ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 686/3166/21

Провадження № 22-ц/4820/1437/23

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Талалай О. І. (суддя-доповідач), Корніюк А. П., П`єнти І. В.,

секретар судового засідання Заворотна А. В.,

участю представника третьої особи Сторчай Н. П.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 травня 2023 року (суддя Заворотна О. Л., повне судове рішення складено 02.06.2023) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів Хмельницька міська рада, про виділ в натурі частки, встановлення порядку користування земельною ділянкою.

Заслухавши доповідача, пояснення представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд

у с т а н о в и в :

У лютому 2021 року ОСОБА_1 , звертаючись до суду із вказаним позовом та уточнивши вимоги, зазначав, що йому на праві власності належить 32/100 частини житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 . Зазначений житловий п`ятиквартирний будинок загальною площею 133 кв. м, житловою площею 84,9 кв. м є одноповерховим, прийнятий в експлуатацію у 1917 році. Будинок був знятий з балансу КП «Управляюча муніципальна компанія» «Проскурівська» на підставі рішення Хмельницької міської ради № 35 від 04 липня 2018 року та акту про списання багатоквартирного будинку з балансу від 01 вересня 2018 року. Земельна ділянка по АДРЕСА_1 площею 1453,15 кв. м перебуває у комунальній власності територіальної громади. Квартира АДРЕСА_2 належить в рівних частках ОСОБА_2 , ОСОБА_9 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 25.12.2002. Квартира АДРЕСА_3 належить в рівних частках ОСОБА_6 і ОСОБА_10 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 29.12.2001. Квартира АДРЕСА_4 належить на праві власності ОСОБА_8 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 02.08.2008. Квартира АДРЕСА_5 належить на праві власності ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності від 27.02.2020. У зв`язку з неможливістю ефективно здійснювати спільне користування нерухомим майном, обслуговувати будинок, а також здійснювати у випадку необхідності його реконструкцію та вирішувати інші питання виникла необхідність виділу в натурі належної йому частки будинку та встановлення порядку користування земельною ділянкою.

Тому ОСОБА_1 просив виділити йому в натурі 32/100 частини житлового будинку, розташованого за адресою АДРЕСА_1 а саме приміщення: 1-1 кухню площею 7,5 кв. м, 1-2 коридор площею 5,0 кв. м, 1-3 житлову кімнату площею 10,6 кв. м, 1-4 житлову кімнату площею 15,9 кв. м, 1-5 ванну площею 3,4 кв. м, всього загальною площею 42,4 кв. м, житловою площею 26,5 кв. м та встановити між сторонами порядок користування земельною ділянкою площею 1453,15 га згідно з висновком будівельно-технічної експертизи.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06 травня 2021 року позов ОСОБА_1 в частині вимог до Хмельницької обласної ради залишено без розгляду (а. с. 69).

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 травня 2023 року в позові відмовлено.

ОСОБА_1 , не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову. Посилається на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права. Суд не взяв до уваги те, що йому на праві власності належить не квартира, а 32/100 частки у праві власності на об`єкт нерухомого майна - житловий будинок по АДРЕСА_1 . Діючим законодавством за наявності технічної можливості не заборонено виділ в натурі частки з нерухомого майна за вимогою власника. Суд не врахував те, що при переході права власності на будинок до нього перейшло право користування земельною ділянкою у розмірах, передбачених ЗК України.

У засіданні апеляційного суду представник Хмельницької міської ради апеляційну скаргу не визнала.

Інші учасники судового процесу не з`явилися, про розгляд справи повідомлені відповідно до вимог ЦПК України.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини 1 статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції правильно установив, що сторони є власниками квартир у багатоквартирному житловому будинку по АДРЕСА_1 .

На підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу квартири від 05.03.2003 ОСОБА_1 набув право приватної власності на квартиру АДРЕСА_6 загальною площею 42,4 кв. м, житловою площею 26,5 кв. м.

Згідно з витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 12.09.2000 ОСОБА_8 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 22.08.2000 належить квартира АДРЕСА_7 .

ОСОБА_6 і ОСОБА_10 на праві власності в рівних частках кожній належить квартира АДРЕСА_8 загальною площею 25,20 кв. м відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 29.12.2001, виданого органом приватизації.

На підставі свідоцтва про право власності на житло від 25.12.2002, виданого органом приватизації, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_9 (до зміни прізвища - ОСОБА_9 ) на праві власності в рівних частках кожному належить квартира АДРЕСА_9 загальною площею 26,60 кв. м.

Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 12.03.2021 ОСОБА_2 на праві власності належить квартира АДРЕСА_10 загальною площею 24,3 кв. м, житловою площею 8,9 кв. м на підставі свідоцтва про право власності від 27.02.2020, виданого органом приватизації.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 22.07.2021 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 18.12.2019 внесено відомості про реєстрацію за ОСОБА_1 права приватної власності на 32/100 частини житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 . Підставою для державної реєстрації зазначено договір купівлі-продажу від 05.03.2003, зареєстрований в реєстрі за № 1046, акт про списання багатоквартирного будинку з балансу від 01.09.2018, виданий КП «Управляюча муніципальна компанія» «Проскурівська», довідка Хмельницького БТІ № 415/01-14 від 27.06.2018, довідка Хмельницького БТІ № 193/01-14 від 02.06.2021.

Рішенням 22-ої сесії Хмельницької міської ради від 04.07.2018 № 35 надано дозвіл на списання з балансу комунальних підприємств Хмельницької міської ради багатоквартирних житлових будинків що перебувають на балансі комунальних підприємств.

01.09.2018 комісією КП «Управляюча муніципальна компанія «Проскурівська» складено акт про списання багатоквартирного будинку з балансу, відповідно до якого багатоквартирний будинок за адресою АДРЕСА_1 списано з балансу КП Управляюча муніципальна компанія «Проскурівська» Хмельницької міської ради.

Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи.

Відмову в позові суд мотивував тим, що спільне майно багатоквартирного будинку не може бути поділено між співвласниками і позивач, як співвласник майна багатоквартирного будинку, немає права на виділення в натурі частки із спільного майна та отримання у користування земельної ділянки відповідно до частки у будинку.

Такий висновок суду відповідає обставинам справи і вимогам закону.

Згідно з частиною 1 статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Статтею 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» визначено, що багатоквартирний будинок - житловий будинок, в якому розташовано три чи більше квартири, а співвласник багатоквартирного будинку - власник квартири або нежитлового приміщення у багатоквартирному будинку.

Стаття 382 ЦК України визначає поняття квартири, як окремого об`єкта права власності. Квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання.

Усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав (частина 2 статті 382 ЦК України).

Згідно з пунктом 2 статті 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» власники квартир багатоквартирних будинків та житлових приміщень у гуртожитку є співвласниками допоміжних приміщень у будинку чи гуртожитку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов`язані брати участь у загальних витратах, пов`язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку чи гуртожитках.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 09 листопада 2011 року № 14-рп/2011 положення пункту 2 статті 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» необхідно розуміти так, що власники квартир дво- або багатоквартирних житлових будинків та житлових приміщень у гуртожитку, незалежно від підстав набуття права власності на такі квартири, житлові приміщення, є співвласниками допоміжних приміщень у будинку чи гуртожитку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою.

За змістом частин 1 і 3 статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Відповідно до частин 1 і 3 статті 42 ЗК України земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкова територія, що перебувають у спільній сумісній власності власників квартир та нежитлових приміщень у будинку, передаються безоплатно у власність або в постійне користування співвласникам багатоквартирного будинку в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Порядок використання земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначається співвласниками.

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» прибудинкова територія - територія навколо багатоквартирного будинку, визначена на підставі відповідної містобудівної та землевпорядної документації, у межах земельної ділянки, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди, що необхідна для обслуговування багатоквартирного будинку та задоволення житлових, соціальних і побутових потреб власників (співвласників та наймачів (орендарів) квартир, а також нежитлових приміщень, розташованих у багатоквартирному будинку.

Статтею 92 ЗК України передбачено, що право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку. Права постійного користування земельною ділянкою із земель державної та комунальної власності набувають, зокрема - співвласники багатоквартирного будинку для обслуговування такого будинку та забезпечення задоволення житлових, соціальних і побутових потреб власників (співвласників) та наймачів (орендарів) квартир та нежитлових приміщень, розташованих у багатоквартирному будинку.

Відповідно до частин 1 і 2 статті 5 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» спільне майно багатоквартирного будинку є спільною сумісною власністю співвласників. Спільне майно багатоквартирного будинку не може бути поділено між співвласниками, і такі співвласники не мають права на виділення в натурі частки зі спільного майна багатоквартирного будинку.

З аналізу вищезазначених положень актів законодавства можна дійти висновку про те, що у законі закріплено певні особливості реалізації права власності на квартиру у багатоквартирному будинку, як окремого об`єкта права власності, та права користування земельною ділянкою співвласниками жилого будинку (власниками квартир або нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку).

Загальне майно житлового будинку (допоміжні приміщення, конструктивні елементи будинку, його технічне обладнання всередині або за межами будинку) є майном співвласників, які визначають порядок його використання.

Земельна ділянка не має самостійного правового і функціонального призначення, відмінного від тієї функції, яку вона виконує, в тому числі забезпечуючи доступ до свого чи спільного майна усім мешканцям квартир, а в разі знищення (руйнування) багатоквартирного будинку гарантує для всіх власників квартир право на його відновлення.

З урахуванням наведеного суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення заявлених позивачем вимог, оскільки сторони є власниками саме квартир у багатоквартирному будинку, а спільне майно багатоквартирного будинку не може бути поділено між співвласниками і такі співвласники не мають права на виділення в натурі частки спільного майна та отримання у користування земельної ділянки відповідно до частки у будинку.

При застосуванні наведених норм права до спірних правовідносин суд вірно на підставі частини 4 статті 263 ЦПК України застосував висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 10 квітня 2019 року у справі № 452/3561/14, від 27травня 2021року у справі № 344/2239/19.

Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про належність позивачу права власності на 32/100 частки житлового будинку, оскільки відповідно до договору купівлі-продажу від 05.03.2003 ОСОБА_1 набув право власності на квартиру АДРЕСА_6 загальною площею 42,4 кв.м, житловою площею 26,5 кв.м.

Помилкове зазначення при реєстрації права власності про належність позивачу права власності на 32/100 частини житлового будинку та зняття будинку з балансу КП «Управляюча муніципальна компанія» «Проскурівська» не змінює статусу багатоквартирного житлового будинку.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що при переході права власності на житловий будинок перейшло право користування земельною ділянкою, переданою для обслуговування індивідуального житлового будинку, є необґрунтованим, оскільки сторони набули право власності не на житловий будинок, а кожен на квартиру як окремий об`єкт права власності.

Інші доводи апеляційної скарги на законність рішення суду не впливають, оскільки фактично зводяться до власного тлумачення норм права.

Рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування у межах доводів апеляційної скарги немає.

Керуючись статтями 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 травня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 08 серпня 2023 року.

Суддя-доповідач О. І. Талалай

Судді А. П. Корніюк

І. В. П`єнта