Справа №359/7074/23
Провадження №2/359/2223/2023
УХВАЛА

16 серпня 2023 року суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області Борець Є.О., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання садового будинку спільною сумісною власністю та визнання права власності на частку в цьому об`єкті нерухомого майна,

встановив:

1. Суть процесуального питання, що розглядається суддею.

1.1. Представник позивача ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаною заявою та посилається на те, що її довіритель ОСОБА_2 пред`явила позов про визнання садового будинку АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю позивача та ОСОБА_3 ; а також про визнання за ОСОБА_2 права власності на 1/2 частку в цьому об`єкті нерухомого майна. Право власності на садовий будинок зареєстровано за відповідачем. Він може відчужити цей об`єкт нерухомого майна у власність інших осіб, що унеможливить виконання рішення суду про задоволення позову та утруднить захист права позивача. Тому Представник позивача ОСОБА_1 просить накласти арешт на садовий будинок АДРЕСА_1 на території Вороньківської сільської ради Бориспіль-ського району.

1.2. На підставі ч.1 ст.153 ЦПК України суддя розглядає заяву про забезпечення позову без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання.

2. Обставини, встановлені суддею, та зміст процесуальних правовідносин.

2.1. В липні 2023 року ОСОБА_2 пред`явила до Бориспільського міськрайон-ного суду позов (а.с.5-7), в якому вона просить визнати садовий будинок АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю позивача та ОСОБА_3 , а також визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку в цьому об`єкті нерухомого майна.

2.2. Процесуальні правовідносини регулюються главою 10 «Забезпечення позову» розділу І «Загальні положення» ЦПК України.

3. Норми процесуального права, якими керується суддя при розгляді заяви.

а. щодо забезпечення позову.

3.1. Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

3.2. Згідно з ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

3.3. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.4 постанови №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

3.4. Відповідно до п.1 ч.3 ст.2 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є верховенство права.

3.5. Згідно ч.4 ст.10 ЦПК України вказаний принцип полягає у тому, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

3.6. Відповідно до п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

3.7. Згідно з ч.1 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути обмежений у своїй власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

3.8. Як роз`яснив Європейський суд з прав людини в пілотному рішенні «Іванов проти України», право на суд, захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалось невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення у справі «Горнсбі проти Греції»). Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок (рішення у справі «Іммобільяре Саффі» проти Італії»). Необґрунтована затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення становить порушення Конвенції (рішення у справі «Бурдов проти Росії»).

б. щодо зустрічного забезпечення.

3.9. Відповідно до ч.1 ст.154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулась із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

3.10. Згідно з ч.3 ст.154 ЦПК України суд зобов`язаний застосувати зустрічне забезпечення, якщо: позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

4. Мотиви, якими керується суддя при розгляді заяви.

а. щодо забезпечення позову.

4.1. Зі змісту витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №211711807 від 9 червня 2020 року (а.с.12-13) вбачається, що за ОСОБА_3 зареєстровано право власності на садовий будинок АДРЕСА_1 . В Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відсутній запис про застосування обтяження щодо цього садового будинку. Тому відповідач може в будь-який час відчужити вказаний об`єкт нерухомого майна у власність іншої особи. Ця обставина свідчить про те, що невжиття жодних заходів забезпечення позову унеможливить не тільки виконання рішення суду, а також ухвалення рішення суду про задоволення позову. Крім того, ОСОБА_2 буде змушена пред`являти новий позов до особи, яка придбає садовий будинок, про оспорювання дійсності договору щодо відчуження цього об`єкта нерухомого майна. Ця обставина свідчить про те, що невжиття заходів забезпечення позову також істотно ускладнить ефективний захист прав позивача.

4.2. Зі змісту резолютивної частини пред`явленого позову (а.с.6) вбачається, що предметами спору є садовий будинок АДРЕСА_1 . Накладення арешту на цей об`єкт нерухомого майна є співмірним заходом забезпечення позову, що відповідає змісту заявлених позовних вимог.

4.3. Очевидно, що накладення арешту на садовий будинок призведе до втручання держави у право ОСОБА_3 на мирне володіння його майном. Таке втручання є не тільки виправданим, але й вкрай необхідним, оскільки воно спрямовано на забезпечення цивільного судочинства та запобігання виникнення нових спорів з іншими особами, які можуть придбати спірне майно. Вказані цілі становлять суспільний інтерес, який превалює над індивідуальними свободами відповідача. Крім того, арешт садового будинку полягає у позбавленні можливості лише розпоряджатись цим об`єктом нерухомого майна. ОСОБА_3 зберігає за собою право користуватись та володіти садовим будинком. Ця обставина свідчить про те, що накладення арешту на вказаний об`єкт нерухомого майна не призведе до жодних негативних наслідків. Вжиття цього процесуального заходу не порушить ч.1 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а навпаки сприятиме захисту права ОСОБА_2 на справедливий суд, гарантованого п.1 ст.6 цієї ж Конвенції.

4.4. З огляду на це суддя вважає, що з метою забезпечення позову належить накласти арешт на садовий будинок АДРЕСА_1 .

б. щодо зустрічного забезпечення.

4.5. Само по собі накладення арешту на садовий будинок не спроможне спричинити збитки ОСОБА_3 . Крім того, позивач має зареєстроване місце проживання на території України.

4.6. З огляду на це суддя вважає, що підстави для застосування заходів зустрічного забезпечення відсутні.

Керуючись п.1 ч.1, ч.2 ст.258, ст.260 ЦПК України, суддя

ухвалив:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на садовий будинок АДРЕСА_1 .

Стягувач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , місце проживання зареєстровано по АДРЕСА_2 .

Боржник: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , проживає в садовому будинку АДРЕСА_3 в обслуговую-чому кооперативі «Рідна гавань» на території Вороньківської сільської ради Бориспільського району.

Ухвала судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів з дня постановлення судового рішення.

Ухвала судді набирає законну силу в день її постановлення.

Суддя

Бориспільського міськрайонного суду Є.О. Борець