Справа № 138/1743/21
Провадження №:2-з/138/12/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.08.2023 м. Могилів-Подільський

Суддя Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області Київська Т.Б., розглянувши заяву представника позивача про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл спадкового майна,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду перебуває вказана вище цивільна справа.

08.08.2023 до суду надійшла заява представника позивача про забезпечення позову шляхом заборони будь-яким чином використовувати предмет спору - нежитлове приміщення магазину по АДРЕСА_1 . Заява мотивована тим, що відповідач проводить у вказаному приміщенні роботи по демонтажу та переобладнанню внутрішніх стін, не зважаючи на те, що офіційних дозволів на проведення таких робіт не має. У справі проводилась судова будівельно-технічна експертиза, у висновку якої також зазначено, що проведено переобладнання приміщення.

Відповідно до вимог ч. 1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, зокрема, без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви та вжиття заходів забезпечення позову, враховуючи таке.

Згідно ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується шляхом, зокрема, забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору.

Із роз`яснень Верховного Суд України у п. 4 постанови Пленуму від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» слідує, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

При цьому, цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути ухвалено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо).

Висновок експерта, на який посилається представник позивача, як на доказ вчинення переобладнання спірного приміщення, не містить відомостей про те, що саме відповідачем було здійснено будь-які роботи по демонтажу чи переобладнанню приміщення. Так, спадкодавець помер лише у вересні 2020 року, а відтак без підтвердження часу вчинення дій про які вказує позивач суд не може вважати доведеною ту обставину, що саме відповідач здійснив їх. Враховуючи викладене, це не може бути безумовною підставою для заборони відповідачу використовувати будь-яким чином предмет спору - нежитлове приміщення магазину, що розміщений по АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 ЦПК України заходів забезпечення позову. Тобто, законодавець вказує лише на можливість, а не обов`язок суду забезпечити позов, при чому відповідно до вимог законодавства це можливо за умови, що з матеріалів справи чи самої заяви про забезпечення позову вбачається, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Таким чином, стороною позивача не надано суду доказів на підтвердження обставин ускладення чи неможливості виконання можливого рішення суду про задоволення позову, в разі невжиття заходів забезпечення позову саме у спосіб про який просить представник позивача.

Враховуючи викладене вище та керуючись ст. 3,11, 149-151, 153,154, 247,258-260 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення її позовудо ОСОБА_2 про розподіл спадкового майна.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення або складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Т.Б.Київська