Постанова

Іменем України

09 серпня 2023 року

м. Київ

справа № 932/9341/20

провадження № 61-7034св22

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Грушицького А. І. (суддя-доповідач),

суддів: Литвиненко І. В., Петрова Є. В., Пророка В. В., Стрільчука В. А.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: Дніпровська міська рада та Виконавчий комітет Дніпровської міської ради,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційні скарги Дніпровської міської ради та Виконавчого комітету Дніпровської міської ради на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська

від 27 серпня 2021 року у складі судді Кудрявцевої Т. О. та постанову Дніпровського апеляційного суду від 14 червня 2022 року у складі колегії суддів: Макарова М. О., Демченко Е. Л., Куценко Т. Р.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради та Виконавчого комітету Дніпровської міської ради про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання виконати певні дії.

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом

до Дніпровської міської ради про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання виконати певні дії.

Свої позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що вона,

як молодий спеціаліст, переїхавши в іншу місцевість у 1985 році, стала

в чергу на отримання житла та перебувала у списку осіб

на квартирному обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов.

Дізнавшись про наявність Програми «Муніципальне житло міста Дніпра»

на 2016-2020 роки, затвердженої рішенням Дніпропетровської міської ради від 20 жовтня 2016 року № 5/15, позивач подала заяву та згідно з додатком до рішення міської ради від 23 березня 2017 року № 184

(у редакції рішення виконкому міської ради від 03 серпня 2017 року № 546) була зарахована до переліку осіб, яким надається статус учасників Програми «Муніципальне житло міста Дніпра» на 2016-2020 роки, у якому значилася за № 11, на підставі того, що вона була працівником закладу освіти та перебувала на квартирному обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов з 11 лютого 1985 року.

Проте протягом 2016-2020 років позивач таке житло не отримала,

як і не отримала вона його і на час звернення з цим позовом до суду,

при цьому іншим учасникам цієї Програми житло було надано.

На думку ОСОБА_1 , відповідачами не враховано, що вона є одинокою матір`ю, а її сім`я має статус малозабезпеченої, проживає з сином віком 21 рік в одній кімнаті гуртожитку площею 12,2 кв. м. та не має змоги поліпшити свої житлові умови самостійно.

З огляду на неодноразові звернення позивача до відповідачів

про врегулювання цього спору в досудовому порядку, які не реагують на них, та те, що вона перебувала досить тривалий час на квартирному обліку,

не отримала житло, вона вважала, що бездіяльність відповідачів, які

є розпорядниками такого житла, є протиправною.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська

від 13 жовтня 2020 року залучено до участі у справі в якості співвідповідача Виконавчий комітет Дніпровської міської ради.

Позивач просила визнати таку бездіяльність відповідачів протиправною та зобов`язати Дніпровську міську раду та Виконавчий комітет Дніпровської міської ради надати їй за Програмою «Муніципальне житло міста Дніпра» на 2016-2020 роки житло, яке б відповідало встановленим законодавством санітарним та технічним вимогам.

Короткий зміст рішень судів

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська

від 27 серпня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Дніпровської міської ради

та Виконавчого комітету Дніпровської міської ради щодо ненадання ОСОБА_1 в межах Програми «Муніципальне житло міста Дніпра»

на 2016-2020 роки житла, яке б відповідало встановленим законодавством санітарним та технічним вимогам.

Зобов`язано Дніпровську міську раду та Виконавчий комітет Дніпровської міської ради надати ОСОБА_1 в межах Програми «Муніципальне житло міста Дніпра» на 2016-2020 роки житло (квартиру), яке б відповідало встановленим законодавством санітарним та технічним вимогам.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що ОСОБА_1 , окрім перебування на квартирному обліку при виконкому Шевченківської районної у місті Дніпрі ради з 11 лютого 1985 року за № 87 загальної черги та за № 3 позачергово, ще має статус малозабезпеченої сім`ї та сім`ї

з дітьми, а разом із сином, якому вже на момент розгляду цієї справи виповнилось 22 роки, користується житловою площею 12,2 кв. м, тобто кімнатою у гуртожитку без відповідних умов, що є порушенням визначених законом норм.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із наявності

у позивача всіх підстав для отримання окремого житла в рамках Програми «Муніципальне житло міста Дніпра» на 2016-2020 роки», яке відповідає санітарним та технічним нормам, та бездіяльності як Дніпровської міської ради, яка своїм рішенням запровадила зазначену Програму та є органом, який здійснює закупівлю відповідного житла, так і Виконавчого комітету Дніпровської міської ради, як органу, який відповідає за розподіл у черзі квартир, придбаних в рамках цієї Програми, які, в порушення чинних законодавчих норм не надали позивачу таке житло, посилаючись на її відмову від отримання квартири АДРЕСА_1 , яка не входила до майна, придбаного в рамках цієї Програми та не відповідає встановленим санітарним

та технічним нормам. При цьому враховуючи те, що особи, які стали у чергу

за Програмою значно пізніше, вже отримали житло, суд дійшов висновку про доведеність позивачем протиправної бездіяльності відповідачів.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 14 червня 2022 року апеляційні скарги Дніпровської міської ради та Виконавчого комітету Дніпровської міської ради залишено без задоволення. Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 серпня

2021 року залишено без змін.

Постанову суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , оскільки наявні правові підстави для отримання нею окремого житла в рамках Програми «Муніципальне житло міста Дніпра» на 2016-2020 роки, яке відповідає санітарним та технічним нормам.

Суд апеляційної інстанції погодився із висновками суду першої інстанції про доведеність позивачем належними та допустимими доказами бездіяльності як Дніпровської міської ради, яка своїм рішенням запровадила зазначену Програму та є органом, який здійснює закупівлю відповідного житла, так

і виконкому Дніпровської міської ради, як органу, який відповідає

за розподіл у черзі квартир, придбаних в рамках цієї Програми.

Короткий зміст вимог касаційних скарг

У касаційній скарзі, поданій у липні 2022 року до Верховного Суду, Дніпровська міська рада, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

У касаційній скарзі, поданій у липні 2022 року до Верховного Суду, Виконавчий комітет Дніпровської міської ради, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права

та порушення норм процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 28 липня 2022 року поновлено Дніпровській міській раді строк на касаційне оскарження рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 серпня 2021 року та постанови Дніпровського апеляційного суду від 14 червня 2022 року. Відкрито касаційне провадження у цивільній справі за касаційною скаргою Дніпровської міської ради та витребувано із Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська цивільну справу № 932/9341/20.

Ухвалою Верховного Суду від 28 липня 2022 року поновлено Виконавчому комітету Дніпровської міської ради строк на касаційне оскарження рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 серпня

2021 року та постанови Дніпровського апеляційного суду від 14 червня

2022 року. Відкрито касаційне провадження у цивільній справі

за касаційною скаргою Виконавчого комітету Дніпровської міської ради.

16 серпня 2022 року справу розподілено колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в складі Грушицького А. І. (суддя-доповідач), Литвиненко І. В., Петрова Є. В.

Ухвалою Верховного Суду від 31 липня 2023 року справу призначено

до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження колегією

в складі п`яти суддів.

Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01 серпня 2023 року визначено такий склад колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду для розгляду справи: Грушицький А. І. (суддя-доповідач), Литвиненко І. В., Петров Є. В.,

Пророк В. В., Стрільчук В. А.

Доводи осіб, які подали касаційні скарги

В касаційних скаргах відповідачі як на підставу касаційного оскарження посилаються на пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України, зокрема вказують, що суди першої та апеляційної інстанцій в оскаржуваному судовому рішенні застосували норму права без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених

у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року

у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16,

від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, від 11 вересня 2019 року

у справі № 487/10132/14-ц та від 16 червня 2020 року у справі

№ 145/2047/16-ц, а також на пункт 3 частини четвертої статті 389 ЦПК України та вказують, що відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах:

пункту 8 частини першої статті 7 Бюджетного кодексу України,

частин першої, дванадцятої статті 23 Бюджетного кодексу України, частини другої статті 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», частини четвертої статті 64 Закону України «Про місцеве самоврядування

в Україні», статті 2 Закону України «Про запобігання впливу світової фінансової кризи на розвиток будівельної галузі та житлового будівництва» в розрізі Програми «Муніципальне житло міста Дніпра» на 2016-2020 роки, Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Дніпровська міська рада та Виконавчий комітет Дніпровської міської ради зазначають, що позивач перебуває на квартирному обліку при Виконавчому комітеті Шевченківської районної у місті Дніпрі ради за № 87 загальної черги та за № 3 позачергово.

Надання позивачу житла на підставі судового рішення без дотримання черги, на думку відповідачів, фактично поставить в нерівне становище інших осіб, які перебувають на квартирному обліку попереду позивача.

На думку Дніпровської міської ради та Виконавчого комітету Дніпровської міської ради, наданий позивачем список з переліком осіб, які отримали жилі приміщення за Програмою у період з 2016 року по 2018 рік не є належним доказом того, що зазначені у списку особи були поставлені на облік значно пізніше ніж позивач, оскільки в цьому списку наявна лише загальна інформація щодо осіб, які отримали житло, без конкретизації щодо протоколу голосування комісії, документів та обставин, які враховувались під час голосування і стали підставою для прийняття відповідного рішення про надання житла. Також у зазначеному списку відсутня інформація щодо того, яке саме житло (його характеристика) було надано цим особам

в рамках Програми та на яких умовах, враховуючи те, що Програмою передбачено декілька можливих варіантів придбання житла, зокрема:

за кошти міського бюджету, за залучені кошти, іпотечний житловий кредит та інше.

Заявники зазначають про те, що при розподілі житла в рамках Програми комісія враховує ряд обставин, зокрема: участь у бойових діях у зоні АТО/ООС; отримані поранення та/або каліцтва внаслідок захисту інтересів держави України в зоні АТО/ООС; соціальний та майновий стан осіб,

що потребують поліпшення житлових умов; строк перебування

на квартирному обліку; професійна та соціальна значущість для забезпечення потреб територіальної громади міста Дніпра; стаж роботи

та характер виконання трудових функцій на підприємствах, установах

і організаціях, що забезпечують комунально-побутові та соціально-культурні потреби територіальної громади міста Дніпра; склад сім`ї особи (наявність соціально незахищених верств населення, кількість осіб, кількість малолітніх дітей, інші фактори); участь та вагомість внеску у розбудову новітньої України та міста Дніпра; наукові, педагогічні

та інші соціально значимі заслуги перед державою та територіальною громадою міста Дніпра; інші фактори, що мають вагоме значення.

Відповідачі звертають увагу на те, що не приймали рішень, якими б було відмовлено позивачу у наданні житла. Надати позивачу жиле приміщення буде можливо в порядку черговості (з урахуванням пільги),

за умови надходження вільних жилих приміщень у власність територіальної громади.

Зобов`язання судом надати житло позивачу в рамках Програми

за відсутності її фінансування або у разі відсутності такого житла, на думку Дніпровської міської ради та Виконавчого комітету Дніпровської міської ради, є незаконним, оскільки вчасна реалізація цієї Програми залежить

від можливостей міського бюджету, а витрачання коштів не за цільовим призначенням є порушенням законодавства.

Дніпровська міська рада та Виконавчий комітет Дніпровської міської ради зазначають про те, що рішенням Дніпровської міської ради від 21 жовтня 2020 року № 9/62 рішення міської ради від 20 жовтня 2016 року № 5/15 «Про затвердження Програми «Муніципальне житло міста Дніпра»

на 2016-2020 роки визнано таким, що втратило чинність з 01 січня

2021 року.

Разом із цим, на думку заявників, позивач звернулась із позовом

до неналежних відповідачів, оскільки не обґрунтовує свій позов чим саме було порушено, не визнано або оспорено її право на отримання жилого приміщення саме Дніпровською міською радою та Виконавчим комітетом Дніпровської міської ради, що є окремою підставою для відмови

у задоволенні позову.

Відзив на касаційні скарги

У серпні 2022 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду відзив

на касаційні скарги, у якому просить касаційні скарги залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції - без змін.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Згідно із рішенням виконавчого комітету Бабушкінської районної ради народних депутатів від 11 лютого 1985 року № Р-7 ОСОБА_1 перебувавала на квартирному обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, у списку громадян, які користуються правом позачергового отримання жилих приміщень, як особа, направлена у порядку розподілу на роботу в іншу місцевість, за № 3 зі складом сім`ї 2 особи, що також узгоджується з відомостями, зазначеними у відповіді заступника голови районної у місті ради з питань діяльності виконавчих органів - керуючого справами виконкому Шевченківської районної у місті Дніпрі ради

від 15 жовтня 2020 року № 18/9-1.

ОСОБА_1 разом із сином ОСОБА_2 зареєстровані

в однокімнатній квартирі АДРЕСА_2 , та з 22 січня 2013 року їм належить на праві приватної власності по 59/2000 частин житлового будинку на АДРЕСА_3 , кожному.

Рішенням Дніпропетровської міської ради від 20 жовтня 2016 року № 5/15 затверджено Програму «Муніципальне житло міста Дніпра»

на 2016-2020 роки, зміни до якого внесено рішенням Дніпровської міської ради від 15 лютого 2017 року № 25/18 «Про внесення змін до рішення міської ради від 20 жовтня 2016 року № 5/15 «Про затвердження програми «Муніципальне житло міста Дніпра» на 2016-2020 роки», додатком до якого є Порядок організації конкурсу на придбання нерухомого майна (житла).

Рішенням виконкому Дніпровської міської ради від 20 червня 2017 року

№ 405 «Про затвердження протоколу засідання комісії при виконавчому комітеті міської ради з питань розподілу жилих приміщень, які знаходяться у власності територіальної громади міста Дніпра від 27 квітня 2017 року

№ 04/17-1» затверджено протокол засідання комісії від 27 квітня 2017 року № 04/17-1, в порядок денний якої було включено питання про поліпшення житлових умов родини ОСОБА_1 та відмову останньої від запропонованої їй квартири за адресою: квартира

АДРЕСА_1 , у зв`язку із її невідповідністю санітарним та технічним нормам, з можливістю розгляду питання поліпшення житлових умов ОСОБА_1 за наявності вільного житлового фонду, згідно

із чергою та з урахуванням пільг, передбачених чинним законодавством України.

Рішенням виконавчого комітету Дніпровської міської ради від 03 серпня 2017 року № 546 ОСОБА_1 надано статус учасника Програми «Муніципальне житло міста Дніпра» на 2016-2020 роки, де у переліку осіб, які є учасниками цієї програми, вона займає місце № 11, про що зазначено

у відповіді Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради від 30 серпня 2018 року № 21-81/5 на заяву ОСОБА_1

від 30 липня 2018 року.

Рішенням виконкому Дніпровської міської ради від 24 квітня 2018 року

№ 321 «Про затвердження протоколу засідання комісії при виконавчому комітеті міської ради з питань розподілу жилих приміщень, які надходять

у власність територіальної громади міста Дніпра від 16 березня 2018 року

№ 03/18-1», затверджено протокол засідання комісії від 16 березня

2018 року № 03/18-1, де в порядок денний було включено питання про поліпшення житлових умов ОСОБА_1 зі складом сім`ї

2 особи (наймач, син), у якому зазначено про запропонування ОСОБА_1 на засіданні Комісії 30 вересня 2016 року однокімнатної квартири АДРЕСА_4 ,

від якої вона відмовилась.

ОСОБА_1 у складі сім`ї з 2 осіб перебуває на квартирному обліку при виконкомі Шевченківської районної у місті Дніпрі ради з 11 лютого

1985 року за № 87 загальної черги та за № 3 позачергово,

що підтверджується довідкою від 11 червня 2020 року № 1264-с, виданою Шевченківською районною у місті Дніпрі радою.

Позиція Верховного Суду

Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України переглядаючи

у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини,

що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише у межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права

чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційних скарг, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційні скарги підлягають задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно із статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися

на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 47 Конституції гарантовано право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону.

Відповідно до статті 31 ЖК України громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, мають право на одержання у користування жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду

в порядку, передбаченому цим Кодексом та іншими актами законодавства України. Жилі приміщення надаються зазначеним громадянам, які постійно проживають у даному населеному пункті (якщо інше не встановлено законодавством України), як правило, у вигляді окремої квартири на сім`ю.

Згідно із частиною першою статті 43 ЖК України громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості.

Частиною першою статті 46 ЖК України передбачено, що поза чергою жиле приміщення надається визначеним категоріям громадян, в тому числі особам, направленим у порядку розподілу на роботу в іншу місцевість.

Відповідно до частини третьої статті 46 ЖК України громадяни, які мають право на позачергове одержання жилих приміщень, включаються

до окремого списку.

Отже, забезпечення житлом таких осіб можливе лише згідно з існуючою черговістю з урахуванням часу взяття на облік та у порядку, передбаченому законодавством.

Іншого порядку, ніж дата взяття на облік, у формуванні черговості забезпечення житлом осіб, які користуються певним правом (мають однакові пільги) в черговості одержання таких приміщень, чинним законодавством не встановлено.

Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку про те, що оскільки статтею 46 ЖК України не встановлено строк і переважне право

на одержання жилих приміщень перед всіма іншими категоріями поза черговиків для осіб, направлених у порядку розподілу на роботу в іншу місцевість, тому така особа повинна бути забезпечена житлом в порядку черги після того, як будуть забезпечені житлом особи, які перебувають

у списку осіб, що мають право на позачергове одержання житла, раніше нього, що відповідатиме положенням статті 43 ЖК України.

Підставою для набуття права комунальної власності є передача майна територіальним громадам безоплатно державою, іншими суб`єктами права власності, а також майнових прав, створення, придбання майна органами місцевого самоврядування в порядку, встановленому законом (частина друга статті 60 Закону України «Про місцеве самоврядування

в Україні».

Видатки місцевого бюджету формуються відповідно до розмежування видатків між бюджетами, визначеного Бюджетним кодексом України, для виконання повноважень органів місцевого самоврядування (частина четверта статті 64 Закону України «Про місцеве самоврядування

в Україні»).

На момент винесення рішення судом першої інстанції рішення Дніпропетровської міської ради про затвердження Програми «Муніципальне житло міста Дніпра» на 2016-2020 роки втратило чинність, а рішенням Дніпровської міської ради від 21 жовтня 2020 року затверджено Програму «Муніципальне житло міста Дніпра» на 2021-2025 роки.

Затвердження нової Програми забезпечення громадян муніципальним житлом свідчить про вжиття органом місцевого самоврядування заходів до виконання конституційних положень щодо забезпечення житлом громадян, які потребують соціального захисту.

Разом з тим, бюджетні кошти можуть використовуватися тільки на цілі, визначені бюджетними призначеннями та бюджетними асигнуваннями. Будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення втрачають чинність після закінчення бюджетного періоду (пункту 8 частини першої статті 7, частини перша, дванадцята статті 23 Бюджетного кодексу України).

Таким чином, термін реалізації відповідної програми, згаданої у резолютивній частині рішення суду першої інстанції закінчився.

Проте, вказана обставина не свідчить про припинення у відповідного органу місцевого самоврядування забезпечити позивача житлом та у порядку, передбаченому законодавством.

Разом з тим, зобов`язуючи Дніпровську міську раду та Виконавчий комітет Дніпровської міської ради надати ОСОБА_1 в межах Програми «Муніципальне житло міста Дніпра» на 2016-2020 роки житло (квартиру), яке б відповідало встановленим законодавством санітарним та технічним вимогам, суди попередніх інстанцій не урахували права та інтереси інших осіб, які передують позиції позивача у списку позачерговиків.

За таких обставин суди дійшли помилкового висновку про необхідність зобов`язання відповідачів забезпечити позивача житлом у позачерговому порядку з переважним правом на одержання жилого приміщення перед всіма іншими категоріями позачерговиків.

Зазначене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду України, викладеними у постановах: від 02 жовтня 2013 року № 6-87цс13,

від 04 червня 2014 року № 6-50цс14, від 03 червня 2015 року № 6-390цс15, які є незмінними.

До подібних висновків також дійшла Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 11 листопада

2019 року у справі № 712/4259/17-ц (провадження № 61-15146сво18).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Правова позиція про те, що забезпечення житлом громадянам, які потребують соціального захисту, можливе лише у порядку черговості з урахуванням часу зарахування на облік та у порядку, передбаченому законодавством, неодноразово викладалася у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, зокрема від 14 лютого 2020 року у справі № 752/12434/19 (провадження № 61-20369св19), від 24 лютого 2020 року у справі № 725/3605/19 (провадження № 61-575св20), від 06 листопада 2020 року у справі № 344/16215/17 (провадження № 61-6434св19), від 28 січня 2021 року у справі № 328/1568/19 (провадження № 61-9508св20), від 22 квітня 2021 року у справі № 750/2087/19 (провадження № 61-19007св19), від 09 лютого 2022 року у справі № 754/5252/19 (провадження № 61-19186св20).

Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який, між іншим, вимагає щоб при остаточному вирішенні справи судами їх рішення не викликали сумнівів (BRUMARESCU v. ROMANIA, № 28342/95, § 61, ЄСПЛ, від 28 жовтня 1999 року).

Судові рішення повинні бути розумно передбачуваними (S.W. v. THE UNITED KINGDOM, № 20166/92, § 36, ЄСПЛ, від 22 листопада 1995 року).

Єдність судової практики забезпечує прогнозованість судових рішень у подібних справах. Різне застосування правових норм у подібних фактичних ситуаціях шкодить правовій визначеності.

Прогнозованість судових рішень і єдність судової практики - основна функція Верховного Суду.

Враховуючи усталену судову практику у цій категорії справ, зважаючи на те, що у справі не вимагається збирання або додаткової перевірки чи оцінки доказів, обставини справи встановлені судами повно, але допущено неправильне застосування норм матеріального права, суд касаційної інстанції скасовує рішення Бабушкінського районного суду

м. Дніпропетровська від 27 серпня 2021 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 14 червня 2022 року і ухвалює нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Висновки за результатами розгляду касаційних скарг

Пунктом 3 частини першої статті 409 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення

у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд.

Частиною першою статті 412 ЦПК України визначено, що суд скасовує судове рішення повністю або частково й ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте

в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права.

Виходячи з викладеного Верховний Суд дійшов висновку про задоволення касаційних скарг, скасування рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції, прийняття постанови про відмову

в задоволенні позову.

Керуючись статтями 400, 409, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд

у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційні скарги Дніпровської міської ради та Виконавчого комітету Дніпровської міської ради задовольнити.

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 серпня 2021 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 14 червня

2022 року скасувати, ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради та Виконавчого комітету Дніпровської міської ради про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання виконати певні дії відмовити.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту

її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:А. І. Грушицький І. В. Литвиненко
Є. В. Петров В. В. Пророк В. А. Стрільчук