Дата видачі судового наказу _________________ року.
Суддя Р.І.Ференц
Відмітки про виконання судового наказу
Дата надходження судового наказуПовне найменування установи, підприємства, організації, в якому знаходився судовий наказ на виконанніЗагальна сума відрахована за судовим наказомДата повернення судового наказу до відділу державної служби чи стягувачевіПідстави повернення судового наказуПідпис керівника установи, підприємства, організації (з викладанням печатки)Примітки
Інші відмітки______________________________________________________________________