КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 756/4981/23

провадження № 22-ц/824/15732/2023

12 грудня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

судді - доповідача Кирилюк Г. М.

суддів: Рейнарт І. М., Ящук Т.І.

при секретарі Усковій Я. А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Ванджурака Романа Васильовича на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 09 серпня 2023 року в складі судді Майбоженко А. М.,

встановив:

19.04.2023 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Київської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

У померлого були відсутні близькі родичі, а тому його похованням займалася сім`я його друга - позивача по справі ОСОБА_1 .

Зі сплином певного часу позивач знайшов в квартирі ОСОБА_2 заповіт від 28 листопада 2019 року, посвідчений секретарем Безуглівської сільської ради Згурівського району Київської області Горб Світланою Іванівною, що був зареєстрований у реєстрі сільської ради за №21.

Відповідно до вказаного заповіту, ОСОБА_2 все своє майно заповів позивачу.

В лютому 2022 року позивач звернувся до нотаріуса, в якого дізнався, що вказаний заповіт не зареєстрований в Єдиному спадковому реєстрі.

Представник позивача - адвокат Ванджурак Р. В. звернувся до старости Безуглівського старостинського округу Броварського району Київської області з адвокатським запитом №3-10-22 від 24.10.2022, в якому просив підтвердити факт посвідчення 28.11.2019 заповіту й надати інформацію, чи внесений указаний заповіт в Єдиний спадковий реєстр.

Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, даний адвокатський запит було отримано Безуглівським старостинським округом 01.11.2022 року.

07 лютого 2023 року було направлено повторний адвокатський запит.

02.03.2023 представником позивача отримано відповідь старости Безуглівського старостинського округу на запит від 07.02.2023 про те, що заповіт від імені ОСОБА_2 до спадкового реєстру внесено 16.11.2022.

16.03.2023 позивач звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кірюхової Н. С. з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 .

На підставі вказаної заяви нотаріусом була заведена спадкова справа №04/2023.

Постановою нотаріуса від 22 березня 2023 року відмовлено у вчиненні нотаріальної дії з підстав пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини та відсутністю факту прийняття спадщини.

Позивач просив визначити додатковий строк тривалістю два місяці для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_2 , який був пропущений з поважних причин: необізнаністю позивача протягом тривалого часу про існування заповіту; введення в Україні воєнного стану та вимушеної зміни місця проживання позивача; невнесення вчасно уповноваженими на це особами до Єдиного спадкового реєстру інформації про заповіт.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 09 серпня 2023 року вказаний позов залишено без задоволення.

28.09.2023 представник ОСОБА_1 - адвокат Ванджурак Р. В. на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 09 серпня 2023 року подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити.

Свої доводи обґрунтовує тим, що позивач не був обізнаний про наявність заповіту на своє ім`я, дізнався про нього лише після смерті спадкодавця, переглядаючи в квартирі його особисті речі та документи. Виявивши заповіт у лютому 2022 року, він звернувся до нотаріуса, в якого з`ясувалось, що заповіт не зареєстровано в Єдиному спадковому реєстрі, що не залежало від дій позивача.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції не виникало будь-яких сумнівів щодо звернення позивача до нотаріуса у лютому 2022 року. Вказану обставину письмово підтвердила приватний нотаріус Кірюхова Н. С. Оскільки вказана обставина судом першої інстанції не досліджувалася, просив суд врахувати цей доказ під час перевірки та з`ясування вказаного питання.

Точну дату, коли позивач знайшов заповіт, він не може згадати і ця обставина не має вирішального значення, оскільки за свого життя спадкодавець не повідомляв про складення заповіту на його ім`я, позивач звернувся до нотаріуса в межах визначеного ч. 1 ст. 1270 ЦК України строку.

На підтвердження тієї обставини, що на момент спливу шестимісячного строку, встановленого ч. 1 ст. 1270 ЦК України, не було доступу до Спадкового реєстру, просив прийняти в якості доказу довідку №03.15-12/41 від 15.09.2023 старости Безуглівського старостинського округу, яку не було подано до суду першої інстанції з поважної причини.

Також зазначив, що на момент закінчення строку для подання заяви про прийняття спадщини (29 травня 2022 року) діяли положення постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» в редакції постанови від 19.04.2022 №480 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо діяльності нотаріусів та функціонування єдиних та державних реєстрів, держателем яких є Міністерство юстиції, в умовах воєнного стану», де в пункті третьому було визначено, що на час воєнного стану перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини.

Позивач був переконаний, що оскільки діє постанова Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану», не подавши заяву про прийняття спадщини в установлений законом строк, він його не пропустив через гарантоване зупинення перебігу строку на прийняття спадщини на час воєнного стану та він безперешкодно зможе це зробити після його закінчення.

Внесені подальші зміни до вказаної постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №164, прийняття Верховним Судом постанови від 25 січня 2023 року в справі №676/47/21 про те, що п. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» суперечить ст. 1270, 1272 ЦК України, тому не підлягає застосуванню, а також подальше виключення Кабінетом Міністрів України вказаного пункту з цієї постанови призвели до необхідності звертатися до суду з цим позовом.

Звертає увагу, що інших спадкоємців після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , які б прийняли спадщину, у тому числі таких, хто мав би право на обов`язкову частину спадщини немає, саме позивач з дружиною взяли на себе обов`язки по похованню ОСОБА_3 , вони доглядають та зберігають спадкове майно. Доказів зміни, скасування, оскарження заповіту від 28 листопада 2019 року, підписаного ОСОБА_4 та посвідченого секретарем сільської ради, немає.

При цьому, воля спадкодавця на випадок його смерті, викладена у формі заповіту, підлягає обов`язковій реалізації на користь ОСОБА_1 , оскільки свобода та реалізація положень заповіту після відкриття спадщини мають фундаментальне значення у спадкових правовідносинах.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник - адвокат Карпюк А. В. апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити.

Представник Київської міської ради у відзиві від 09.11.2023 просив розглядати справу за відсутності представника відповідача, ухвалити рішення згідно чинного законодавства.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , про що 29 листопада 2021 року зроблено відповідний актовий запис за № 27355, зареєстрований Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Мністерства юстиції (м. Київ).

28 листопада 2019 року складено заповіт, згідно якого ОСОБА_2 все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що йому буде належати на день смерті та на що він за законом матиме право, заповів ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 .

Заповіт посвідчений секретарем Безуглівської сільської ради Згурівського району Київської області Горб С. І., зареєстрований в реєстрі за №21.

Відповідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі, вказаний заповіт зареєстровано в Спадковому реєстрі 16 листопада 2022 року (а.с. 22).

16.03.2023 ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Курюхової Н. С. з заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_2 (а.с. 46).

22.03.2023 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Курюховою Н. С. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку з пропущеним шестимісячним строком для прийняття спадщини та відсутністю факту прийняття спадщини.

Як вбачається зі змісту вказаної постанови, відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого Державним комунальним управлінням житлового господарства Мінського району м. Києва 08 жовтня 1998 року згідно з розпорядженням №1264 від 08.10.1998 року, зареєстрованого в Київському міському бюро технічної інвентаризації 15 жовтня 1998 року в реєстровій книзі за №767, ОСОБА_2 був співвласником квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , виданого ТСЦ8043 14 квітня 2021 року, ОСОБА_2 був власником автомобіля марки FORD , модель MONDEO, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 .

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не надав доказів коли саме він дізнався про наявність заповіту, а також доказів звернення до нотаріальної контори за роз`ясненнями у лютому 2022 року. Заява про прийняття спадщини подана після спливу 1 року та майже 4 місяців з моменту відкриття спадщини. Позивачем не доведено наявність об`єктивних, непереборних, істотних труднощів для подання заяви про прийняття спадщини.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з таких підстав.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України).

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

За загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Звертаючись до суду із вказаним позовом, ОСОБА_1 вказував, що не був обізнаний з наявністю заповіту на своє ім`я, дізнався про нього лише після смерті спадкодавця 28.11.2022 та 22.02.2022, у визначений законом строк, звернувся до нотаріуса. Перевіривши дані Спадкового реєстру, нотаріус встановив відсутність заповіту та рекомендував звернутися до посадових осіб органу місцевого самоврядування за місцем посвідчення заповіту. До спливу шестимісячного строку для прийняття спадщини розпочалася повномасштабна військова агресія РФ проти України та Указом Президента України №64/2022 в Україні було введено воєнний стан, у зв`язку з чим позивач залишив своє місце проживання та лише восени 2022 року, повернувшись до Києва, відновив дії по державній реєстрації в Єдиному спадковому реєстрі заповіту.

Приватний нотаріус Кірюхова Н. С. в листі віж 15.09.2023 підтвердила ту обставину, що 22 лютого 2022 рок у до неї на консультацію щодо оформлення спадкових прав звернувся ОСОБА_1 (а.с.77).

У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини у такому випадку потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права.

Аналогічні за змістом висновки викладені у постанові Верховного Суду України від 06 вересня 2017 року у справі № 6-496цс17.

З вказаними висновками погодився Верховний Суд у постановах від 12 вересня 2018 року у справі № 484/3221/17 (провадження № 61-22510св18), від 10 січня 2019 року у справі № 263/1221/17 (провадження № 61-18261св18), від 25 березня 2020 року у справі № 642/2539/18-ц (провадження № 61-5609св19).

Враховуючи обставини справи, наявність заповіту на користь позивача як єдиного спадкоємця, а також наведені позивачем причини, які є об`єктивними та істотними труднощами, апеляційний суд відповідно до положень частини третьої статті 1272 ЦК України дійшов висновку, що наявні правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Отже, фактичні обставини у справі встановлено, проте суд першої інстанції не правильно застосував норми матеріального права, тому апеляційний суд дійшов висновку про наявність правових підстав для скасування рішення суду першої інстанції та прийняття нової постанови про задоволення позову.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України суд

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Ванджурака Романа Васильовича задовольнити.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 09 серпня 2023 року скасувати.

Ухвалити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_2 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , тривалістю два місяці з дня набрання рішенням суду законної сили.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 04.01.2024.

Суддя-доповідач Г. М. Кирилюк

Судді: І. М. Рейнарт

Т. І. Ящук