Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.08.2023 Справа №607/9457/23

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Вийванка О. М.

за участю секретаря судового засідання Медвідь О. А.

учасників справи:

позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2

представника позивачів ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Коломийський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Коломийському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про виключення запису про особу, як батька з актового запису про народження дитини та визнання батьківства,

ВСТАНОВИВ:

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися в суд із позовом до відповідача ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Коломийський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Коломийському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про виключення запису про особу, як батька з актового запису про народження дитини та визнання батьківства.

В обґрунтування позовних вимог позивачем викладено обставини, що між ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_4 було укладено шлюб 26 лютого 2005 року.

Рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 07.03.2023 у справі № 346/585/23 шлюб між ними розірвано.

ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_5 , де у графі «Батько» зазначено відповідача ОСОБА_4 .

В подальшому, відповідач змінив прізвище з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_4 » та по батькові з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_4 ».

Під час державної реєстрації народження, підставою для зазначення батьком саме відповідача є те, що народження дитини відбулося до спливу 10 місяців після розірвання шлюбу.

Позивач ОСОБА_1 вказує, що ще до розірвання шлюбу тривалий час спільно не проживала та не спілкувалася з відповідачем, що нівелює можливість його батьківства, але в той час проживала та вела спільне господарство разом із ОСОБА_2 .

Позивачі переконані, що батьком ОСОБА_5 є саме ОСОБА_2 .

Відповідно, ОСОБА_2 з моменту народження ОСОБА_5 вважав себе його батьком, з перших днів його життя піклується та дбає про нього та продовжує надалі дбати про його благополуччя.

У зв`язку із недосягненням згоди щодо досудового врегулювання спору, з підстав викладених у позові, позивачі просять позов задовольнити та визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьком дитини ОСОБА_5 та внести до актового запису про народження дитини відповідні зміни.

Позивачі та їх представник у судовому засіданні зміст позовних вимог підтримали з підстав та обґрунтувань, викладених у позові, та просили його задовольнити.

Відповідачем не подано відзиву на позов.

Відповідач у судове засідання не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи без його участі, позов визнає повністю ат просить його задовольнити.

Відповідно до статті 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Враховуючи визнання відповідачами позову, яке не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що є усі законні підстави ухвалити рішення про задоволення позову.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Коломийського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Коломийському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у судове засідання не з`явилася, однак подала заяву про розгляд справи без її участі, проти позову не заперечує та покладається на думку суду.

При розгляді справи судом, учасниками справи подано заяви та клопотання та судом було вчинено інші процесуальні дії, зокрема.

Ухвалою суду залишено без руху позовну заяву.

Ухвалою суду відкрито провадження у справі.

Заслухавши пояснення позивачів та їх представника, перевіривши, дослідивши об`єктивно та оцінивши зібранні у справі докази, суд дійшов до наступного висновку, виходячи з фактичних обставин справи, мотивів та застосованих норм права.

Судом встановлено фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.

Суд, встановив, що з 26 лютого 2005 року позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 07.03.2023 у справі № 346/585/23 було розірвано.

Згідно свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_1 , видане 11.11.2021 Тернопільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), актовий запис № 132, відповідач змінив прізвище з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_4 » та по батькові з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_4 ».

ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , про що 28.03.2023 складено відповідний актовий запис № 183, яке видане Коломийським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Коломийському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, де у графі «Батько» зазначено відповідача ОСОБА_4 .

Відповідно до Витягу з реєстру Коршівської територіальної громади №2023/003050331 від 18 квітня 2023 року та довідки про склад сім`ї Коршівської сільської ради від 15.05.2023 № 519/02-26 вбачається, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований та проживає разом з своєю матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною 2 статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Позивач як на підставі заявлених вимог посилається на те, що слід визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьком дитини ОСОБА_5 та внести до актового запису про народження дитини відповідні зміни, аргументуючи тим, що під час державної реєстрації народження, підставою для зазначення батьком саме відповідача є те, що народження дитини відбулося до спливу десяти місяців після розірвання шлюбу, однак ОСОБА_1 ще до розірвання шлюбу тривалий час спільно не проживала та не спілкувалася з відповідачем, що нівелює можливість його батьківства, але в той час проживала та вела спільне господарство разом із ОСОБА_2 , а тому, позивачі переконані, що батьком ОСОБА_5 є саме ОСОБА_2 .

Суд погоджується з такими аргументами позивачів, виходячи з наступних норм права, які підлягають застосуванню та мотиви їх застосування.

Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини.

Згідно зі статтею 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, відповідно до частини першої статті 122 СК України, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 СК України дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя.

Подружжя, а також жінка та чоловік, шлюб між якими припинено, у разі народження дитини до спливу десяти місяців після припинення їх шлюбу, мають право подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану спільну заяву про невизнання чоловіка (колишнього чоловіка) батьком дитини. Така вимога може бути задоволена лише у разі подання іншою особою та матір`ю дитини заяви про визнання батьківства (ч. 3 ст. 122 СК України).

Згідно з ст. 133 СК України, якщо дитина народилась у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік - батьком дитини.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду.

Визнання батьківства за рішенням суду регулюється статтею 128 СК України.

Згідно зі статтею 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини.

Згідно з ч. 1 ст. 129 СК України особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. До вимоги про визнання батьківства застосовується позовна давність в один рік, яка починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство.

Згідно з п. 6, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» особа, котра вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала в шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до останнього, якщо того записано батьком, позов про визнання свого батьківства. Згідно зі ст. 129 СК зазначена особа може звернутися з такими вимогами у межах строку позовної давності (один рік), перебіг якого починається з дня, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство. У тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатись одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини. Відповідно до статей 213, 215 ЦПК України рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ст. 212 ЦПК, згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.

При розгляді спору щодо визнання батьківства суд має виходити зі змісту ч. 2 ст. 128 СК України відповідно до якої підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

Визнання батьківства за рішенням суду, розглядається як засіб захисту прав дитини, тобто міра, спрямована на відновлення, визнання порушених або оспорених прав дитини. Визначення батьківства дитини є підставою виникнення батьківських обов`язків, зокрема обов`язку з утримання дитини.

Доказами у зазначеній категорії справ можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі №591/6441/14-ц (провадження № 61-6030св18)

Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі ч. 2 ст. 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 17 травня 2007 року у справі «Jevremovic v. Serbia» зазначив, що у відповідності до статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод під час розгляду скарги про встановлення батьківства суди мають приділяти особливу увагу інтересам конкретної дитини.

За статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може гуртуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 89 ЦПК України).

При вирішенні спору про визнання батьківства суд приділяє особливу увагу інтересам дитини, не ігноруючи при цьому інтереси ймовірного біологічного батька.

Відповідно до вимог ст. 134 СК України, на підставі заяви осіб, зазначених у статті 126 СК України або рішення суду, орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове Свідоцтво про народження.

Наказом Мінюсту України від 12 січня 2011 року №96/5, який зареєстровано в Мінюсті України 14 січня 2011 року за №55/18793, затверджено Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, згідно з п. 1.7 яких зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису.

Відповідно до п. 2.13.1 Правил, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису.

Відповідно до п. 2.16.4 Правил, на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду.

Щодо того, що згідно ч. 2 ст. 129 СК України до вимоги про визнання батьківства застосовується позовна давність в один рік, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 20 СК України до вимог, що випливають із сімейних відносин, позовна давність не застосовується, крім випадків, передбачених частиною другою статті 72, частиною другою статті 129, частиною третьою статті 138, частиною третьою статті 139 цього Кодексу.

Отже, законодавець у частині першій статті 20 СК України закріпив вичерпний перелік статей цього Кодексу і відповідно вимог, що випливають із сімейних відносин, до яких застосовується позовна давність. До цього переліку належить у відповідності до частини другої статті 129 СК України вимога про визнання батьківства особою, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком.

Крім того, законодавець у частині другій статті 20 СК України передбачив субсидіарне застосування положень ЦК України, які стосуються позовної давності, до сімейних відносин у випадках, передбачених частиною першої статті 20 СК України.

Тому у випадках передбачених частиною другою статті 129 СК України мають застосовуватися правові приписи, закріплені в частині третій статті 267 ЦК України. Тобто, суд за власною ініціативою не має права застосувати позовну давність. Без заяви сторони у спорі позовна давність застосовуватися не може за жодних обставин, оскільки можливість застосування позовної давності пов`язана лише з наявністю про це заяви сторони, зробленої до ухвалення рішення судом першої інстанції, що узгоджується з правовою позицією, визначеною у висновку Верховного Суду України у справі 161/7536/15-ц від 27 квітня 2017 року.

Заяви про застосування позовної давності під час судового розгляду спору відповідач не подавав.

Тому суд у даній справі не застосовує позовну давність до вимоги про визнання батьківства, заявленої в порядку статті 129 СК України.

Враховуючи те, що обставини, на які посилалися позивачі як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, позовні вимоги позивачів ґрунтуються на вимогах закону, суд дійшов до висновку, що позов визнання батьківства та про внесення змін до актового запису про народження дитини підлягає задоволенню, оскільки факт визнання батьківства ОСОБА_2 відносно ОСОБА_5 повністю підтверджується зібраними у справі доказами в їх сукупності, визнанням позивачем дитини своєю, а також визнанням позову відповідачем. Суд також вважає, що визнання відповідачем позову не порушує законні права та інтереси третіх осіб і повністю відповідає інтересам дитини.

За таких обставин, повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог, шляхом визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Ліски Коломийського району Івано-Франківської області, батьком дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Коломия Коломийського району Івано-Франківської області, та слід внести зміни до актового запису за № 183 про народження, складеного 28 березня 2023 Коломийським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Коломийському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, виключивши відомості про батька « ОСОБА_4 », зазначивши батьком дитини - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянин України, по батькові дитини « ОСОБА_5 » змінити на « ОСОБА_5 », прізвище та ім`я дитини залишити без змін.

Щодо стягнення судових витрат, суд дійшов наступного висновку.

Згідно з ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 1 статті 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Як вбачається із матеріалів цивільної справи, позивачами при подачі позову до суду було сплачено судовий збір.

За вказаних обставин, зважаючи на визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, слід з відповідача на користь позивачів стягнути 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову та 50 відсотків судового збору повернути позивачам з державного бюджету.

На підставі наведеного, керуючись статтями 2, 4, 12, 13, 76-78, 141, 142, 206, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 352-355 Цивільного процесуального кодексу України, статтями 121, 122, 128, 129, 134 Сімейного кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Задовольнити позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Коломийський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Коломийському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про виключення запису про особу, як батька з актового запису про народження дитини та визнання батьківства.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Ліски Коломийського району Івано-Франківської області, батьком дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Коломия Коломийського району Івано-Франківської області.

Внести зміни до актового запису за № 183 про народження, складеного 28 березня 2023 Коломийським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Коломийському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, виключивши відомості про батька « ОСОБА_4 », зазначивши батьком дитини - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянин України, по батькові дитини « ОСОБА_5 » змінити на « ОСОБА_5 », прізвище та ім`я дитини залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 536,80 грн (п`ятсот тридцять шість гривень 80 копійок).

Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 536,80 грн (п`ятсот тридцять шість гривень 80 копійок) судового збору, сплаченого згідно квитанції № від 06.06.2023, виданої АТ «Таскобанк».

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір в розмірі 536,80 грн (п`ятсот тридцять шість гривень 80 копійок).

Повернути ОСОБА_2 з державного бюджету 536,80 грн (п`ятсот тридцять шість гривень 80 копійок) судового збору, сплаченого згідно квитанції № від 06.06.2023, виданої АТ «Таскобанк».

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення, якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Учасники справи:

позивачі ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , місце проживання АДРЕСА_1 ;

ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , місце проживання АДРЕСА_2 ;

відповідач ОСОБА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , місце проживання АДРЕСА_3 ;

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Коломийському відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Коломийському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, унікальний ідентифікаційний номер юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України 43182151, місцезнаходження вул. А. Міцкевича, буд. 8, м. Коломия.

Повний текст рішення суду складено та підписано 16 серпня 2023 року.

Головуючий суддяО. М. Вийванко