У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.08.2023 Справа №607/6552/20

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі головуючого судді Позняка В.М.,

за участю секретаря судового засідання Шимків Л.І., представника відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області питання залишення без розгляду позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_3 , просить стягнути з відповідача в його на користь загальну суму заборгованості у розмірі 105 040 грн. в тому числі 10400 заборгованість за договором, інфляційні збитки у розмір - 520 грн. та 3% річних - 520 грн.

Ухвалою суду від 17 травня 2023 року суд постановив скасувати заочне рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 серпня 2020 року у справі та призначити судове засідання по справі на 15 червня 2023 року на 11:50 год.

Позивач був належним чином повідомленою про дату, час та місце судових засідань, що призначалися на 15 червня 2023 року, 10 липня 2023 року та 10 серпня 2023 року, що підтверджується надісланням на його адресу, яка є зареєстрованим місцем проживання, та адресу, яку позивач вказав у позовній заяві. Судові повістки повернулися з відміткою «адресат відсутній за місцем проживання».

В жодне з призначених судових засідань позивач та його представник не з`явилися.

Представник відповідачки просить залишити позов без розгляду.

Розглянувши клопотання, суд вважає, що воно підлягає до задоволення, зважаючи на таке.

Відповідно до частини першої статті 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

У постановах ВС у справі № 2-3330/11 провадження № 61-1644св 23 від 05 липня 2023 року та у справі № 365/520/16 від 12 червня 2023 року зроблено висновок, що «поштовий конверт з судовою повісткою-повідомленням про призначення справи до розгляду направлений на зареєстровану адресу місця проживання та який повернулося на адресу суду із зазначенням причини повернення: «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до пункту 3 частини восьмої статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки, зокрема, про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. За таких обставин відсутні підстави вважати, що особа не повідомлена належним чином про дату, час та місце апеляційного розгляду.»

Аналогічна позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12 січня 2023 року по справі № 9901/278/21.

Крім того, позивач на всі судові засідання, які призначалися на 15 червня 2023 року, 10 липня 2023 року та 10 серпня 2023 року отримував смс повідомлення на повідомлений ним номер телефону, про що свідчать довідки про доставку SMS (а.с. 170, а.с. 190, а.с. 194), що свідчить про його обізнаність про наявність справи в суді.

Відповідно до частин першої, третьої статті 131 ЦПК Україна учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Частинами першою, другою статті 223 ЦПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку, в тому числі з підстав неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання, та першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

У разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору (частина п`ята статті 223 ЦПК України).

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Отже, повторна неявка позивача є підставою для залишення позову без розгляду незалежно від причин такої неявки.

Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 22 вересня 2021 року у справі № 465/205/17 (провадження № 61-9536св21).

Згідно зі статтею 43, 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. Під добросовісністю необхідно розуміти користування правами за призначенням, здійснення обов`язків у межах визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживання процесуальними правами.

Системний аналіз зазначених норм процесуального права дає підстави для висновку, що законодавець диференціює необхідність урахування судом поважності/неповажності причин неявки позивача до суду залежно від того, якою є неявка: першою чи повторною. Така диференціація обумовлена як необхідністю забезпечити дотримання прав позивача на участь у судовому засіданні у разі першої неявки за належного його повідомлення про час та місце судового засідання та поважності причин неявки, так і необхідністю введення певних обмежень з метою дотримання процесуальних строків розгляду справи, прав та інтересів іншої сторони - відповідача, який притягнутий до участі у справі позивачем, а тому саме останній має продемонструвати свій інтерес у як найскорішому розгляді справи, а отже зобов`язаний у розумні інтервали цікавитися провадженням у справі. Саме тому, повторна неявка позивача в судове засідання, незалежно від поважності її причин, дає суду підстави залишити позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його неявка не перешкоджає вирішенню спору по суті.

Таким чином, зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами щоб не допустити затягування розгляду справи.

Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 11 березня 2021 року у справі № 558/9/18 (провадження № 61-13892св20).

Європейський суд з прав людини вказав, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Каракуця проти України», заява № 18986/06, від 16 лютого 2017 року).

Перебіг строків судового розгляду у цивільних справах починається з часу надходження позовної заяви до суду, а закінчується ухваленням остаточного рішення у справі, якщо воно не на користь особи, або виконанням рішення, ухваленого на користь особи. Недотримання строків розгляду цивільних справ порушує конституційне право на судовий захист, гарантований статтею 55 Конституції України, і негативно впливає на ефективність правосуддя та на авторитет судової влади.

Відтак, суд зобов`язаний присікати недобросовісні дії позивача та залишати позов без розгляду у разі повторної неявки належно повідомленого позивача, від якого не надійшло заяви про розгляд справи без його участі. Зазначене забезпечує дотримання судом строків розгляду справи та балансу інтересів сторін спору.

Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі № 757/23967/13-ц (провадження № 61-17220св18).

Таким чином, оскільки позивач будучи належним чином повідомленою про час та місце судового розгляду, при цьому судом використано усі можливі засоби для його належного повідомлення, повторно в судове засідання не з`явився, а тому суд доходить переконання, що позов слід залишити без розгляду.

При цьому суд враховує, що заява про розгляд справи у відсутності позивача відсутня, а зважаючи на предмет позову та категорію справи, суд не може розглянути справу без його пояснень.

На підставі викладеного, керуючись статтями 43, 44, 158, 223, 257 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості - залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її проголошення.

Якщо ухвала суду не була вручена у день її складення, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Головуючий суддяВ. М. Позняк