Постанова

Іменем України

02 серпня 2023 року

м. Київ

справа № 752/24812/20

провадження № 61-5776св23

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., Коротуна В. М. (суддя-доповідач), Тітова М. Ю.,

учасники справи:

позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

відповідач - ОСОБА_3 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на ухвалу Київського апеляційного суду від 20 березня 2023 року у складі колегії суддів: Махлай Л. Д., Немировської О. В., Ящук Т. І.,

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2020 року ОСОБА_4 , ОСОБА_5 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Посилаючись на те що у зв`язку з неправомірною поведінкою відповідачки позивачам було завдано матеріальної та моральної шкоди з огляду на наявність пошкоджень в їх квартирі та порушення їх звичного способу життя внаслідок проведення ремонтних робіт в квартирі відповідача, ОСОБА_6

і ОСОБА_7 просили стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 матеріальну шкоду в сумі 22 190,75 грн; стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 моральну шкоду в сумі 375 000,00 грн; стягнути

з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 моральну шкоду в сумі

375 000,00 грн, а також постановити окрему ухвалу на адресу начальника

ГУ НПУ у м. Києві щодо притягнення до суворої відповідальності дільничних офіцерів Голосіївського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_8 і ОСОБА_9 за неналежне виконання службових обов`язків.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 26 жовтня 2022 року

у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що позивачі не довели належними та допустимими доказами вини відповідача у заподіянні їм матеріальної та моральної шкоди пошкодженням їх квартири та причинного зв`язку між протиправною поведінкою і завданою шкодою.

Апеляційний перегляд справи

Не погоджуючись з рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від

26 жовтня 2022 року, ОСОБА_6 і ОСОБА_7 29 грудня 2022 року оскаржили його в апеляційному порядку.

Одночасно заявники подали заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження.

У заяві про поновлення строку на апеляційне оскарження заявники зазначили, що 26 жовтня 2022 року під час судового засідання головуючий суддя не оголосила рішення суду, а лише запитала, на яку адресу направити судове рішення. Представник позивача ОСОБА_4 - адвокат Ткаченко Ю. Б. просив направити копію судового рішення на його електронну адресу, але адвокат, незважаючи на їх неодноразові звернення, не передав їм копію рішення суду. Після цього вони особисто 01 грудня 2022 року прибули до суду та отримали копію рішення суду.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 12 січня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 і ОСОБА_5 залишено без руху та надано строк для подання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 26 жовтня 2022 року, з наведенням інших підстав для поновлення строку.

09 березня 2023 року на виконання вимог ухвали Київського апеляційного суду від 12 січня 2023 року ОСОБА_6 і ОСОБА_7 подали клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження. Цього ж дня заявники подали доповнення до клопотання.

Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_6 і ОСОБА_7 у судовому засіданні, яке відбулось 26 жовтня 2022 року, присутніми не були. Був присутнім лише представник ОСОБА_10 - адвокат Ткаченко Ю. Б., який представляв інтереси лише ОСОБА_10 та який отримав рішення суду першої інстанції засобами електронного зв?язку (на електронну пошту). Заявники вказують, що повноваження адвоката Ткаченка Ю. Б. припинилися після проголошення рішення суду першої інстанції. Заявники повний текст рішення суду першої інстанції отримали лише 01 грудня 2022 року. Апеляційна скарга подана 29 грудня 2022 року.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою Київського апеляційного суду від 20 березня 2023 року відмовлено

у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4

і ОСОБА_5 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від

26 жовтня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що заявники не навели будь-яких поважних причин, що стали перешкодою для отримання ними рішення суду своєчасно, якщо вони бажали його отримати особисто, оскільки

вдорученні для надання безоплатної вторинної правової допомоги не зазначено застереження або обмеження представлення інтересів після ухвалення рішення у справі. Посилання на довідку Правобережного київського міського центру з надання безоплатної вторинної допомоги, що повноваження адвоката у справі були припинені в момент винесення рішення суду, не можуть бути поважною підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження, оскільки адвокат отримав копію рішення як представник, а вручення процесуального документа представнику не зумовлює іншого початку перебігу строку на апеляційне оскарження для особи, яку він представляє.

За таких обставин апеляційний суд визнав наведені заявниками причини пропуску строку на апеляційне оскарження неповажними та дійшов висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження за частиною четвертою статті 357 ЦПК України.

Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги

21 квітня 2023 року ОСОБА_6 і ОСОБА_7 подали до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просять скасувати ухвалу Київського апеляційного суду від 20 березня 2023 року та передати справу до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції не надав оцінки наведеним заявниками обставинам на предмет поважності причин пропуску строку, хоча ОСОБА_4 зазначив, що він є особою ІІ групи інвалідності довічно, є маломобільною особою, особисто до суду не приїжджав, на проголошенні рішення суду 26 жовтня 2022 року присутнім не був, копія повного тексту рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 26 жовтня 2022 року йому не направлялася. Рішення суду першої інстанції було направлено на електрону пошту його адвоката, про що заявник не знав. Адвокат, який був його представником за дорученням Правобережного київського міського центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги, рішення суду не оскаржував, з ним не зв?язувався. Копію повного тексту рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 26 жовтня

2022 року суд першої інстанції на його адресу не направляв. Крім того, ОСОБА_6 вказує, що повноваження його представника закінчилися після проголошення рішення суду.

ОСОБА_5 як поважну причину пропуску строку на апеляційне оскарження рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 26 жовтня 2022 року зазначав, що в судовому засіданні 26 жовтня 2022 року не було взагалі ніякого проголошення рішення суду, а ОСОБА_5 копію повного тексту рішення суду отримав особисто в суді 01 грудня 2022 року. До

01 грудня 2022 року Голосіївський районний суд м. Києва копії повного тексту рішення суду на його адресу не направляв. Представника

ОСОБА_7 не мав.

Доводи інших учасників справи

23 червня 2023 року представник ОСОБА_3 - адвокат Дорож М. В. подав до Верховного Суду відзив, у якому просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу Київського апеляційного суду від 20 березня

2023 року - без змін.

Рух касаційної скарги та матеріалів справи

Ухвалою Верховного Суду від 09 травня 2023 року ОСОБА_4

і ОСОБА_5 поновлено строк на касаційне оскарження ухвали Київського апеляційного суду від 20 березня 2023 року. Відкрито касаційне провадження у справі та витребувано її матеріали з Голосіївського районного суду м. Києва.

12 червня 2023 року матеріали справи надійшли до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 22 червня 2023 року справу призначено до судового розгляду.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті,

є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу. Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 400 ЦПК України встановлено, що, переглядаючи

у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши доводи касаційної скарги, врахувавши аргументи, наведені

у відзиві на касаційну скаргу, Верховний Суд дійшов висновку, що вона підлягає задоволеннюз таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

«Право на суд», одним з аспектів якого є право доступу, не є абсолютним

і може підлягати обмеженням. Накладення обмеження дозволене за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги (рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Воловік проти України» від 6 грудня 2007 року).

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду.

Установлено, що 26 жовтня 2022 року Голосіївський районний суд м. Києва виніс рішення у цій справі (т. 4, а. с. 118-128).

Під час розгляду справи 26 жовтеня 2022 року були присутні ОСОБА_6 та його представник ОСОБА_11 (т. 4, а. с. 115).

ОСОБА_11 є представником ОСОБА_10 згідно з дорученням для надання безоплатної вторинної правової допомоги від 10 грудня 2020 року

№ 04-0004100, виданим Правобережним київським місцевим центром

з надання безоплатної вторинної правової допомоги (т. 3, а. с. 102).

Відомостей про те, що ОСОБА_11 також є представником ОСОБА_12 ,. матеріали справи не містять.

Згідно з довідкою Голосіївського районного суду м. Києва від 26 жовтня

2022 року, складеною секретарем судового засідання, сторони на оголошення рішення після нарадчої кімнати не з?явились (т. 4, а. с. 117).

Згідно з довідкою Голосіївського районного суду м. Києва документ

в електронному вигляді від 26 жовтня 2022 року у справі № 752/24812/20 надіслано 02 листопада 2022 року одержувачам на їх електронні адреси: ІНФОРМАЦІЯ_1 та ІНФОРМАЦІЯ_2 (т. 4, а. с. 129, 130).

Відповідно до частин першої і другої статті 64 ЦПК України представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки. Обмеження повноважень представника на вчинення певної процесуальної дії мають бути застережені

у виданій йому довіреності або ордері.

В дорученні для надання безоплатної вторинної правової допомоги, яке міститься в матеріалах справи, не зазначено застереження або обмеження представлення інтересів. Дія доручення припиняється у випадках, передбачених пунктами 1-4 частини першої статті 23 та пунктами 1-4 частини першої статті 24 Закону України «Про безоплатну правову допомогу».

Таким чином, згідно з правилами процесуального законодавства, якщо представник отримав судове рішення, вважається, що сторона у справі, яку цей представник представляє, є обізнаною про таке судове рішення.

У постанові Верховного Суду від 07 липня 2022 року у справі № 120/4298/21-а (адміністративне провадження № К/990/281/22) зроблено висновок про те, що офіційною електронною адресою є адреса електронної пошти, вказана користувачем в Електронному кабінеті ЄСІТС, або адреса електронної пошти, вказана в одному з державних реєстрів.

Суд направляє судові рішення, судові повістки, судові повістки-повідомлення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу на їхні офіційні електронні адреси, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи

в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) (частина п`ята статті 14 ЦПК України).

Зміст вказаної процесуальної норми свідчить про те, що для цілей ЦПК України офіційною електронною адресою є електронна адреса, зареєстрована в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі.

Матеріали справи не містять відомостей про офіційну електронну адресу представника ОСОБА_10 - ОСОБА_11 .

Таким чином Верховний Суд дійшов висновку про неналежний спосіб вручення копії судового рішення судом першої інстанції представнику ОСОБА_10 - ОСОБА_11 , а тому висновок апеляційного суду про отримання ОСОБА_13 рішення суду першої інстанції і, відповідно, про його обізнаність, є помилковим.

У матеріалах справи також немає відомостей про направлення учасникам справи рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 26 жовтня

2022 року засобами поштового зв?язку.

ОСОБА_7 копію рішення Голосіївського районного суду м. Києва від

26 жовтня 2022 року отримав 01 грудня 2022 року, про що свідчить його власноручно написана розписка на засвідчувальному написі судової справи (т. 4).

Відомостей про отримання ОСОБА_14 копії рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 26 жовтня 2022 року матеріали справи не містять.

Відповідно до частини першої статті 392 ЦПК України учасники справи,

а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити

в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

29 грудня 2022 року ОСОБА_6 та ОСОБА_7 подали до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 26 жовтня 2022 року (т. 4, а. с. 131-146).

Згідно з частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо

в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється

з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Частинами третьою, четвертою статті 357 ЦПК України передбачено, що апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження на підставі частини четвертої статті 357 ЦПК України, апеляційний суд виходив із того, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 пропустили строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, а наведені ними причини такого пропуску не

є поважними.

Верховний Суд не може погодитися із таким висновком суду апеляційної інстанції, оскільки ОСОБА_15 не було вручено судове рішення у день його проголошення, відомостей про отримання ним рішення суду першої інстанції матеріали справи не містять. ОСОБА_7 отримав судове рішення

01 грудня 2022 року. Апеляційна скарга подана заявниками 29 грудня

2022 року, тобто в межах строків, визначених пунктом 1 частини другої статті 354 ЦПК України.

Апеляційний суд на наведене уваги не звернув, унаслідок чого передчасно відмовив у відкритті апеляційного провадження.

Відповідно до частини шостої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі.

Оскільки наведені порушення апеляційним судом норм процесуального права призвели до постановлення незаконної ухвали, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню із направленням справи до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Керуючись статтями 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 , ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу Київського апеляційного суду від 20 березня 2023 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська
Судді: А. Ю. Зайцев
Є. В. Коротенко
В. М. Коротун
М. Ю. Тітов