Номер провадження 2/754/3257/23
Справа №754/6159/23
РІШЕННЯ

Іменем України

27 липня 2023 року Деснянський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді Зотько Т.А.,

за участі секретаря судового засідання Нагорної М.В.,

позивачки ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до Деснянського районного суду м. Києва з позовною заявою, в якій просила про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме з 900 гривень до 5000 грн., починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Заяву обгрунтовує тим, що сторони мають спільну дитину - доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Донька проживає з нею та перебуває на її утриманні. Рішенням Деснянського районного суду було стягнуто з відповідача ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 ( прізвище відповідно до свідоцтва про шлюб змінено на ОСОБА_1 ) аліменти на утримання малолітньої доньки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі - 900 гривень щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Однак не зважаючи на рішення суду, відповідач додатковими коштами не допомагає. Визначена сума аліментів не є достатньою для задоволення повсякденних потреб дитини. Дитина потребує більших витрат, вона росте і потрібен одяг, належне збалансоване харчування, витрати на розвиток, лікування. Також спільна донька відвідує спортивний клуб, музичну школу. Донька два роки тому проходила курс лікування, носила окуляри. Останній рік курсу лікування не проходила, оскільки позивачка не має фінансової можливості. Також дитина хворіла панкреатитом, у зв`язку з фінансовим обмеженням позивачки, дитина не проходила огляду та щорічного лікування та профілактики. Крім того, дитина має деформації жовчного міхура з застійними явищами. Згідно з консультативним висновком лікаря офтальмолога від 22.07.2020 в дитини сильно погіршився зір, на підставі чого було приписано носіння окулярів. Наразі відповідач сплачує аліменти у розмірі 900 грн., участі в додаткових витратах жодним чином не приймає. Таким чином, позивачка вимушена звернутись до суду із позовом до відповідача про збільшення розміру аліментів.

Ухвалою судді від 17.05.2023 року позовну заяву призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Разом з цим учасникам справи було направлено ухвалу суду про відкриття провадження у справі та направлено відповідачу копії позовної заяви з додатками та встановлено для учасників строки для подання відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечень.

03.07.2023 на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначає, що на його утриманні перебувають двоє дітей від першого шлюбу син ІНФОРМАЦІЯ_2 та від теперішнього шлюбу донька ІНФОРМАЦІЯ_3 , позовні вимоги визнав частково, не заперечував щодо сплати аліментів у розмірі 1 300 грн. щомісячно.

В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позові.

Представник відповідача - адвокат Червінська М.Л. суду пояснила, що відповідач працює не офіційно, та на його утриманні перебувають неповнолітні діти, а тому просила суд частково задовольнити позовні вимоги.

Судом встановлено, що сторони мають спільну малолітню доньку - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а/з № 93).

Зі змісту позовної заяви вбачається, що спільна донька проживає з позивачкою, перебуває на утриманні позивачки, в свою чергу відповідач сплачує аліменти у розмірі 900 грн., що зі слів позивачки не вистачає на утримання їх спільної дитини,крім того участі в додаткових витратах відповідач жодним чином не приймає.

Законодавцем, положенням ч.2 ст.51 Конституції України, закріплений конституційний обов`язок батьків утримувати своїх дітей.

Відповідно до ч.2 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно з вимогамм ч.1, 2 ст.155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Відповідно до ст. 27 Конвенції про захист прав дитини, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі ст. 18 Конвенції про захист прав дитини суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини.

Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини.

Стаття 181 Сімейного кодексу України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

У відповідності до ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

11.09.2015 року рішенням Деснянського районного суду м. Києва було стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 ( прізвище відповідно до свідоцтва про шлюб змінено на ОСОБА_1 ) аліменти на утримання малолітньої доньки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі - 900 гривень.

Позивачка просила збільшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_3 на підставі рішення Деснянського районного суду м. Києва від 11.09.2015 року на користь ОСОБА_1 ( прізвище відповідно до свідоцтва про шлюб змінено на ОСОБА_1 ), на утримання доньки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , збільшивши їх розмір до 5000 гривень, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться в п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовими рішеннями або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст ст.ст.181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

Таким чином, у зв`язку матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Положення ст.192 Сімейного кодексу України регулює зміну розміру аліментів, тобто їх зменшення або збільшення.

У частині 1 ст.192 СК України наведено перелік обставин, за яких суд може ухвалити рішення, зокрема, про збільшення розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я особи з якої стягуються аліменти, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тому виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів, при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду.

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору ( ст. 95 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Згідно з вимогами статті 264 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; та докази на їх підтвердження.

Як роз`яснено в п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року за №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

Вирішальним фактором принципу змагальності сторін є обов`язок сторін у доказуванні, які користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості цих доказів.

Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, суд робить висновок про її недоведеність.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

Як вбачається з поданого відзиву на позовну заяву, відповідач частково визнає вимоги та просить суд збільшити розмір аліментів до 1300 гривень, посилаючись на ту обставину, що на його утриманні перебувають ще двоє його неповнолітніх дітей.

Вимогами ст. 191 СК України, визначено, що лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а збільшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, тобто з моменту набрання рішенням суду законної сили.

Зважаючи на те, що відповідач за віком є працездатним, а також враховуючи ту обставину, що на його утриманні перебувають неповнолітні діти, беручи до уваги вік дитини та докази, подані на підтвердження її стану здоров`я, суд дійшов висновку, що розмір аліментів, що встановлений судовим рішення, не є достатнім розміром для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а відтак вважає можливим змінити розмір стягуваних аліментів та стягувати з відповідача на користь позивачки на утримання спільної неповнолітньої доньки аліменти у розмірі 2500, 00 грн. щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення повноліття дитиною.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1073, 60 грн..

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 10-12, 76-83, 141, 258, 259, 263-265, 354-355, ЦПК України, ст.ст. 7, 8, 11, 180-182, 184,191, 192 СК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів - задовольнити частково.

Змінити розмір аліментів, встановлених рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 11.09.2015 року, а саме стягувати з ОСОБА_3 (РНОКПП - НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (рнокпп - НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 2500, 00 грн. щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення повноліття дитиною.

Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП - НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь держави судовий збір у розмірі 1073,60 грн..

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У випадку проголошення у судовому засіданні лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду виготовлено 09.08.2023.

Суддя: