єдиний унікальний номер справи 531/84/22
номер провадження 2-др/531/6/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2023 року м. Карлівка

Карлівський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого - судді Герцова О. М.,

за участі секретаря Капленко Є. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом адвоката Новицького В.В., який подано в інтересах СТОВ «Світоч», до ОСОБА_1 , ФГ «Кумечко», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову: Державний реєстратор Виконавчого комітету Решетилівської міської ради Полтавської області Верховод К.В., про визнання недійсним договору оренди землі, стягнення не отриманого доходу, -

В С Т А Н О В И В:

У провадженні суду перебуває справа за позовом адвоката Новицького В.В. в інтересах СТОВ «Світоч» до ОСОБА_1 , ФГ «Кумечко», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову: Державний реєстратор Виконавчого комітету Решетилівської міської ради Полтавської області Верховод К.В., про визнання недійсним договору оренди землі, стягнення не отриманого доходу.

Ухвалою Карлівського районного суду від 14.07.2023 року залишено позовну заяву без розгляду.

20.07.2023 року до суду надійшло клопотання адвоката Кумечко М.С. про розподіл судових витрат. В обгрунтування клопотання зазначила, що 27.04.2022 року між адвокатом Кумечко М.С. та клієнтом ОСОБА_1 укладено договір про надання правової допомоги. Сторонами по договору про надання правової допомоги від 27.04.2022 року підписано акт виконаних робіт від 19.07.2023 року та видано квитанцію № 75 на підтвердження оплати гонорару адвокату на суму 11 200,00 грн. Вказані документи підтверджують фактично сплачену грошову винагороду адвокату, а тому вказана сума підлягає стягненню з позивача СТОВ «СВІТОЧ». Адвокат звернула увагу, що розгляд даної справи тривав з січня 2022 року по 14 липня 2023 року. По цій справі позивачем було заявлено клопотання про проведення експертизи, водночас клопотання експертів про надання додаткових документів для проведення експертизи не було виконано, документи надані не були. В підготовчі судові засідання та під час розгляду справ в судовому засіданні представник юридичної особи СТОВ «Світоч», в тому числі її керівник до суду не з`являлися. Повістки отримували належним чином, про причини неявки суд не повідомляли. Судом визнано причини неявки позивача неповажними. Крім того, доказами зловживання позивачем процесуальними правами, є завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидний штучних характер. З аналогічним предметом позову вже розглядалася справа №531/422/19 та прийнято рішення Машівського районного суду Полтавської області від 13.12.2021 року, постанова Полтавського апеляційного суду від 17.04.2019 року та ухвала Верховного Суду від 04.03.2022 року. У даній справі та справі №533/422/19 предмети позову аналогічні, визнання недійсним договору оренди земельної ділянки від 02.01.2019 року. По справі №533/422/19 розгляд тривав майже три роки, з липня 2019 року по 04.05.2022 року, а також Машівським районним судом було досліджено поземельну книгу на земельну ділянку відповідно до договору оренди землі від 02.01.2019 року, проведено експертизу по справі 555 560, відповідно до якої було встановлено підроблення договору оренди земельної від 01.01.2009 року, про який йдеться в обґрунтуванні та посиланні позивача, як на підставу позовних вимог. Просить стягнути з позивача судові витрати в розмірі 11200,00 грн.

Відповідач ОСОБА_1 та її представник - адвокат Кумечко М.С. в судове засідання не з`явилися, проте адвокатом направлено до суду заяву про розгляд справи без участі. Клопотання про стягнення судових витрат, подану в інтересах ОСОБА_1 , підтримує в повному обсязі.

Від представника ФГ «Кумечко» - адвоката Гирі А.В. до суду надійшла заява про розгляд клопотання без участі адвоката. Заяву про стягнення судових витрат, подану адвокатом Кумечко М.С., підтримує в повному обсязі.

Інші учасники справи, повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили, заперечення не надали.

Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України, неприбуття у судове засідання осіб, які належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви, а тому суд вважає за можливим розглянути у відсутності с про постановлення додаткового рішення щодо вирішення питання про судові витрат.

Суд, перевіривши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Ухвалою Карлівського районного суду Полтавської від 14.07.2023 року позовну заяву адвоката Новицького В.В., який подано в інтересах СТОВ «Світоч», до ОСОБА_1 , ФГ «Кумечко», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову: Державний реєстратор Виконавчого комітету Решетилівської міської ради Полтавської області Верховод К.В., про визнання недійсним договору оренди землі, стягнення не отриманого доходу, залишено без розгляду з підстав, визначених п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України.

Представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Кумечко Марина Сергіївна просить стягнути з СТОВ «Світоч» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування витрат, пов`язаних із наданням професійної правничої допомоги грошові кошти в розмірі 11200,00 грн.

У відповідності до ч.5 ст. 142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Згідно з частиною шостою статті 142 ЦПК України у випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу.

Відповідно до частини дев`ятої статті 141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Особі гарантується право на звернення до суду за захистом та право на позов. ЦПК України передбачає компенсацію здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, лише у випадку необґрунтованих дій позивача.

Звернення до суду із позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим статтями 55, 124 Конституції України, є безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову. Саме факт подання заяви про залишення позову без розгляду не є необґрунтованими діями позивача, оскільки це є його диспозитивним правом, передбаченим нормами ЦПК України, яке не містить обмежень в його реалізації.

Для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених судових витрат відповідач має довести, а суд має встановити, які саме дії позивача при зверненні до суду чи під час розгляду справи по суті є необгрунтованими, чи є недобросовісним звернення позивача з позовом до суду, чи були його дії умисними та чим це підтверджується.

Добросовісні дії позивачів, спрямовані на захист їх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, не можна вважати необґрунтованими, оскільки вони вчинені при здійсненні конституційного права на судовий захист.

Крім того, звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим статтями 55, 124 Конституції України, є безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову.

Такий правовий висновок викладений Верховним Судом в постановах від 12 листопада 2020 року у справі № 359/9512/17 та від 19 грудня 2019 року у справі № 757/35897/18-ц.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою судді від 08 грудня 2020 року у справі відкрите загальне позовне провадження. 01.08.2022 року задоволено клопотання представника позивача адвоката Новицького В.В. про призначення судово-економічної експертизи та призначено у справі судово-економічну експертизу ухвалою від 01.08.2022 року.

25 серпня 2022 року до суду надійшло клопотання експерта щодо надання додаткових матеріалів (оригіналів або належним чином завірених копій документів), а також уточнення запитань, поставлених на вирішення експертизи.

Ухвалою суду від 26 серпня 2022 року провадження у справі відновлено, а 29.09.2022 року ухвалою суду клопотання судового експерта від 24.08.2022 року про надання додаткових матеріалів, необхідних для складення висновку експерта за результатами судово-економічної експертизи задоволено та призначено у справі судово-економічну експертизу.

10.11.2022 року матеріали справи №531/84/22 повернено до суду без виконання експертизи у зв`язку зі спливом 45-денного терміну з дати ухвали суду від 29.09.2022 року про призначення експертизи. Ухвалою суду від 11.11.2022 року провадження по справі поновлено.

Ухвалою суду від 18 листопада 2022 року провадження в справі зупинено та призначено судово-економічну експертизу.

Рішенням голови Верховного Суду №7/0/149-23 від 10 січня 2023 року суддю Черняєву Т. М. відряджено до Октябрського районного суду м. Полтави, в зв`язку з чим, за результатами авто розподілу, цивільну справу передано на розгляд судді Герцову О. М.

13 березня 2023 року ухвалою суду відновлено провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 19.05.2023 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду.

У судові засідання позивач 16 червня 2023 року та 14 липня 2023 не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Відповідно до статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення; подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав,або подання декількох позовів з аналогічним предметом із аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями; подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер; необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою; укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі.

Даючи оцінку зловживанням процесуальними правами, зокрема, переліченому у статті 43 ГПК України переліку дій, який відповідає зазначеному у статті 44 ЦПК України, Верховний Суд у постанові від 03 лютого 2021 року у справі №905/1728/14-908/4808/14 зазначив, що системно-логічне тлумачення цієї норми дозволяє дійти висновку про те, що зазначений перелік не є вичерпним, а прийняття рішення щодо наявності у діях учасників процесу ознак зловживання правами належить до повноважень суду та здійснюється ним з урахуванням конкретних обставин справи, оцінки дій учасників процесу та інших осіб тощо.

Суд вважає за необхідне зазначити, що сторона позивача та її представник не з`являлися в судові засідання, призначені на 16.06.2023 року та 14.07.2023 року. Очевидним є те, що про наслідки повторної неявки позивача в судові засідання, які передбачені п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, позивач, в інтересах якого діяв адвокат Новицький В.В., не міг не бути обізнаний.

Окрім того, за клопотанням сторони позивача, зокрема його представника адвоката Новицького В.В., судом неодноразово призначалася судово-економічна експертиза, яка так і не була проведена через відсутність додаткових документів, подання яких покладалося на позивача.

Повторна неявка в судові засідання, ненадання відповідних документів, спрямоване на затягування розгляду справи.

Разом з тим, судом встановлено, що позивач звертався до суду з аналогічним позовом, предметом розгляду якого було визнання недійсним договору оренди земельної ділянки від 02.01.2019 року, за результатами розгляду якого прийнято рішення Машівським районним судом Полтавської області від 13.12.2021 року по справі № 531/422/19, постанова Полтавського апеляційного суду від 17.04.2019 року та ухвала Верховного Суду від 04.03.2022 року.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що в даному конкретному випадку дії сторони позивача можна вважати необґрунтованими, а тому саме на сторону позивача необхідно покласти судові витрати іншої сторони.

У постанові від 15.09.2021 року у справі № 902/136/21 Верховний Суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції, оцінюючи дії позивача на предмет необґрунтованості, наголосив на тому, що право на судовий захист гарантовано позивачу Конституцією України. Проте реалізація такого права позивачем у будь - якому випадку зачіпає та має вплив на права та інтереси особи, визначеної ним в якості відповідача. Отримавши звернений до себе позов, відповідач цілком логічно з метою ефективного захисту своїх прав був змушений звертатися за професійною правничою допомогою адвоката, яка є оплачуваною працею і така оплата у вигляді гонорару здійснюється на підставі укладеного між адвокатом та його клієнтом договору про надання правової допомоги (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Згідно зі ст. 133 цього Кодексу судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать і витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 137 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача. Поряд з цим, згідно частини 3 цієї статті, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог щодо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 зробила висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Як встановлено із матеріалів справи, стороною відповідачки ОСОБА_1 було надано: ордер серії ВІ № 1088613 на надання правничої (правової) допомоги ОСОБА_1 адвокатом Кумечко М.С. та договір про надання правової допомоги від 27.04.2022, укладений між адвокатом Кумечко М.С. та ОСОБА_1 ; акт виконаних робіт (надання послуг) адвокатом Кумечко М.С. від 19.07.2023 року на суму 11200,00 грн та квитанцію № 75 від 19.07.2023 року про сплату ОСОБА_1 за надання юридичних послуг відповідно до договору про надання правової допомоги від 27.04.2022 року адвокату Кумечко М.С. гонорар в сумі 11200,00 грн.

Відповідно до п. 1.1. Договору про надання правової допомоги предметом даного договору є надання адвокатом усіма законними методами та способами правової допомоги Клієнту, що пов`язані чи можуть бути пов`язані зі захистом та відновленням порушених, оспорюваних , невизнаних її прав та законних інтересів, з правом подавати, отримувати, підписувати всі документи в інтересах клієнта.

Згідно з п. 4.2. вказаного договору гонорар адвоката визначається обсягом виконаної роботи та погоджується сторонами окремо на підставі складених додатків до цього договору а також актів виконаних робіт (наданих послуг).

Відповідно до акту виконаних робіт (наданих послуг) від 19.07.2023 року адвокатом Кумечко М.С. було виконано роботи на суму 11200,00 грн.

Згідно з ч. 5 ст. 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 137 ЦПК України).

Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Вищевказаний висновок Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду зазначений у постанові від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19 та від 06 грудня 2019 року у справі№ 910/353/19, а також постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 25 травня 2021 року у справі № 910/7586/19.

З огляду на обсяг правової допомоги, яка надана відповідачу, необхідний для її вчинення час та вартість, що підтверджується договором про надання правничої допомоги, розрахунком витрат, квитанцією про сплату грошових коштів, суд, керуючись принципом обґрунтованості та пропорційності понесених витрат з урахуванням предмета позову, вважає необхідним стягнути з позивача на користь відповідача ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 11200,00 грн.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 133, 137, 141, 142, 270 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Клопотання адвоката Кумечко Марини Сергіївни, поданої в інтересах ОСОБА_1 , про розподіл судових витрат у справі за позовом адвоката Новицького В.В., який подано в інтересах СТОВ «Світоч» до ОСОБА_1 , ФГ «Кумечко», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову: Державний реєстратор Виконавчого комітету Решетилівської міської ради Полтавської області Верховод К.В., про визнання недійсним договору оренди землі, стягнення не отриманого доходу задовольнити.

Стягнути з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Світоч» (, адреса: с. Володимирівка Полтавського (Карлівського) району Полтавської області) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) 11 200,00 грн (одинадцять тисяч двісті гривень 00 копійок) витрат понесених на професійну правничу допомогу.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Полтавського апеляційного суду або через Карлівський районний суд.

Суддя О. М. Герцов