Справа № 183/8752/21
№ 2/183/632/23
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 серпня 2023 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючої судді Сороки О.В.,
секретаря судових засідань Краснянської Д.О.,
розглянувши, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Новомосковської міської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа: приватний нотаріус Новомосковського районного нотаріального округу Бака О.В., про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності в порядку спадкування за законом, -
17.09. 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Новомосковської міської ради, третя особа: приватний нотаріус Новомосковського районного нотаріального округу Бака О.В., в якому просить:
- визнати за ОСОБА_1 , право власності на житлову квартиру номер АДРЕСА_1 , яка складається із лоджії 1,8 кв.м.; балкона 0,8 кв.м.; 1-коридору 5,6 кв.м.; 2-житлової кімнати 13,7 кв.м.; 3-житлової кімнати 17,4 кв.м.; 4-житлової кімнати 12,3 кв.м.; 5-кухні 7,6 кв.м.; 6-туалету ?1,1 кв.м.; 7-ванної 2,0 кв.м.; 8-вб. шафа 0,4 кв.м.; житлова площа 43,4 кв.м.; загальна площа 62,7 кв.м.; в порядку спадкування після смерті ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .
В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що 27 березня 1999 року Товарною біржею «Екатеринославськая недвижимость» було зареєстровано Договір купівлі продажу нерухомого майна № 1241-Н від 27.03.1999 року, а саме житлової квартири номер АДРЕСА_1 , яка складається із: лоджії 1,8 кв.м.; балкона 0,8 кв.м.; 1-коридору 5,6 кв.м.; 2-житлової кімнати 13,7 кв.м.; 3-житлової кімнати 17,4 кв.м.; 4-житлової кімнати 12,3 кв.м.; 5-кухні 7,6 кв.м.; 6-туалету ?1,1 кв.м.; 7-ванної 2,0 кв.м.; 8-вб. шафа 0,4 кв.м.; житлова площа 43,4 кв.м.; загальна площа 62,7 кв.м..
Договір купівлі продажу нерухомого майна № 1241-Н від 27.03.1999 р. укладено між продавцями ОСОБА_2 , який проживав за адресою: АДРЕСА_2 , і є членом Біржі свідоцтво № 2506, який діяв від свого імені і від імені свого неповнолітнього сина ОСОБА_3 , 1987 року народження, що проживав там же, ОСОБА_4 , яка проживала за адресою: АДРЕСА_2 , яка є Членом Біржі, свідоцтво № НОМЕР_1 , ОСОБА_5 , проживала за адресою: АДРЕСА_2 , яка є членом Біржі свідоцтво № 2508, та покупцем - чоловіком позивачки, ОСОБА_6 , який проживав за адресою: АДРЕСА_3 , є членом Біржі, свідоцтво № НОМЕР_2 .
Зазначений договір купівлі-продажу було зареєстровано в КП «Новомосковське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» 01 лютого 2000 року, за № 66-1.
У договорі зазначено, що договір подальшому нотаріальному посвідченню не підлягає, що узгоджується із нормою ст. 15 Закону України «Про товарну біржу».
Сторонами виконано в повному обсязі умови договору, зокрема, покупцем, чоловіком позивачки, ОСОБА_6 виплачено продавцям повну суму грошових коштів.
Відповідно до п.2 Договору купівлі-продажу, продаж здійснено за 13 373 (тринадцять тисяч триста сімдесят три) гривні, які продавці отримали повністю від покупця під час підписання цього договору.
ІНФОРМАЦІЯ_2 чоловік позивачки, ОСОБА_6 помер.
Спадкоємці, які б мали право на обов`язкову частку у спадщині, відсутні.
Позивачка, як спадкоємець за законом першої черги, звернулась до приватного нотаріуса Новомосковського районного нотаріального округу, із заявою про прийняття спадщини, але їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, зважаючи на те, що вказаний договір купівлі-продажу був укладеним між членами біржі, один з яких був неповнолітньою особою до 15 років, тобто не міг бути членом біржі; і що вказаний договір купівлі-продажу житлового будинку укладений у простій письмовій формі, нотаріально не посвідчений, оскільки реєстрація договору на біржі не може замінити нотаріальне посвідчення.
Тому, беручи все вище зазначене, позивачка була змушена звернутися до суду за захистом своїх невизнаних прав.
Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 грудня 2021 року по справі було відкрите загальне позовне провадження по справі.
Позивачка в судове засідання не з`явилася, надавши суду заяву про розгляд справи у її відсутність, згідно якої позов підтримала.
Представник відповідача Новомосковської міської ради відзив на позов не подав, в судове засідання не з`явився, про час, дату і місце судового засідання був повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив.
Третя особа ? приватний нотаріус Новомосковського районного нотаріального округу Бака О.В. в судове засідання не з`явилась, повідомлена належним чином, причина неявки суду не відома, її неявка не перешкоджає розгляду справи.
На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.
Судом по справі встановлено, що 01.03.1986 року ОСОБА_6 та ОСОБА_7 уклали шлюб, після укладення якого дружині присвоєне прізвище « ОСОБА_8 », про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу, серії НОМЕР_3 , актовий запис № 97 (а.с. 9).
27.03.1999 року будо укладено договір купівлі-продажу, між продавцями ОСОБА_2 , який проживав за адресою: АДРЕСА_2 , і є членом Біржі свідоцтво № 2506, який діяв від свого імені і від імені свого неповнолітнього сина ОСОБА_3 , 1987 року народження, що проживав там же, ОСОБА_4 , яка проживала за адресою: АДРЕСА_2 , яка є Членом Біржі, свідоцтво № НОМЕР_1 , ОСОБА_5 , проживала за адресою: АДРЕСА_2 , яка є членом Біржі свідоцтво № 2508, та покупцем, чоловіком позивачки, ОСОБА_6 , який проживав за адресою: АДРЕСА_3 , є членом Біржі, свідоцтво № НОМЕР_2 , на житлову квартиру номер АДРЕСА_1 , яка складається із: лоджії 1,8 кв.м.; балкона 0,8 кв.м.; 1-коридору 5,6 кв.м.; 2-житлової кімнати 13,7 кв.м.; 3-житлової кімнати 17,4 кв.м.; 4-житлової кімнати 12,3 кв.м.; 5-кухні 7,6 кв.м.; 6-туалету ?1,1 кв.м.; 7-ванної 2,0 кв.м.; 8-вб. шафа 0,4 кв.м.; житлова площа 43,4 кв.м.; загальна площа 62,7 кв.м. (а.с. 10).
Суду надано копію свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , у відповідності до якого ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 11).
Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 27.09.2021 року, ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , зважаючи на те, що вказаний договір купівлі-продажу був укладеним між членами біржі, один з яких був неповнолітньою особою до 15 років, тобто не міг бути членом біржі; і що вказаний договір купівлі-продажу житлового будинку укладений у простій письмовій формі, нотаріально не посвідчений, оскільки реєстрація договору на біржі не може замінити нотаріальне посвідчення, що не відповідає вимогам ст. 227 ЦК України, у зв`язку з чим, така нотаріальна дія буде суперечити чинному законодавству (а.с. 14).
Згідно рішення № 183 від 17.03.1999 року, про продаж квартири, частина якої належить неповнолітньому ОСОБА_3 , виконком міської ради депутатів вирішив: дати згоду на продаж частини квартири по АДРЕСА_2 , що належить неповнолітньому ОСОБА_3 (а.с. 16).
Відповідно до технічного паспорта на квартиру, що знаходиться у власності громадянина ОСОБА_6 , технічна характеристика квартири номер АДРЕСА_1 , складається із: лоджії 1,8 кв.м.; балкона 0,8 кв.м.; 1-коридору 5,6 кв.м.; 2-житлової кімнати 13,7 кв.м.; 3-житлової кімнати 17,4 кв.м.; 4-житлової кімнати 12,3 кв.м.; 5-кухні 7,6 кв.м.; 6-туалету ?1,1 кв.м.; 7-ванної 2,0 кв.м.; 8-вб. шафа 0,4 кв.м.; житлова площа 43,4 кв.м.; загальна площа 62,7 кв.м. (а.с. 17-20).
Згідно звіту про незалежну оцінку квартири номер АДРЕСА_1 , ринкова вартість об`єкта оцінки станом на 09 листопада 2021 року становить: 240 820 (двісті сорок тисяч вісімсот двадцять) гривень (а.с. 23-24).
За змістом ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Відповідно до п. 4 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України 2003 року, що набрав чинності 01 січня 2004 року, цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.
Таким чином, на спірні правовідносини поширюється дія норм ЦК УРСР 1963 року, чинного на час їх виникнення.
Відповідно до п. 4 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України 2003 року, що набрав чинності 01 січня 2004 року, цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.
Таким чином, на спірні правовідносини поширюється дія норм ЦК УРСР 1963 року, чинного на час їх виникнення.
Відповідно до ст. 49 Закону України «Про власність», чинного на час виникнення спірних правовідносин, володіння майном вважається правомірним, якщо інше не буде встановлене судом.
За змістом ст. ст. 128, 153 ЦК УРСР, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в повній у належних випадках формі досягнуто згоду по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорі даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї зі сторін повинно буди досягнуто згоди.
Відповідно до ст. 224 ЦК УРСР за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.
Так, право укладати договори купівлі-продажу і реєструвати їх на товарній біржі передбачено ст. 15 ЗУ «Про товарну біржу» №1956-ХІІ від 10 грудня 1991 року згідно ч. 2 якої угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.
Міністерство юстиції України за №17-12-44 від 10 квітня 1998 року роз`яснило, що угоди, укладені на біржі не прирівняні до нотаріально посвідчених, а тільки підлягають подальшому нотаріальному посвідченню.
Положеннями ст. 47 ЦК УРСР (в ред. 1963 року) передбачено, що нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими ч. 2 ст. 48 цього Кодексу.
Договір купівлі-продажу квартири повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (ст. 47 Кодексу). Договір купівлі-продажу квартири підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів.
Відповідно з п. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому випадку нотаріальне посвідчення договору не вимагається.
Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 28 квітня 1978 року, зі змінами № 15 від 15 травня 1998 року «Про судову практику по справам про визнання угод недійсними», з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню, зокрема, договори довічного утримання, застави, купівлі-продажу. Якщо така угода виконана повністю або частково однією зі сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального оформлення, суд, на підставі ч. 2 ст. 47 ЦК за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною.
Правила державної реєстрації об`єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, затверджені наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству № 56 від 13 грудня 1995 року, зареєстровані в Міністерстві юстиції України 19 січня 1996 року за № 31, передбачали підставу для державної реєстрації договорів купівлі-продажу, зареєстрованих біржею.
Відповідно до п. 5 ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 01 липня 2004 року за № 1952-1 право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. На підставі цього Закону реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень здійснюється лише в разі вчинення правочинів щодо нерухомого майна, а також за заявою власника (володільця) нерухомого майна.
Тобто, у період укладання спірного договору купівлі-продажу існував пробіл у чинному законодавстві, тому що, згідно ст. ст. 227, 242 ЦК України (1963 року) договір купівлі-продажу житлових квартир повинен бути нотаріально засвідчений, якщо хоча б одна із сторін є громадянином, а недотримання даної вимоги тягне недійсність договору. Тим часом, у відповідності зі ст. 15 ЗУ «Про товарну біржу», біржі мають право вчиняти угоди з будь-якими видами нерухомості і такі угоди не підлягають наступному нотаріальному посвідченню.
За загальним правилом, право власності у набувача за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом чи договором (ч. 1 ст. 128 ЦК УРСР), а у відповідності до ст. 153 ЦК УРСР договір вважається укладеним, якщо сторонами досягнуто згоди по всіх істотних умовах договору.
Оскільки покупець повністю виконав умови договору купівлі-продажу, сплатив за придбане майно грошові кошти, фактично володів об`єктом нерухомості, угода купівлі-продажу не визнавалась недійсною, ОСОБА_9 на підставі ст. ст. 128, 153 ЦК УРСР і ст. 49 ЗУ «Про власність» набув право власності на спірний об`єкт нерухомості і правомірно володів ним. Передбачених законом підстав для невизнання дійсним неоспореного договору купівлі-продажу спірного будинку в судовому порядку немає.
Таким чином, суд вважає, що сторони домовилися про усі істотні умови договору купівлі-продажу об`єкту нерухомості, виконання договору відбулося.
В той же час, відповідно до вимог ст. 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження. Цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.
У відповідності до ч.1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно зі ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.
Відповідно до вимог ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, не заборонених законом.
У відповідності до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а спадкоємець, який прийняв спадщину, в розумінні ч.1 ст. 1218 ЦК України, має право вимагати визнання за ним права власності на спадкове майно в судовому порядку.
Аналізуючи викладене, суд вважає за можливе визнати договір купівлі-продажу дійсним та визнати за позивачкою право власності на вищевказану житлову квартиру в порядку спадкування за законом.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12,76,81,89,263, 265, 280 ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 до Новомосковської міської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 третя особа: приватний нотаріус Новомосковського районного нотаріального округу Бака О.В., про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності в порядку спадкування за законом,- задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ), право власності на житлову квартиру номер АДРЕСА_1 , яка складається із лоджії 1,8 кв.м.; балкона 0,8 кв.м.; 1-коридору 5,6 кв.м.; 2-житлової кімнати 13,7 кв.м.; 3-житлової кімнати 17,4 кв.м.; 4-житлової кімнати 12,3 кв.м.; 5-кухні 7,6 кв.м.; 6-туалету ?1,1 кв.м.; 7-ванної 2,0 кв.м.; 8-вб. шафа 0,4 кв.м.; житлова площа 43,4 кв.м.; загальна площа 62,7 кв.м.; в порядку спадкування після смерті ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з моменту проголошення цього рішення.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути поданою до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Суддя Сорока О.В.