ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/6040/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" серпня 2023 р. м. Київ

Суддя Дарницького районного суду м. Києва Кулик С.В. розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Проф-Логістік» про припинення трудових відносин та стягнення заробітної плати,

ВСТАНОВИВ:

До Дарницького районного суду м. Києва звернулась ОСОБА_1 , з позовом до ТОВ «Проф-Логістік» про припинення трудових відносин та стягнення заборгованості. В обгрунтування позову зазначено, що 19.11.2019 року на підставі протоколу загальних зборів ТОВ «Проф-Логістік» № 1-11к, позивача було призначено на посаду директора ТОВ «Проф-Логістік». Засновником вказаного товариства є громадянин рф ОСОБА_2 24.02.2022 року, з початку збройної агресії рф до України, товариство припинило свою господарську діяльність. На підставі Закону України «Про основні засади примусового вилучення в Україні об`єктів права власності рф та її резидетнів» банківські рахунки ТОВ «Проф-Логістік» були заблоковані. Будь які рішення товариства загальними зборами товариства не можуть бути прийняті з причини відсутності бенефіціара товариства. За адресою реєстрації товариства позивачем було надіслано заяву на звільнення за власним бажанням, але лист повернувся, з причини закінчення терміну зберігання та відсутністю будь-яких отримувачів. В силу відсутності самого засновника товариства, позивач не має можливості звільнитися у встановленому законодавством на підставі ст. 38 КзПП України. У зв`язку з цим звертається до суду.

Суддя дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Статтею 124 Конституції України передбачено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів в будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, такий суб`єктний склад цього спору, у якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа.

Отже, у порядку цивільного судочинства за загальним правилом можна розглядати будь-які справи, у яких, зазвичай, хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення процесуальні закони не віднесли до юрисдикції інших судів.

У свою чергу господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.

Наведений припис не охоплює спори директора товариства, який не є його учасником (засновником, акціонером, членом), із самим товариством про припинення трудових відносин - звільнення на підставі ст. 38 КЗпП України, тобто за власним бажанням.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 КЗпП України до трудових відносин належать відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Трудовим договором є угода між працівником і роботодавцем, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а роботодавець зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Однією з підстав припинення трудового договору є його розірвання з ініціативи працівника (пункт 4 частини першої статті 36 КЗпП України), зокрема розірвання з цієї ініціативи трудового договору, укладеного на невизначений строк (стаття 38 КЗпП України).

Однак правове регулювання припинення повноважень виконавчого органу товариства (директора), чи члена цього органу, якщо останній є колегіальним (дирекцією), з його власної ініціативи відрізняється від розірвання трудового договору з ініціативи працівника, який не є виконавчим органом товариства або членом цього органу.

Реалізація учасниками товариства корпоративних прав на участь в управлінні ним шляхом прийняття компетентним органом рішень про обрання (призначення), усунення, відсторонення, відкликання членів виконавчого органу цього об`єднання стосується також наділення або позбавлення їх повноважень на управління товариством. Хоча такі рішення уповноваженого на їхнє прийняття органу можуть мати наслідки і для трудових відносин, але визначальними у таких ситуаціях є відносини корпоративні, тобто пов`язані з управлінням товариством.

Відтак з огляду на чинне правове регулювання спір за вимогою директора про визнання припиненими його трудових відносин із товариством на підставі ст. 38 КЗпП України не є трудовим. Так само помилковим є твердження про те, що такий спір стосується реалізації особою як працівником виключно права на працю.

За змістом пункту 3 частини першої статті 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах, що виникають із корпоративних відносин, в тому числі пов`язані з управлінням юридичної особою.

Системний аналіз п. 3 ч. 1 ст. 20 ГПК України свідчить про те, що перелік спорів, що виникають із корпоративних відносин і належать до юрисдикції господарських судів, не є вичерпним, й охоплює зокрема спори, пов`язані з управлінням юридичною особою. Стороною цих спорів не обов`язково є учасник такої особи. Спір щодо припинення трудового договору одноосібного виконавчого органу (директора) товариства з обмеженою відповідальністю є спором, який виник із корпоративних відносин, оскільки пов`язаний із реалізацію загальними зборами цього товариства їхньої компетенції щодо формування виконавчого органу та припинення його повноважень. Тому такий спір стосується управління юридичною особою і належить до юрисдикції господарського суду. Відсутність у позовній заяві обґрунтування позивачем, який є директором товариства, участі у відносинах управління останнім і їхнього припинення у разі задоволення позову не впливає на існування спору, пов`язаного з управлінням товариством.

Наведене повністю узгоджується із правовим висновком, висловленому у постанові Верховного Суду від 14.06.2023 у справі №448/362/22.

З урахуванням наведеного, суддя приходить до висновку про те, що розгляд даного позову не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно ч. 5 ст. 186 ЦПК України відмовляючи у відкритті провадження з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

При цьому роз`яснюю, що розгляд даної справи повинен відбуватися за правилами господарського судочинства, а відтак позивач має право на звернення з позовом до Господарського суду міста Києва.

Керуючись ст. 20 ГПК України, ст. 19, 186, 258-261, 353, 354 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Проф-Логістік» про припинення трудових відносин та стягнення заробітної плати.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повної ухвали суду.

Суддя С.В. Кулик