Справа № 643/8676/23
Провадження № 2/643/3671/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.12.2023 м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - Осадчого О.В.,

за участю секретаря судового засідання - Ткачова Д.О.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Харкові в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування за законом,-

в с т а н о в и в:

Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , звернувся до суду з позовом про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування за законом, в якому просив:

- встановити факт проживання однією сімєю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з листопада 2015 року по 20.05.2025;

- визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_4 . Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить квартира АДРЕСА_1 . У встановлений законом шестимісячний строк, позивач звернулась до Сьомої Харківської міської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак постановою державного нотаріуса Сьомої Харківської міської нотаріальної контори №2261/02-31 від 17.12.2021 ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що заявником не подано документи, які підтверджують родинний зв`язок, у зв`язку з чим на думку нотаріуса відсутні підстави для закликання до спадкування та рекомендовано звернутись до суду. Позивач є родичкою ОСОБА_4 , а саме рідною племінницею її покійного чоловіка та проживала разом з нею, оскільки остання потребувала постійного догляду, була одинокою. Родинні зв`язки з чоловіком спадкодавця ОСОБА_5 підтверджуються свідоцтвом про її народження серії НОМЕР_1 , видане Ільїчівським РАЦС 01.06.1953; витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб №9 від 15.03.2016; свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 , видане Ленінським відділом РАЦС м. Чернівці; свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 , видане відділом РАЦС Фрунзенського райвиконкома м. Харкова; свідоцтвом про народження ОСОБА_5 (чоловіка спадкодавця, рідного дядька ОСОБА_1 ). Однак, для підтвердження родинного зв`язку між ОСОБА_1 та чоловіком спадкодавця не вистачає лише свідоцтва про народження її батька - ОСОБА_6 . Разом з цим, листом Державного архіву Полтавської області від 26.07.2021 повідомлено, що на зберігання до Державного архіву Полтавської області не надходили книги реєстрації актових записів громадянського стану про народження жителів с. Максимівка з 1919-1935 роки, у зв`язку з чим немає можливості надати архівну довідку про народження ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .Співпадіння прізвища спадкодавця та дівочого прізвища позивача свідчить про те, що вони були родичами. Сім`я спадкодавця раніше складалася з трьох осіб - самої ОСОБА_4 , її чоловіка (дядька Позивача) - ОСОБА_5 та їх спільного сина ОСОБА_7 . Всі троє приймали участь у приватизації квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» №1200380 від 23.02.2015. ІНФОРМАЦІЯ_5 помер чоловік спадкодавця (дядько Позивача) - ОСОБА_5 . Спадщину після його смерті прийняв та оформив їх син ОСОБА_7 . ІНФОРМАЦІЯ_6 помер син спадкодавиці та двоюрідний брат ОСОБА_1 - ОСОБА_7 . ОСОБА_4 залишилася одинокою та у неї сильно погіршився стан здоров`я. ОСОБА_1 була найближчою родичкою ОСОБА_4 , оскільки завжди близько з нею спілкувалася то була вимушена доглядати за останньою. Після смерті сина ОСОБА_8 Позивач переїхала жити до останньої. ОСОБА_1 почала проживати з ОСОБА_4 майже одразу після смерті її сина, а саме з листопада 2015 та до дня її смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 , тобто більше п`яти з половиною років. Переїзд до ОСОБА_4 був вимушеним, оскільки остання хворіла та потребувала постійного догляду, а ОСОБА_1 була єдиною родичкою та погодилась доглядати за нею. Вони проживали однією сім`єю понад 5 років, були пов`язані спільним побутом, вели спільне господарство та мали взаємні права та обов`язки, хоча у ОСОБА_1 було значно більше обов`язкові. Позивач забезпечувала ОСОБА_4 ліками, допомогала з фінансуванням операції на очах (видалення катаракти), що підтверджується, зокрема, випискою з історії хвороби спадкодавця та медичною карткою, які збереглися у позивача, вони разом проводили вільний час, спілкувались, разом харчувалися. Їх часто відвідували родичі ОСОБА_1 - син та його дружина.

Враховуючи, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 були родичами (покійний чоловік спадкодавця був рідним дядьком позивача, а покійний син ОСОБА_4 двоюрідним братом), позивач доглядала за ОСОБА_4 , проживала разом з нею, останні декілька років повністю оплачувала комунальні послуги за квартиру, вони разом харчувалися, мали спільні права та обов`язки, в зв`язку з чим представник позивача вважає за можливе встановити факт їх проживання однією сім`єю та визнати право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 .

Ухвалою Московського районного суду міста Харкова від 05.09.2023 прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 та відкрито провадження у справі; розгляд справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче засідання; учасникам справи встановлено строки для подання заяв по суті. Витребувано у КНП ХОР «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» (м. Харків, пр-т Незалежності, 13) інформацію про те чи надходили виклики швидкої допомоги від ОСОБА_1 на адресу: АДРЕСА_1 , за останні три роки? Якщо так, то з приводу яких захворювань та кому надавалася медична допомога? Чи надходили виклики швидкої допомоги від інших осіб на адресу: АДРЕСА_1 , у період з 2019 року по 20 травня 2021 року? Якщо так, то з приводу яких захворювань та кому надавалася медична допомога? Витребувано у Сьомої харківської міської державної нотаріальної контори (м. Харків, вул. Бакуліна, 1) належним чином засвідчену копію спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Ухвалою Московського районного суду міста Харкова від 22.11.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

У судовому засіданні позивач та її представник, посилаючись на викладені у позовній заяві обставини, просили задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач у судові засідання жодного разу не з`явився, на підставі ст. 128 ЦПК України повідомлявся належним чином про день, час та місце розгляду справи. Судові повістки про виклик до суду направлялись відповідачу на адресу, зазначену у позовній заяві, яка є адресою реєстрації останнього згідно з отриманими судом відповідно до ч. 6 ст. 187 ЦПК України відомостями з Реєстру територіальної громади м. Харкова. Так, судові повістки про виклик до суду відповідачем не отримані, конверти повернулися до суду не врученими із зазначенням причини повернення - «адресат відсутній за вказаною адресою». Отже, згідно з п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України зазначені обставини свідчать про належне повідомлення сторони про розгляд справи.

Причини неявки ОСОБА_3 суду не повідомив, відзиву, заяв, заперечень до суду не надав, тому суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність відповідача, за наявними у справі доказами.

Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Оскільки відповідач повторно у судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, відзиву на позов не подав, а позивач не заперечує проти проведення заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у матеріалах справи доказів згідно з положеннями ст. 280, 281 ЦПК України.

Суд, вислухавши думку позивача та її представника, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути в тому числі і визнання права.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належним чином є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Виходячи з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 від 21.05.2021, виданого Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану східного міжреніонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 84 років, актовий запис № 10461. (а.с. 20)

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина у вигляді квартири АДРЕСА_1 , яка на підставі свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_5 від 30.01.1998 належала ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_4 на праві приватної спільно-сумісної власності. В подальшому вказана квартира, після смерті ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом (спадкова справа №852/2014 реєстраційний № 4-852, від 29.08.2015) виданого нотаріусом Одинадцятої Харківської нотаріальної контори, перейшла у власність його сина - ОСОБА_7 , а після смерті останнього ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_4 відповідно свідоцтва про право на спадщину за законом (спадкова справа №304/2016 реєстраційний №4-492 від 25.05.2016) виданим державним нотаріусом Одинадцятої Харківської державної нотаріальної контори, успадкувала зазначену квартиру. (а.с. 42, 43, 44)

Відповідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 17.12.2021, постановленої дежавним нотаріусом сьомої Харківської міської державної нотаріальної контори Верещаки Г.Л., представнику ОСОБА_1 - ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом та рекомендовано звернутися до суду для визнання права власності на спадкове майно. (а.с. 24)

ОСОБА_1 є родичкою ОСОБА_4 , а саме рідною племінницею її покійного чоловіка що підтверджується: свідоцтвом про народження позивача серії НОМЕР_1 , виданим Ільїчівським РАЦС 01.06.1953; витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб №9 від 15.03.2016; свідоцтво про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 , видане Ленінським відділом РАЦС м. Чернівці; свідоцтво про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 , видане відділом РАЦС Фрунзенського райвиконкома м. Харкова; свідоцтво про народження ОСОБА_5 (чоловіка спадкодавця, рідного дядька ОСОБА_1 ). (а.с. 13, 14, 15, 16, 17)

Згідно наданої КНП Харківської обласної ради «Центр ексренної медичної допомоги та медицини катастроф» № 02-1045 від 28.09.2023 відповіді 01.05.2021 та 02.05.2021 службою екстренної медичної допомоги прийнято два виклики до громадянки ОСОБА_4 , за адресою АДРЕСА_1 , виклики надходили від особи жіночої статі, яка не представилась. (а.с. 83)

Згідно договору про надання ритуальних послуг від 23.05.2021, розрахунку за ритуальні послуги від 23.05.2021, копій квитанцій та свідоцтва про поховання №465 від 27.05.2021, виданою КП «Малоданилівський Комунальник», ОСОБА_1 , здійснила поховання ОСОБА_4 за власний рахунок. (а.с. 35-39)

Відповідно письмових пояснень, наданих свідками ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які є сусідками ОСОБА_4 : ОСОБА_1 вони знають близько 10 років, як племінницю ОСОБА_4 . В останні роки ОСОБА_1 піклувалась про ОСОБА_4 оскільки остання погано себе почувала і потребувала постійного догляду. Вони разом ходили в магазини, до лікарні, їздили на дачу та кладловище де захоронені родичі ОСОБА_4 . У ОСОБА_1 були свої ключи від квартири АДРЕСА_1 . (а.с. 40, 41).

Відповідно, долученої до матеріалів справи, нотаріально засвідченої заяви свідка ОСОБА_11 : їй відомо, що ОСОБА_1 проживала разом з ОСОБА_4 , яка є дружиною її рідного батька. Проживали вони за адресою: АДРЕСА_1 . вказані обставини ОСОБА_11 відомі, оскільки вона разом зі своїм чоловіком часто їздили до них у гості (щонайменше один раз на місяць). Проживати ОСОБА_1 разом з ОСОБА_4 почала з кінця 2015 року, через те що у останньої різко погіршився стан здоров`я і вона потребувала постійного догляду. (а.с. 117)

У судовому засіданні у якості свідка було допитано позивача ОСОБА_1 , яка пояснила, що знає померлу ОСОБА_4 дуже давно. Чоловік померлої - ОСОБА_5 є її рідним дядьком. У 2014 помер чоловік ОСОБА_4 - ОСОБА_5 , а у 2015 році помер їх син ОСОБА_7 . Внаслідок смерті чоловіка та сина стан зоров`я ОСОБА_4 значено погіршився тому вона попросила ОСОБА_1 пожити разом з нею та здійснювати за нею догляд, на що остання погодилась, та стала постійно проживати разом з ОСОБА_4 та доглядати за нею. З цього часу вони вели спільне господарство, бюджет був спільним, за спільні кошти вони купили телевізор, зробили косметичний ремонт у квартрі. У медичних деклараціях ОСОБА_4 вказалі її як довірену особу. ОСОБА_1 постійно супроводжувала ОСОБА_4 у всіх питаннях, зокрема під час лікування, купляла продукти, ліки. Всіма питаннями по похованню ОСОБА_4 займалась саме вона.

Також, у судовому засіданні було допитано свідка ОСОБА_12 , який пояснив, що ОСОБА_1 є його матір`ю. З 2015 року його матір проживала за адресою: АДРЕСА_1 разом з померлою ОСОБА_4 . Він неодноразово відвідував свою матір за вказаною адресою, купував продукти харчування та допомагав грошовими коштами.

Відповідно до п. 5 ч. 2 статті 293 ЦПК України, суд розглядає у порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦПК України, заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Нормами ст.ст. 1216-1218 ЦК України, встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), яке може здійснюватися за заповітом або за законом.

Відповідно до ст.ст. 1220-1221, 1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до п. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

За змістом ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи , які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, і саме з нього виникає право на спадкування, а місцем відкриття - є останнє місце проживання спадкодавця.

Саме спадкування може відбуватися за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, право на спадщину за законом почергово отримують особи, які вказані в ст. 1261-1265 ЦК України.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст. 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України встановлено, в четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Статтею 1296 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Враховуючи те, що до складу спадщини входить нерухоме майно, виконуючи свій обов`язок визначений ст. 1297 ЦК України, відповідно до якої, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до частин 2 та 3 статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Як роз`яснив Конституційний Суд України в п. 6 рішення від 03.06.1999 року № 5-рп/99 в справі № 1-8/99 про офіційне тлумачення терміна "член сім`ї", окрім членів сімей взагалі (чоловік або дружина, прямі родичі по низхідній і висхідній лініях - діти і батьки), до членів сімей також відносяться особи, які перебувають на утриманні або проживають із суб`єктами права (інші особи, що постійно мешкають з ними та ведуть спільне господарство, зокрема, не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки тощо). Обов`язковою умовою визнання їх членами сім`ї, крім факту спільного проживання, є ведення із суб`єктом спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку він не заявив про відмову від неї.

Згідно з положеннями ст.ст. 1268-1270 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. При цьому прийняття спадщини з умовою чи із застереженням не допускається.

Відповідно до вимог Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, п. 4.4 факт проживання спадкоємців однією сім`єю зі спадкодавцем підтверджується рішенням суду, яке набрало законної сили.

Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», зазначено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини, і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також: інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки.

Згідно з п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Просудову практикув справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення від 31 березня 1995 року № 5 в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

За змістом абзацу першого п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практикуу справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України за № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

У судовому порядку можуть бути встановлені також факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення (п. 1 Постанови ВСУ N 5 від 31.03.95).

Про ознаки проживання однією сім`єю висловився і Конституційний Суд України у своєму рішенні від 03.06.99 №5-рп/99, в якому зазначив, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках.

Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Відповідно до п. 16 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.95 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», діями ж, що свідчать про прийняття спадщини, є фактичний вступ заявника в управління чи володіння спадковим майном у межах шестимісячного строку з дня відкриття спадщини або подача ним протягом цього строку до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяви про її прийняття.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Системний аналіз наведених вище правових норм дозволяє зробити висновок про те, що право на спадкування у першу чергу мають лише чоловік/дружина, які пережили спадкодавця і шлюб між якими було зареєстровано в органі реєстрації актів цивільного стану. У той же час, особи, які спільно проживали із спадкодавцем однією сім`єю не менше п`яти років відносяться законом до четвертої черги спадкоємців.

Слід зауважити, що відповідач ОСОБА_3 , згідно заяви про прийняття спадщини, є племінніком померлої, тобто спадкоємцем п`ятої чарги відповідно до закону (у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення 1265 ЦК України).

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_1 має законне право на успадкування спадкового майна як спадкоємець четвертої черги померлої ОСОБА_4 , яка проживала зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, оскільки надані нею докази є належними та допустимими, з точки зору закону, її проживання однією сім`єю з ОСОБА_4 , наявності спільного побуту, придбання ними послуг та ведення спільного господарства.

Законодавством визначено, що у подібних випадках відбувається припинення одних правовідносин і виникнення інших, при цьому правовідносини за змістом і природою продовжують існувати за основними своїми характеристиками.

Таким чином, у разі смерті спадкодавця спадкоємці, які прийняли спадщину, не відмовились від її прийняття, замінюють його особу у всіх правовідносинах, що існували на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті спадкодавця.

При цьому необхідно враховувати, що спадкування - це вольовий акт (окрім деяких винятків), яким спадкоємець свідомо приймає рішення про прийняття спадщини або свідомо не користується правом відмовитися від такого прийняття спадщини, тобто безпосереднє волевиявлення або презюмується, якщо особа проживала зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини і не відмовилася від її прийняття, або, якщо законний представник неповнолітньої чи недієздатної особи не відмовився від прийняття спадщини.

Виходячи з існування вольового критерію, у цивільних правовідносинах прийнято вважати, що кожен спадкоємець діє добросовісно, як добрий господар, який є зваженим, передбачливим і розсудливим під час прийняття юридично значимих рішень та обранні варіанта власної поведінки. Дотримання наведених норм забезпечуватиме стабільність цивільного обороту.

Згідно з пунктами 3.21, 3.22 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, у редакції на момент відкриття спадщини, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Частина третя статті 1168 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не саму реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного (позиція Верховного суду у справі № 355/832/17 від 10.04.2020).

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_1 має законне право на успадкування спадкового майна як спадкоємець померлої ОСОБА_4 , що проживала зі спадкодавцем до часу відкриття спадщини, оскільки надані нею докази є належними та допустимими, з точки зору закону, її проживання однією сім`єю з ОСОБА_4 , наявності спільного побуту, придбання ними послуг та ведення спільного господарства.

За таких обставин справи суд вважає можливим встановити факт постійного проживання разом зі спадкодавцем ОСОБА_1 , до смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Встановлення вказаного факту дає право заявниці оформити спадщину та отримати свідоцтво про право на спадщину.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 16, 392, 1258, 1264, 1268-1270, 1273-1275 ЦК України, ст.ст. 4, 13, 76, 77, 80, 89, 258-265, 280 - 283, 315, 354 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування за законом - задовольнити.

Встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з листопада 2015 року по 20 травня 2021 року за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на квартиру АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішення може бути оскаржене позивачем шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду як суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а учасником справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, зазначених вище, якщо не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_6 , адреса реєстрації: АДРЕСА_4 ;

відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП - невідомий, адреса реєстрації: АДРЕСА_5 .

Повний текст рішення складено 04.01.2024.

Суддя: О.В. Осадчий