Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/3064/22
Номер провадження2/711/527/23
21 липня 2023 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:
головуючого-судді Демчика Р.В.,
при секретарі Кофановій А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, зустрічним позовом ОСОБА_2 , в особі адвоката Филь Олександра Миколайовича до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя,-
В провадженні Придніпровського районного суду м. Черкаси перебувала цивільна справа за позовом цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, зустрічним позовом ОСОБА_2 , в особі адвоката Филь О.М. до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя.
Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя задоволено частково. Визнано квартиру АДРЕСА_1 , автомобіль ВАЗ 21083, 1993 року випуску, VIN: НОМЕР_1 , автомобіль OPEL ZAFIRA, 2008 року випуску, VIN: НОМЕР_2 об`єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнано за ОСОБА_1 право власності на частину квартири АДРЕСА_1 , автомобіля ВАЗ 21083, 1993 року випуску, VIN: НОМЕР_1 , автомобіля OPEL ZAFIRA, 2008 року випуску, VIN: НОМЕР_2 . В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за ОСОБА_2 право власності на частину квартири АДРЕСА_1 , автомобіля ВАЗ 21083, 1993 року випуску, VIN: НОМЕР_1 , автомобіля OPEL ZAFIRA, 2008 року випуску, VIN: НОМЕР_2 . В задоволені решти позовних вимог відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_2 , в особі адвоката Филь О.М. до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя задоволено частково. Визнано чайник «ELENBERG», пральну машину «INDEZIT» об`єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Визнано за ОСОБА_1 право власності на чайник «ELENBERG», пральну машину «INDEZIT». Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 компенсацію за його частку у спільному майні в сумі 2849,50 коп. В задоволені решти позовних вимог відмовлено.

Звертаючись до суду із первісним позовом ОСОБА_1 просила стягнути з ОСОБА_2 .

Відповідно до п.6 ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати.

Разом з тим, під часу ухвалення судового рішення, питання щодо розподілу судових витрат судом не вирішено.

Згідно п. 3 ч. 1, ч. 3, 5 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.

Відповідно до ч.3 ст.259 ЦПК України суд може вирішити питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті.

Як вбачається з матеріалів справи представником позивача був адвокат Гончар С.М., який діяв на підставі ордеру серії СА № 1031356 від 16.06.2022 року та договору про надання правової допомоги від 16.06.2022 року.

За умовами договору від 16.06.2022 року (витяг):

- виконавець на підставі звернення замовника надає професійну правничу допомогу у вигляді консультацій, збирання доказів, підготування заяв по суті спору, підготування інших процесуальних документів та представництво інтересів у Придніпровському районному суді м. Черкаси (а за необхідності та за погодженням продовження співпраці - також у Черкаському апеляційному суді, Верховному Суді ) у справі, в якій буде відкрите провадження за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя. Оплата правничої допомоги виконавця здійснюється виходячи із такої вартості: 1500 грн. - за збирання доказів; 3500 грн. - за підготування позовної заяви та супровідних документів; 2500-3000 грн. - у разі необхідності підготування відповіді на відзив; 1000-2000 грн. - в разі необхідності підготування інших процесуальних документів; 2000 грн. - за участь адвоката в одному судовому засіданні.

При подачі позову, позивачем було сплачено 4677, 82 грн. судового збору за подачу позовної заяви та 496,20 грн. судового збору за подачу заяви про забезпечення позову.

26.04.2023 року до Придніпровського районного суду м. Черкаси представником позивача подано акт виконаних робіт від 10.04.2023 року, з якого вбачається, що на виконання договору про надання професійної правничої допомоги від 16.06.2022 року за надання правничої допомоги ОСОБА_1 сплачено 17500 грн.

Як вбачається з матеріалів справи представником відповідача був адвокат Филь О.М., який діяв на підставі ордеру серії СА № 1035746 від 06.07.2022 року та договору про надання правової допомоги від 06.07.2022 року.

За умовами договору від 06.07.2022 року:

- замовник доручає, а адвокат бере обов`язок надати правову допомогу у справі про поділ майна подружжя. Послуги по наданню правової допомоги складаються з збору документальних матеріалів, їх дослідження, формування доказової бази для подання позову до суду або заяви про вчинення кримінального правопорушення, залежно від обставин справи представництво інтересів замовника в судах України у першій інстанції; дослідження судової кореспонденції, складання відповідних заяв, клопотань по справі; представництво інтересів замовника в судах першої інстанції; замовлення, отримання та доставка рішення по справі Замовнику. Ціна договору складає 35000 грн. Оплата згідно п.3.1. сплачується авансом в повному розмірі не пізніше трьох днів з моменту підписання Даного Договору. Згідно меморіального ордеру № @2PL558851 від 13.07.2022 року. ОСОБА_2 сплатив адвокату Филь О.М. 35000 грн. витрат. пов`язаних з правовою допомогою.

Також, до зустрічного позову подано заяву про попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, в якому представник відповідача просить стягнути з позивача 45007,65 грн. витрат, пов`язаних з розглядом справи.

При подачі зустрічного позову, відповідачем було сплачено 8507,65 грн. судового збору за подачу позовної заяви.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

- розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

У відповідності до статті 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Визначення договору про надання правової допомоги міститься в статті першій Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

За приписами частини 3 статті 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу, врегульовано Главою 63 Цивільного кодексу України. Зокрема, стаття 903 Цивільного кодексу України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Глава 52 Цивільного кодексу України регулює загальні поняття та принципи будь-якого цивільного договору, включаючи договір про надання послуг. Стаття 632 Цивільного кодексу України регулює поняття ціни договору; за приписами вказаної статті ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом, а якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору.

Згідно зі статтею 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

При цьому з правової позиції Верховного Суду, висловленої в постанові від 28.12.2020 у справі №640/18402/19 вбачається, що розмір винагороди за надання правової допомоги визначений у договорі у вигляді фіксованої суми, не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу.

Зі змісту статті 58 ЦПК України убачається, що сторона, третя особа, а також особа, якій за законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Згідно ст. ст. 15,60 ЦПК України представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

У постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, відповідно до якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Верховний Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04).

У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

В силу положень ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, у рішенні ЄСПЛ від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04, зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (п. 268, 269).

Крім того, згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відповідно до ч.1, п.3 ч.2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Разом з тим, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

По обставинам справи ціна позову ОСОБА_1 складала 467 782,50грн, а за наслідками розгляду справи позовні вимоги задоволені частково в межах суми вимог 461 782грн, що складає 98,72% від ціни позову. Беручи до уваги, що позивачкою в межах розгляду справи було сплачено судового збору на загальну суму 5174,02грн, то вона має право на відшкодування за рахунок відповідача 5107,79грн витрат з оплати судового збору (5174,02грн * 98,72%).

В той же час ціна позову за зустрічним позовом відповідача складала 850 764,18грн, а за наслідками розгляду справи вимоги по зустрічному позову задоволені частково в межах суми вимог 116632грн, що складає 13,71% від ціни позову. При цьому суд звертає увагу, що до складу задоволених вимог по зустрічному позову входять вимоги про поділ автомобілів (розмір вимог 113 782,50грн) та речей побутового вжитку (розмір вимог 2849,50грн). Беручи до уваги, що відповідачем сплачено судового збору на суму 8507,65грн, то він має право на відшкодування за рахунок позивачки 1166,40грн витрат з оплати судового збору (8507,65грн * 13,71%).

Надаючи оцінку доводам сторін про відшкодування витрат на правову допомогу в контексті критерію співмірності та пропорційності таких витрат суд виходить з наступного.

Аналіз змісту наданих стороною позивача доказів на підтвердження розміру витрат на правову допомогу свідчить, що відповідні витрати є належним чином підтвердженими та обґрунтованими та належним чином співвідносяться із процесуальними діями, вчиненими представником позивачки (складання позовної заяви, клопотання про забезпечення позову, клопотання про витребування доказів, відзиву проти зустрічного позову, участь в судових засіданнях тощо). Тож, приймаючи до уваги обсяг виконаної представником позивачки роботи, процесуальну поведінку позивачки та її представника, кількість судових засідань за участю представника позивачки суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивачки про відшкодування їй судових витрат на правову допомогу в розмірі 17500грн, оскільки розмір таких витрат відповідає критеріям пропорційності, реальності та обґрунтованості.

У свою чергу витрати відповідача на правову допомогу ґрунтуються на визначеному ним із своїм представником гонорарі в розмірі 35 000грн. В той же час в межах судового провадження процесуальні дії представника відповідача включали в себе складання зустрічного позову, клопотання про виклик свідків, заяви про відвід судді, участь в судових засіданнях. При цьому відповідач та його представник тричі не з`являлись в судові засідання з розгляду справи (22.11.2022, 28.02.2023, 04.05.2023).

Отже, оцінюючи обґрунтованість вимог відповідача та заперечень позивачки в контексті положень ч.4 ст.137 ЦПК України, тобто щодо співмірності витрат на оплату послуг адвоката відповідача із складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт, а також часом, об`єктивно необхідним на їх виконання, з огляду на визначені практикою ЄСПЛ критерії, суд доходить висновку, що заявлена відповідачем сума в розмірі 35 000грн є необґрунтованою. При цьому суд погоджується з доводами сторони позивача про необґрунтованість та не співмірність заявленої до стягнення суми витрат на професійну правову допомогу позивача з реальним обсягом такої допомоги, часом, витраченим на надання таких послуг, критерію реальності таких витрат (обсяг юридичної та технічної роботи, пов`язаної з розглядом справи у суді та її доцільністю).

За таких обставин, беручи до уваги розмір ціни позову, складність справи, обсяг виконаних представником відповідача робіт, докази на підтвердження понесених витрат, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог щодо компенсації витрат відповідача на правову допомогу в межах суми 10 000грн, оскільки такий розмір видається пропорційним та обґрунтованим з огляду на складність, об`єм справи, а також суму платежу, присуджену судом до стягнення з позивачки.

Таким чином, приймаючи до уваги розмір задоволених позовних вимог за первинним та зустрічним позовом, з урахуванням принципу пропорційності, позивачка має право на відшкодування витрат на правову допомогу в розмірі 17276грн (17500грн * 98,72%), а відповідач 1371грн (10000грн * 13,71%).

Отже загальна сума судових витрат, які підлягають відшкодуванню позивачці складає 22383,79грн (судовий збір 5107,79грн + правова допомога 17276грн), а відповідачу - 2537,40грн (судовий збір 1166,40грн + правова допомога 1371грн).

Згідно ч.10 ст.141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

За таких обставин на підставі ст.11, ч.3, 9, 10 ст.141 ЦПК України, беручи до уваги обсяг та зміст позовних вимог, складність справи, тривалість розгляду справи, причини виникнення спору між сторонами, результат розгляду справи та значення справи для кожної із сторін, суд приходить до висновку про необхідність в остаточному розрахунку відшкодування позивачці за рахунок відповідача судових витрат на загальну суму 19 846,39грн (22383,79грн - 2537,40грн), внаслідок здійснення взаємозаліку відповідних вимог.

На підставі вищевикладеного і керуючись ст.ст.2, 11, 12, 13, 81, 89, 137, 141, 176, 259, 264, 273, 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

Доповнити рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 31 травня 2023 року у справі №711/3064/22 таким абзацом:

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_3 ) суму коштів в розмірі 19 846,39грн в якості компенсації судових витрат.

Додаткове рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: Р. В. Демчик