Справа № 615/535/23
Провадження № 2/615/100/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2023 року м. Валки

Валківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Токмакової А.П.,

секретаря судового засідання Партола О.Є.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду м. Валки Харківської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

22.03.2023 представник позивача ОСОБА_2 звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором про споживчий кредит №4094334 від 29.06.2021 в розмірі 65 562,31 грн., судовий збір 2684 грн. та витрати на правову допомогу 9000 грн.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що 29.06.2021 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит №4094334 шляхом заповнення заяви про надання (отримання) кредиту на сайті з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської карти, на рахунок якої в подальшому кредитодавцем перераховано грошові кошти в розмірі 15 000 грн. Підписанням договору відповідач підтвердив, що ознайомлений з усіма його істотними умовами та йому надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства. Зазначені умови є публічною пропозицією в розумінні ст.641,644 ЦК України.

15.12.2021 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу №15/12-2021-22, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до позичальників, в тому числі за договором про споживчий кредит №4094334 від 29.06.2021. Таким чином, ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право грошової вимоги до відповідача.

На даний час заборгованість за договором відповідачем не погашається, проценти за користування кредитними коштами не сплачуються, в зв`язку з чим обліковується прострочена заборгованість, яка станом на 07.02.2023 складає 65 562,31 грн., з яких: 10 196 грн. за тілом кредиту; 18 015,51 грн. за процентами на дату відступлення права вимоги; 36 195,80 грн. за процентами (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості); 1 155 грн. з комісії.

Після виконання вимог ст.187 ЦПК України, на підставі ухвали суду від 30.03.2023 відкрито провадження у цивільній справі. З урахуванням вимог ст.274 ЦПК України судовий розгляд вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження, роз`яснено сторонам про порядок та строки виконання ними вимог цього Кодексу.

В зв`язку із заявою сторонами ряду клопотань ухвалою суду від 25.04.2023 судовий розгляд у цивільній справі вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

24.05.2023 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача Савченко О.О. просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

Вказала, що доведення лише фактів укладання договору та отримання кредитних коштів є недостатнім для обґрунтування та задоволення позовних вимог, оскільки ще не є доказом існування заборгованості. На думку представника, позивачем повинно бути доведено належними та допустимими доказами факт існування заборгованості за кредитним договором та її розмір.

Наданий позивачем розрахунок заборгованості сам по собі не свідчить ні про наявність заборгованості, ні про її розмір, оскільки є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків позивача і не є правовою підставою для стягнення відповідних сум та не може слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог позивача до відповідача. Позовна заява не містить розрахунків заборгованості та підстав її нарахування, а лише констатує наявність недоведеного розміру всієї суми непогашеного кредиту.

Вважає, що позивачем не надано жодних первинних бухгалтерських документів, оформлених згідно нормам ст.9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», зокрема, відносно часткового погашення кредиту (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки, та ін.), тому відсутні підстави вважати, що заборгованість взагалі існує або її розмір, зазначений в розрахунку, є правильними.

Зауважила, що відповідно до умов договору кредитор може вимагати сплатити заборгованість за відсотками за користування кредитом лише в межах строку, на який цей кредит надано, а саме з 29.06.2021 по 29.07.2021, а не з 30.07.2021 по 23.02.2022, як заявлено у позовних вимогах.

Ухвалою суду від 22.06.2023 до участі у справі залучено правонаступника позивача ТОВ «Дебт Форс».

24.07.2023 до суду надійшла відповідь на відзив, в якій представник позивача ТОВ «Дебт Форс» Мальцева А.В. просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Зазначила, що на позивача покладено обов`язок довести суду факт укладення між сторонами кредитного договору та прострочення позичальником зобов`язання, а на відповідача обов`язок спростувати розмір існуючої заборгованості.

Звернула увагу, що ст.204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину, яка означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Між сторонами здійснені всі необхідні дії для придбання, припинення або зміни цивільних прав та обов`язків, що за змістом ч.1 ст.202 ЦК України вказує на вчинення двостороннього кредитного договору, зокрема, в частині підписання кредитного договору, що не заперечується відповідачем та свідчить про погодження сторонами його істотних умов.

Станом на теперішній час, кредитний договір, на підставі якого у відповідача виникла заборгованість , є чинним. Протилежного відповідачем не доведено. Відповідач лише наголошує, що позивач не надав належних доказів та не довів розмір існуючої заборгованості, при цьому жодним чином не спростовує позицію позивача іншими доказами.

Зауважила, що позивачем здійснювалися часткові оплати за договором позики, що підтверджується розрахунком заборгованості, наданим ТОВ «Мілоан», та спростовує позицію відповідача про неперерахування на його користь грошових коштів первісним кредитором, оскільки таким діями підтверджує факт існування договірних відносин.

Розрахунок заборгованості, як первинний бухгалтерський банківський документ, якраз і засвідчує видачу кредиту позичальнику, внесення коштів позичальником на погашення кредитного боргу, тобто рух коштів по кредитному рахунку позичальника. Дана інформація, що відображена у поданому позивачем розрахунку, є повною, розширеною та спростовує твердження відповідача, що первісним кредитором не надано йому кредитні кошти, що кошти він не використовував та що позивачем не доведено факту видачі йому кредиту.

Вважає, що позивачем надано до суду всі необхідні належні документи, які засвідчують повністю всю інформацію про видачу кредиту та розмір заборгованості за кредитним договором, тому стверджуючи про відсутність документів та про факт не доведення позивачем наявності боргу, відповідач тим самим вводить суд в оману.

Відповідач, уклавши кредитний договір та підписавши заявки на отримання кредиту, сплативши частково заборгованість за нарахованими відсотками та тілом кредиту, вчинив дії, що свідчать про визнання існування боргу за кредитним договором.

Твердження відповідача, що розрахунок заборгованості є нібито невірним, таким, що не відповідає дійсності, непідтверджено та необґрунтовано, оскільки позивачем чітко визначено суму, на яку нараховуються проценти, періоди нарахування, кількість днів прострочення та відсоткова ставка, встановлена умовами договору. Власного контррозрахунку заборгованості відповідач не надає.

Відповідач здійснив дії, спрямовані на укладення договору позики шляхом заповнення заяви на сайті з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської карти, на рахунок якої в подальшому кредитодавцем перераховано грошові кошти в розмірі 15 000 грн. Підписанням договору відповідач підтвердив, що ознайомлений з усіма його істотними умовами, в тому числі з правилами, та йому надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства. Таким чином сторони погодили, що за користування кредитними коштами кредитором нараховуються відсотки за користування кредитом на весь період фактичного користування грошовими коштами. Також сторони погодили, що договір діє до повного виконання позичальником своїх зобов`язань та, як наслідок, передбачають нарахування кредитором відсотків за користування кредитом, інших платежів та штрафних санкцій, а тому така позиція відповідача є безпідставною та спростованою умовами кредитного договору.

Правом щодо подання інших заяв по суті справи в передбаченому ст.174 ЦПК України порядку сторони не скористалися.

Представник позивача Кузьменко О.В. надав заяву, в якій просить розглянути справу за відсутності представника товариства.

Представник відповідача ОСОБА_3 надала заяву про розгляд справи за її відсутності, просить зупинити провадження у справі до припинення перебування відповідача в ЗСУ.

Заява представника відповідача про зупинення провадження у справі не підлягає задоволенню, оскільки Верховний Суд сформулював позицію, за якою для зупинення судом провадження у справі з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України в матеріалах цивільної справи мають бути докази перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, а також того, що такі підрозділи переведені на воєнний стан, зокрема беруть участь у виконанні бойових завдань.

Касаційний цивільний суд Верховного суду визначив, що належним письмовим доказом для зупинення провадження у зв`язку з перебуванням сторони у складі ЗСУ є наказ по особовому складу, виданий в порядку п.12 Положення про проходження громадянами України військової служби в ЗСУ, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008. Інші докази (довідки, листи з військової частини) суд визнав недостатніми для встановлення відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом (постанова від 29.03.2023 у справі №756/3462/20).

Будь-які інші заяви чи клопотання щодо проведення інших процесуальних дій, в тому числі забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження у справі, учасниками справи не заявлялися.

Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, 29.06.2021 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит №4094334, відповідно до п.1.1 якого кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим договором, на строк визначений п.1.3 договору надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі визначеній у п.1.2 договору, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений п.1.4. договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором.

Згідно п.1.2-1.4 договору, сума (загальний розмір) кредиту становить 15000 грн. у валюті: Українські гривні. Кредит надається строком на 30 днів з 29.06.2021 (строк кредитування). Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу): 29.07.2021.

Комісія за надання кредиту: 1155 грн., яка нараховується за ставкою 7.70% від суми кредиту одноразово (п.1.5.1 договору). Проценти за користування кредитом: 3960 грн., які нараховуються за ставкою 0.88% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (п.1.5.2 договору). Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.

Позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом не пізніше терміну передбаченого п.1.4. договору, а у випадку пролонгації не пізніше дати завершення періоду на який продовжено строк кредитування (п.2.4.1 договору).

Усі платежі за кредитним договором повинні здійснюватися позичальником шляхом переказу коштів товариству у валюті кредиту в строки та на умовах, встановлених цим договором (п.2.7 договору).

Кредитодавець зобов`язаний: стягувати з позичальника пеню та/або проценти за невиконання чи неналежне виконання умов цього Договору, відповідно до розділу 4 (п.3.2.4 договору). У випадку невиконання чи неналежного виконання позичальником умов цього договору, кредитодавець з дотриманням вимог законодавства має право стягнути заборгованість в примусовому порядку та/або звернути стягнення на майно, що належить позичальнику на праві власності (п.3.2.5 договору). Відступати, передавати та будь-яким іншим чином відчужувати, а також передавати в заставу чи делегувати (доручати здійснення) свої права за цим договором (повністю або частково) на користь третіх осіб в будь-який час протягом строку дії цього договору без згоди позичальника (п.3.2.6 договору).

Позичальник зобов`язаний: надавати товариству достовірну інформацію необхідну для укладення та виконання умов цього договору (п.3.3.1 договору). Повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, а також інші платежі передбачені цим Договором у порядку, строки та терміни передбачені п.1.1-1.6 та п.2.4. цього договору (п.3.3.2 договору). У разі порушення строків повернення кредиту на вимогу товариства сплатити пеню та/або проценти передбачені розділом 4 цього договору (п.3.3.3 договору). Повідомляти товариство про відомі позичальнику події, що негативно впливають на виконання цього договору не пізніше 2 (двох) календарних днів з дня, коли йому стало відомо про такі події (п.3.3.4 договору).

Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №4094334, станом на 07.02.2023 загальна сума заборгованості складає 65 562,31 грн., з яких: 10 196 грн. за тілом кредиту; 18 015,51 грн. за процентами на дату відступлення права вимоги; 36 195,80 грн. за процентами (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості); 1 155 грн. з комісії.

15.12.2021 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу №15/12-2021-22, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до позичальників, в тому числі за договором про споживчий кредит №4094334 від 29.06.2021.

09.03.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Кампсіс Фінанс» укладено договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №09-03/23, за яким ТОВ «Вердикт Капітал» відступило ТОВ «Кампсіс Фінанс» право грошової вимоги до боржника за договором про споживчий кредит №4094334 від 29.06.2021, при цьому ТОВ «Кампсіс Фінанс» набуло статусу кредитора по відношенню до боржника.

08.05.2023 між ТОВ «Кампсіс Фінанс» та ТОВ «Дебт Форс» укладено договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №08-05/23, за яким ТОВ «Дебт Форс» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за договором про споживчий кредит №4094334 від 29.06.2021.

Доказів, які б свідчили про наявність підстав для звільнення відповідача від виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит №4094334 від 29.06.2021, суду не надано.

Правовідносини у даній цивільній справі регулюються положеннями Цивільного кодексу України, а також Законом України «Про електронну комерцію».

За змістом ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається.

У відповідності до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. За положеннями ст.627 ЦК України відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).

Згідно із ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У ст.3 ЗУ «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному ч.6 цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст.11 ЗУ «Про електронну комерцію»).

Ч. 5 ст.11 ЗУ «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Ст.12 Закону визначає, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до ЗУ "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до ст.1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.

Згідно правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові від 23.09.2015 у справі №6-979цс15, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору, неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі.

При умові, що відповідач за будь-яких підстав не отримав зазначене повідомлення про відступлення права вимоги, має місце той факт, за яким відповідач не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості на рахунки первісного кредитора, які вказані в кредитному договорі, таке виконання було б належним відповідно до вимог ст.516 ЦК України.

Відповідно до ч.1,3 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.514 ЦК України).

Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов`язується вчасно повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитом в порядку, визначеному цим договором.

Всупереч умовам кредитного договору, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості. Відповідно до ч.1 ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Враховуючи, що відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Твердження представника відповідача не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду справи та спростовуються наданими позивачем доказами.

Оскільки понесені позивачем судові витрати у справі документально підтверджені, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України вони підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.263-265 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» заборгованість за договором про споживчий кредит №4094334 від 29.06.2021 в розмірі 65 562,31 грн., судовий збір 2684 грн. та витрати на правову допомогу 9000 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя А.П. Токмакова