Справа № 510/777/23
Провадження № 2/510/878/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.08.2023 р. Ренійський районний суд Одеської області

у складі: головуючого судді - Бошков І.Д.,

за участю: секретаря Березенко С.П.

розглядаючи у підготовчому відкритому судовому засіданні в м. Рені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В:

Відповідачі позовні вимоги визнали, щодо їх задоволення не заперечували, просили розглянути справу без їх участі, про що надали письмову заяву.

Позивач на задоволенні позовних вимог наполягала, просила розглянути справу без її участі, про що надала письмову заяву.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання.

Відповідно до ч.3ст.200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч.4ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копії паспортів сторін та їх і/н; копія свідоцтва про смерть ОСОБА_4 ; копія заповіту ОСОБА_4 від 07.09.2018р. складеного на імя ОСОБА_3 та ОСОБА_1 ; копія державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 090646; копії витягів з технічної документації з нормативної грошової оцінки вартості земельної ділянки від 22.11.2011р.; копія свідоцтва про право на спадщину за законом від 05.12.2011р., зареєстроване в реєстрі за № 3928; копія свідоцтва про право на спадщину за законом від 05.12.2011р., зареєстроване в реєстрі за № 3933; копія виписки із по господарської книги від 21.02.2023р. № 24; копія довідки Виконавчого комітету Ренійської міської ради Ізмаїльського району від 10.04.2023р.; копії свідоцтва про народження ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ; копія свідоцтва про одруження між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ; копія технічного паспорту на житловий будинок із надвірними спорудами АДРЕСА_1 ; копія звіту про проведення незалежної оцінки вартості нерухомого майна;копія постанови нотаріусу про відмову у вчинені нотаріальної дії від 03.05.2023 р.; копія спадкової справи, яка відкрита після смерті ОСОБА_4 .

Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла матір сторін по справі - ОСОБА_4 . За життя їй належало:

житловий будинок із надвірними спорудами АДРЕСА_1 , згідно записів погосподарської книги № 1 о/р № 3 виконавчого комітету Ренійської міської ради; земельна ділянка площею 2,69 га, на підставі державного акту на право на земельну ділянку серії ЯА № 090646; частини земельної ділянки площею 1,32 га, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 05.12.2011р., зареєстрованого в реєстрі за № 3928; частини земельної ділянки площею 0,60 га, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 05.12.2011р., зареєстрованого в реєстрі за № 3933.

Після її смерті відкрилась спадщина на зазначене майно. На випадок смерті ОСОБА_4 розпорядилась належним їй майном, залишила заповіт від 07.09.2018р., яким заповіла відповідачу - сину ОСОБА_3 частину земельної ділянки площею 2,69 га, а усе інше майно заповіла дочці - позивачу ОСОБА_1 . Тому спадкоємство здійснюється за заповітом. У встановлений законодавством 6-ти місячний строк, позивач та відповідач ОСОБА_3 як спадкоємці за заповітом звернулись до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, а відповідач ОСОБА_2 звернувся із заявою про відмову від спадщини. За їх заявами була відкрита спадкова справа № 328/2022 після смерті ОСОБА_4 . Таким чином, діти спадкодавця ОСОБА_4 прийняли спадщину після смерті матері, шляхом подачі заяв про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Пізніше, позивач звернулася до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на свою частину спадщини, але їй в цьому було відмовлено з причин відсутності оригіналів правовстановлюючих документів на вищевказане спадкове майно, про що 03.05.2023р. нотаріусом було винесено відповідну постанову.

Після смерті ОСОБА_4 це питання вже неможливо вирішити, за визнанням права власності на спадкове майно, як на об`єкти спадщини, може звернутися тільки спадкоємець.

Таким чином, позивач прийняла спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, що залишилася після померлої матері та вважає, що має всі законні підстави для визнання за нею права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, інші спадкоємці на неї не претендують.

Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки її доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні.

Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв`язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплене заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України).

Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Як було встановлено судом, позивач у справі є спадкоємцем за заповітом (ст. 1223 ЦК України). Вона подала до нотаріусу заяву про прийняття спадщини, отже вважається такою, що її прийняла. Прийняття спадщини є фактом, який відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. Відповідачі по справі на спадщину позивача не претендують. В даному випадку позивач прийняла спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, оскільки її воля, як спадкоємця за заповітом, була виражена у її діях щодо звернення з відповідною заявою до нотаріуса.

Таким чином, позивач прийняла спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, однак, вона не може оформити прийняття спадщини та отримати відповідне свідоцтво, оскільки в наданих державному нотаріусу для огляду необхідних документів для видачі свідоцтва про право на спадщину після померлої ОСОБА_4 були відсутні оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно, що стало підставою для прийняття рішення про відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про право власності на спадщину, про що винесено вмотивовану постанову від 03.05.2023р., у зв`язку із чим позивач була вимушена звернутися до суду із позовом для захисту своїх невизнаних прав.

У відповідності до п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», в разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Таким чином, суд вважає, що позивач є суб`єктом набуття права власності на вищевказане спадкове майно з підстав прийняття спадщини за заповітом однак, з незалежних від неї причин вона не може оформити прийняття спадщини та отримати відповідне свідоцтво про право власності на вищевказане спадкове майно, у зв`язку із чим була вимушена звернутися за захистом прав та інтересів до суду.

З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити її вимоги щодо визнання за нею права власності на спадкове майно.

Керуючись ст.ст. 12, 76 - 81, 200, 258, 259, 264 - 265, 268, 354, 355 ЦПК України, ст. ст. 15, 328, 1217, 1223, 1225, 1261, 1268, 1269, 1270 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на:

житловий будинок із надвірними спорудами АДРЕСА_1 ;

частину земельної ділянки площею 2,69 га, кадастровий номер :01:005:0116, розташована на території Ренійської міської ради Одеської області (колишня територія Долинської сільської ради Ренійського району), призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва;

частину земельну ділянку площею 0,60 га, кадастровий номер :01:003:0077, розташована на території Ренійської міської ради Одеської області (колишня територія Долинської сільської ради Ренійського району), призначена для ведення особистого селянського господарства;

частину земельну ділянку площею 1,32 га, кадастровий номер :01:005:0115, розташована на території Ренійської міської ради Одеської області (колишня територія Долинської сільської ради Ренійського району), призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя І.Д. Бошков