Ухвала

08 серпня 2023 року

м. Київ

справа № 757/19182/21-ц

провадження № 61-10834ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Ступак О. В.,

вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду міста Києва від 27 вересня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 21 червня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до держави України в особі Міністерства юстиції України про відшкодування моральної шкоди, завданої протиправним рішенням органу державної влади,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до держави України в особі Міністерства юстиції України про відшкодування моральної шкоди, завданої протиправним рішенням органу державної влади, у розмірі 175 500,00 грн.

Позов обґрунтовано тим, що відповідно до рішення Тимчасової кваліфікаційної комісії приватних виконавців від 29 травня 2017 року № 14 він здійснював діяльність приватного виконавця виконавчого округу м. Києва. Міністерством юстиції України на підставі заяви представника ПАТ «ВТБ Банк» Кунця О. Д. була проведена позапланова невиїзна перевірка його діяльності щодо здійснення виконавчого провадження № 56020188 та на підставі обставин, встановлених в процесі перевірки, внесено подання від 12 квітня 2018 року № 1079/9282?33?18/20.5.1 про притягнення його до дисциплінарної відповідальності, а рішенням Дисциплінарної комісії приватних виконавців від 14 травня 2018 року, оформленим протоколом № 4, до нього застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді припинення діяльності приватного виконавця, яке наказом Міністерства юстиції України від 16 травня 2018 року № 1518/5 введене в дію та припинено його діяльність як приватного виконавця.

Позивач вказував, що рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 05 вересня 2018 року, яке набрало законної сили 09 листопада 2018 року у справі № 826/8311/18, за його позовом визнано протиправним та скасовано рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців, викладене в протоколі від 14 травня 2018 року № 4 в частині застосування до приватного виконавця ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді припинення діяльності та визнано протиправним і скасовано наказ Міністерства юстиції України від 16 травня 2018 року № 1518/5.

У вказаному рішенні суду адміністративної юрисдикції встановлено незаконність, протиправність, безпідставність та необґрунтованість рішень і дій контролюючого органу, у зв`язку з яким він вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав.

Посилався на те, що лише 28 листопада 2018 року Міністерством юстиції України поновлено його в статусі приватного виконавця, тобто майже протягом семи місяців діяли вказані протиправні рішення центрального органу виконавчої влади та в цей період він був позбавлений права на професію, повноцінно працювати та заробляти на життя собі та своїй родині, відчував негативні емоції, моральні переживання та дискомфорт. В результаті його звернень до правоохоронних органів і суду також було зруйновано звичний ритм його життя, він вимушений був публічно спростовувати вказані відомості, вживати дій для відновлення своїх прав, на що витрачено час і прикладені додаткові зусилля для організації життя. Внаслідок незаконних дій відповідача він отримав відчуття постійного стресу, пригніченого стану, протиправні рішення відповідача і досі тримають його у постійній нервовій та психологічній напрузі, оскільки негативно вплинуло на його ділову репутацію.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 27 вересня 2022 року позов задоволено частково. Стягнено з держави Україна на користь ОСОБА_1 шляхом списання коштів у безспірному порядку з Єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України через Державну казначейську службу України кошти у розмірі 3 000,00 грн у відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади. В іншій частині позову відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Постановою Київського апеляційного суду від 21 червня 2023 року апеляційні скарги ОСОБА_1 та Міністерства юстиції України залишено без задоволення. Рішення Печерського районного суду міста Києва від 27 вересня 2022 року залишено без змін.

ОСОБА_1 у липні 2023 року подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Печерського районного суду міста Києва від 27 вересня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 21 червня 2023 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права в частині відмови в задоволенні позову, просить оскаржувані судові рішення змінити та задовольнити позов в повному обсязі.

Верховний Суд дійшов висновку, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження з огляду на таке.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову в яких не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет на 2023 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2023 року становить 2 684,00 грн.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову у позовах про стягнення грошових коштів визначається сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

ОСОБА_1 просив відшкодувати моральну шкоду, завдану протиправним рішенням органу державної влади, у розмірі 175 500,00 грн. Ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 684,00 грн*100=268 400,00 грн).

Отже, зазначена справа є малозначною відповідно до вимог закону і окремого визнання її такою не потребує.

Касаційна скарга містить посилання на те, що судове рішення у цій малозначній справі оскаржується до суду касаційної інстанції на підставі підпункту «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Зокрема, заявник вказує, що справа має для нього виняткове значення, оскільки припинення діяльності приватного виконавця одразу після прийняття рішення Міністерством юстиції України породжує правову невизначеність, а це призводить до неможливості реалізації особою права на відшкодування шкоди.

Верховний Суд зазначає, що поняття винятковості справи є оціночним та потребує належного обґрунтування. Заявником не надано належних доказів на підтвердження таких доводів, а сама по собі вказівка про це у касаційній скарзі не дає підстав для висновку про відкриття касаційного провадження у малозначній справі.

Касаційна скарга не містить інших посилань на винятки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню. Верховний Суд таких випадків не встановив, заявники їх наявність не обґрунтували.

Верховний Суд враховує рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року № R (95) 5, згідно яких державам-членам необхідно вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки заявником подано касаційну скаргу на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, а обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не підтвердились, то відсутні підстави для відкриття касаційного провадження у справі.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду міста Києва від 27 вересня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 21 червня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до держави України в особі Міністерства юстиції України про відшкодування моральної шкоди, завданої протиправним рішенням органу державної владивідмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:І. Ю. Гулейков С. О. Погрібний О. В. Ступак