Провадження № 2/761/3048/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2023 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Мальцев Д.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс груп», ОСОБА_2 , про стягнення невиплаченої частини страхового відшкодування, пені, 3% річних, інфляційних витрат та шкоди, завданої внаслідок ДТП, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2021 року ОСОБА_1 (позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс груп» (відповідач-1), ОСОБА_2 (відповідач-2), про стягнення невиплаченої частини страхового відшкодування, пені, 3% річних, інфляційних витрат та шкоди, завданої внаслідок ДТП, згідно з яким просив суд:

1. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс груп» на користь ОСОБА_1 невиплачену частину страхового відшкодування у розмірі 18 352 грн. 00 коп.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс груп» на користь ОСОБА_1 пеню у розмірі 281 грн. 06 коп., 3% річних у розмірі 69 грн. 39 коп., інфляційні втрати у розмірі 183 грн. 52 коп.

3. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у сукупному розмірі 12 000 грн. 00 коп.

4. Вирішити питання про розподіл судових витрат, зокрема - витрат, пов`язаних з отриманням професійної правничої допомоги, та витрат на проведення судової автотоварознавчої експертизи.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 03.11.2020 о 08 год. 00 хв. на а/д Пиї-Кагарлик ОСОБА_2 керував автомобілем «Peugeot Expert», д.н.з. НОМЕР_1 , виїжджаючи з другорядної дороги не надав перевагу в русі автомобілю «Volkswagen Caddy», д. н.з. НОМЕР_2 , який рухався по головній дорозі та скоїв з ним зіткнення. Своїми діями відповідач-2 порушив п. 16.11 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ст. 124 КпАП України.

На момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність винуватця дорожньо- транспортної пригоди за шкоду, заподіяну майну третіх осіб, була застрахована відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в Приватному акціонерному товаристві «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс груп». Відповідачем-1 було здійснено часткову виплату суми страхового відшкодування в розмірі 31 468,00 грн., у результаті чого позивач звернувся до суду з даним позовом та з клопотанням про проведення судової автотоварознавчої експертизи.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.03.2021 матеріали позову передані на розгляд судді Мальцева Д.О.

24.03.2021 ухвалою судді Шевченківського районного суду міста Києва Мальцева Д.О. позовну заяву залишено без руху та наданий строк позивачу для усунення недоліків.

23.04.2021 на адресу суду від позивача надійшла заява на виконання вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху.

03 грудня 2021 року ухвалою судді Шевченківського районного суду міста Києва Мальцева Д.О. відкрито провадження у справі, прийнято рішення про розгляд справи за правилами позовного провадження в спрощеному порядку без повідомлення сторін. Також, вказаною ухвалою відповідачу було встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву, а також клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.

29.12.2021 на адресу суду надійшло клопотання від представника позивача про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою суду від 13.01.2022 клопотання представника позивача про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін - задоволено.

Ухвалою суду від 12.09.2022 клопотання представника позивача про призначення судової авто товарознавчої експертизи - задоволено. Призначено у цивільній справі № 761/10732/21, судову автотоварознавчу експертизу, проведення якої доручено судовому експерту Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центра МВС України (м. Київ, вул. Сім`ї Хохлових, 5). На час проведення експертизи провадження у справі зупинено.

04.11.2022 з Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України на адресу суду надійшов лист №19/111/13-3/47465 від 24.10.2022 про направлення клопотання експерта, клопотання експерта №СЕ-19/111-22/44306-АВ від 24.10.2022 та матеріали цивільної справи для вирішення вищезазначеного клопотання в судовому засіданні.

Ухвалою суду від 10.01.2023 поновлено провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», ОСОБА_3 , про стягнення невиплаченої частини страхового відшкодування, пені, трьох відсотків річних, інфляційних втрат та шкоди завданої внаслідок ДТП, та призначено справу до розгляду в судовому засіданні.

16.01.2023 на адресу суду від Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України надійшло повідомлення про неможливість проведення експертизи.

23.02.2023 на електронну пошту суду від позивача надійшла заява, в якій він просив здійснювати подальший розгляд справи № 761/10732/21 за вже наявними матеріалами справи. Позовні вимоги повністю підтримав та просив задовольнити.

Сторони у судове засідання не з`явилися, про дату та час повідомлені належним чином, надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Фіксування судового засідання технічним записом не здійснювалося відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Суд, розглянувши подані документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов наступних висновків.

Щодо вимоги позову до відповідача-1 про стягнення невиплаченої частини страхового відшкодування, судом встановлено наступне.

03.11.2020 о 08 год. 00 хв. на а/д Пиї-Кагарлик ОСОБА_2 керував автомобілем «Peugeot Expert», д.н.з. НОМЕР_1 , виїжджаючи з другорядної дороги не надав перевагу в русі автомобілю «Volkswagen Caddy», д. н.з. НОМЕР_2 , який рухався по головній дорозі та скоїв з ним зіткнення. Своїми діями відповідач-2 порушив п. 16.11 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ст. 124 КпАП України.

Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, відтак позивачеві було заподіяно майнової шкоди.

Постановою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 15.12.2020 у справі № 697/2187/20 ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

На виконання вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» цивільно-правова відповідальність винної особи на момент настання ДТП була застрахована відповідно до умов Полісу ОСЦПВВНТЗ № АР/0132936, виданого Приватним акціонерним товариством «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс груп», дійсного на дату ДТП.

Керуючись нормами Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивач звернувся до відповідача-1 та надав усі необхідні документи, передбачені ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у тому числі Заяву про страхове відшкодування від 06.11.2020 року.

Однак, станом на дату подання даної позовної заяви за результатами розгляду Заяви про страхове відшкодування відповідачем-1 (страховиком за полісом ОСЦПВВНТЗ) було здійснено виплату лише частини страхового відшкодування на користь позивача у розмірі 31 468,00 грн.

У зв`язку з наведеним, представник позивача адвокат Конюшко Денис Борисович, звертався до відповідача-1 з рядом адвокатських запитів та повторних адвокатських запитів, зокрема, із запитами вих. 11/01-01/П від 11.01.2021 року, вих. 28/01-01/П від 28.01.2021 та вих. 18/02-01/П від 18.02.2021 року, з метою отримання матеріалів та документів, що були складені страховиком за результатами врегулювання вказаного страхового випадку.

Як вбачається із відповідей відповідача-1 на адвокатські запити, зокрема, із Відповідей вих. № 1323 від 08.02.2021 року та вих. № 2061 від 26.02.2021 року, страховиком на основі проведеного огляду ТЗ від 21.11.2020 року було замовлено у суб`єкта оціночної діяльності ФОП ОСОБА_5 складення Звіту № 1256 від 18.01.2021 року та Висновку № 1269 від 18.01.2021 року, на підставі яких було розраховано розмір фактично сплаченого страхового відшкодування.

Так, відповідно до Звіту № 1256 від 18.01.2021 року транспортний засіб «Volkswagen Caddy», р. н. НОМЕР_3 , визнано конструктивно загиблим (фізично знищеним), оскільки вартість відновлювального ремонту ТЗ складає 300 255,88 грн., що перевищує розмір ринкової вартості ТЗ на дату ДТП 1100 048,00 грн.).

Відповідно до Висновку № 1269 від 18.01.2021 року вартість залишків ТЗ «Volkswagen Caddy», р. н. НОМЕР_2 , у пошкодженому (післяаварійному) стані після страхового випадку (ДТП) складає 68 580,00 грн.

Зважаючи на наведене, відповідачем-1, керуючись положеннями ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», було розраховано та сплачено на користь позивача страхове відшкодування у розмірі різниці між вартістю пошкодженого транспортного засобу до та після ДТП, що становить: 100 048,00 грн. - 68 580,00 грн. = 31 468,00 грн.

Однак, позивач не погоджується із розрахованою відповідачем-1 вартістю пошкодженого транспортного засобу до та після ДТП «Volkswagen Caddy», р. н. НОМЕР_3 , та вважає висновки оцінки пошкодженого транспортного засобу, зробленої на замовлення страховика (і як наслідок - розрахунку розміру страхового відшкодування), необґрунтованими і такими, що не відповідають дійсності.

Так, у п. 3.1 Розділу III Звіту № 1256 від 18.01.2021 року оцінювач вказує середню ринкову ціну транспортного засобу марки «Volkswagen Caddy», який був у експлуатації з 2004 року із відповідними характеристики, як 118 400,00 грн. Проте вартість до ДТП саме ТЗ відповідача «Volkswagen Caddy», р. н. НОМЕР_2 , оцінювач визначив суттєво меншою - 100 048,00 грн.

Окрім цього, оцінювачем у Висновку № 1269 від 18.01.2021 року взагалі не було здійснено розрахунок вартості «Volkswagen Caddy», р. н. НОМЕР_4 , після ДТП (у пошкодженому стані), а вартість ТЗ після ДТП було визначено лише на підставі найвищої вартості наявних зобов`язуючих пропозицій на відкритих торгах (68 580,00 грн.), при тому, що вказана пропозиція була дійсна лише до 07.02.2021 року і позивач взагалі не був повідомлений про наявність такої пропозиції й необхідність (обов`язок) її прийняття.

Таким чином, розмір недоплаченого відповідачем-1 на користь позивача страхового відшкодування становить щонайменше: (118 400,00 грн. (вартість ТЗ до ДТП) - 68 580,00 грн. (вартість ТЗ після ДТП) ) - 31 468,00 грн. (вже виплачена частина страхового відшкодування) = 18 352,00 грн.

Правовідносини, що склались між сторонами регулюються нормами спеціального закону - Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 № 1961-ІV (надалі за текстом - Закон).

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про страхування", цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону (п.2.1 Закону)

Відповідно до п. 22.1. ст. 22 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 28 Закону шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

Відповідно до ст. 29 Закону, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо- транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», оцінка майна проводиться у випадках, встановлених законодавством України, міжнародними угодами, на підставі договору, а також на вимогу однієї з сторін угоди та за згодою сторін. Проведення оцінки майна є обов`язковим у випадках: визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом.

Згідно до п. 34.2. Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Як встановлено судом, з метою визначення розміру вартості відновлювального ремонту транспортного засобу VW CADDY, д.н.з. НОМЕР_2 , з урахуванням зносу відповідачем-1 було замовлено проведення відповідних оцінювань в ФОП ОСОБА_5 .

Відповідно до Звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу № 1256 від 18.01.2021 p., що був складений ФОП ОСОБА_5 , вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу VW CADDY, д.н.з. НОМЕР_2 , складає 300 255,88 грн. з урахуванням ПДВ на запасні частини.

Ринкова вартість транспортного засобу VW CADDY, д.н.з. НОМЕР_2 складає 100 048,00 грн.

Отже, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу VW CADDY, д.н.з. НОМЕР_2 перевищує ринкову вартість транспортного засобу - таким чином, визначення розрахунок суми страхового відшкодування здійснюється за ст. 30 Закону.

Відповідно до ст. 30 Закону, транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необгрунтованим. Ремонт вважається економічно необгрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо- транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо- транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо- транспортної пригоди.

Згідно з висновком про можливу вартість КТЗ № 1269 від 18.01.2021 ринкова вартість пошкодженого транспортного засобу VW CADDY, д.н.з. НОМЕР_2 (вартість залишків) - становить 68 580,00 грн.

Тому сума страхового відшкодування розраховується наступним чином: 100 048,00 (вартість до ДТП) - 68 580,00 (вартість залишків) = 31 468,00 грн.

Вказана сума страхового відшкодування була виплачена позивачу, що останнім підтверджується.

Відповідно до правового висновку ВС/КЦС від 21.02.2021 у справі № 760/19377/15: «Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України^ відшкодування потерпілому різниці між Фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Розмір страхового відшкодування страховик узгоджує з особою, яка має право на отримання відшкодування, проте страховик самостійно приймає рішення про здійснення чи відмову в здійсненні страхового відшкодування (статті 36^37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». При цьому розмір страхової виплати (страхового відшкодування) з особою, яка завдала шкоди, страховик за законом узгоджувати не зобов`язаний, хоча цей розмір безпосередньо впливає на обсяг відповідальності особи, яка завдала шкоди, за статтею 1194 ЦК України.»

Згідно із ст.1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Також, статтями 13, 81 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивачем і відповідачем можуть бути, зокрема, фізичні і юридичні особи, а також держава (частина друга статті 48 ЦПК України).

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтування позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (див. Висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц).

Суд при розгляді справи має виходити зі складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. У разі пред`явлення позову до частини відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів та зобов`язується вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому.

Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно зі специфікою спірних правовідносин), суд повинен відмовляти у задоволенні позову.

Отже, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Разом із тим, установлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Встановивши, що позов пред`явлений до неналежного відповідача та відсутності визначенні процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України встановлено імперативний обов`язок щодо доказування і подання доказів у цивільному процесі, а саме зазначеною нормою вказано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Із вказаної норми ст. 81 ЦПК України, зокрема, вбачається, що обов`язок доведення полягає у необхідності виконання комплексу відповідних дій, які орієнтовані на те, щоб скласти певне позитивне враження у суду про юридичні обставини у справі. Обов`язок доведення зумовлюється настанням для особи несприятливих правових наслідків у разі невиконання або неналежного його виконання, зокрема, відмовою суду визнати наявність юридичного факту у разі невиконання стороною обов`язку по доведенню фактів, якими вона обґрунтовує свої вимоги, тобто, якщо позивач не доведе підстави позову, то суд відмовить у його задоволенні.

Відповідно до ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У зв`язку із тим, що Страховик здійснив виплату страхового відшкодування (підтверджується позивачем у позовній заяві) - у відповідача-1 відсутні будь-які зобов`язання перед позивачем, оскільки зобов`язання були виконані у повному обсязі та належним чином.

Крім цього, позовні вимоги щодо сплати різниці між фактичним розміром шкоди і сумою страхового відшкодування позивач повинен був направити виключно до особи, яка винна у пошкодженні транспортного засобу позивача - тобто до відповідача-2.

Враховуючи викладене, вимога позивача про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс груп» невиплаченої частини страхового відшкодування в розмірі 18 352,00 грн. є незаконною та необґрунтованою, тому суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у частині стягнення невиплаченої частини страхового відшкодування.

Щодо вимоги позову до відповідача-1 про відшкодування 3 % річних, пені та інфляційного збільшення боргу, судом встановлено наступне.

Позивач зазначив, що оскільки неналежно виконавши своє грошове зобов`язання, відповідач-1 прострочив виплату решти страхового відшкодування у розмірі 18 352,00 грн. на 39 днів (з 25.01.2021 по 11.03.2021 року).

На підставі викладеного, має бути стягнено з відповідача: пеню у розмірі 281 грн. 06 коп., 3% річних у розмірі 69 грн. 39 коп., інфляційні втрати у розмірі 183 грн. 52 коп.

Відповідно до п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Керуючись частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання.

Оскільки вимога щодо стягнення 3 % річних, пені та інфляційного збільшення боргу є похідною від основної вимоги щодо стягнення невиплаченої частини страхового відшкодування, в її задоволенні слід також відмовити.

Щодо вимоги позову до відповідача-2 ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, судом встановлено наступне.

Як зазначає позивач, належний йому автомобіль «Volkswagen Caddy», д.н.з. НОМЕР_2 , був його основним засобом пересування. Знищення автомобіля в ДТП завдало позивачеві душевних страждань та негативно вплинуло на його моральний стан.

Таким чином, моральна шкода, завдана протиправними діями відповідача-2, внаслідок яких було пошкоджено транспортний засіб ««Volkswagen Caddy», д.н.з. НОМЕР_3 , за внутрішнім переконанням Позивача, з урахуванням принципів розумності і справедливості, має бути відшкодована у розмірі 12 000 грн.

Відшкодування моральної шкоди може бути покладено на відповідача лише за наявності передбачених законом умов, сукупність яких утворює склад правопорушення, яке є підставою для цивільно-правової відповідальності.

При цьому на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. У свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» визначено, що позивачем має бути зазначено у чому полягає моральна шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її завдано позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» визначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини.

Відповідно до положень п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням кожному конкретному випадку вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер та обсяг моральних страждань, яких зазнав позивач внаслідок протиправних дій відповідача, час і зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Право особи на відшкодування моральної шкоди виникає за умов порушення права цієї особи, наявності такої шкоди та причинного зв`язку між порушенням та моральною шкодою. При цьому, обов`язок доведення наявності підстав для відшкодування моральної шкоди покладається на особу, що вимагає її відшкодування, що відповідає змісту ч. 3 ст. 12 та 81 ЦПК України.

Позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження заявленої вимоги про відшкодування моральної шкоди. Виходячи з вищевикладеного, вимога у частині про відшкодування моральної шкоди в розмірі 12 000,00 грн. також не підлягає задоволенню.

Щодо судових витрат.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захистити себе у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки, в задоволенні позовних вимог було відмовлено, понесені позивачем судові витрати не підлягають відшкодуванню.

Керуючись ст.ст. 3, 6, 9, 22-31, 35, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 22, 23, 511, 527, 610, 625, 1192 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 5, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 17, 43, 49, 76, 77, 78, 79,80, 81, 141, 223, 258, 262, 264, 265, 268, 273, 280, 352 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс груп», ОСОБА_2 , про стягнення невиплаченої частини страхового відшкодування, пені, 3% річних, інфляційних витрат та шкоди, завданої внаслідок ДТП,- відмовити в повному обсязі.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: