Провадження №2-з/389/30/23
Ухвала

іменем України

11 серпня 2023 року місто Знам`янка

Суддя Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області Савельєва Оксана Валентинівна, розглянувши в приміщені суду міста Знам`янка Кіровоградської області заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

встановив:

ОСОБА_1 , одночасно з пред`явленням позову подав суду заяву про забезпечення позовної заяви. У своїй заяві просить заборонити АТ «Державний ощадний банк України» нараховувати заборгованість, відсотки та будь-які нарахування за картковим кредитним рахунком № НОМЕР_1 , відкритим на підставі укладеного між ним та ПАТ «Державний ощадний банк України» кредитного договору шляхом підписання 12.07.2019 заяви про приєднання №486754/120917, а також заборонити здійснювати будь-які стягнення з його карткового рахунку для заробітної плати № НОМЕР_2 .

В обґрунтування поданої заяви зазначено, що 12.07.2019 між ПАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір шляхом підписання заяви про приєднання №486754/120917, відкрито банківський рахунок та видано кредитну картку № НОМЕР_1 , та встановлено кредитний ліміт в розмірі 35000 грн. 00 коп., який в подальшому збільшено банком до 50000 грн. 00 коп. Кредитною карткою він активно користувався, в разі нагальної потреби та жодного разу не прострочував платежі. Вчасно сплачував всі необхідні нарахування. Так, 26.07.2023 ним в повному обсязі сплачено заборгованість за користування кредитними коштами. У зв`язку з перебуванням на стаціонарному лікуванні, йому необхідно було отримати електронно-цифровий підпис, з метою перевірки відкриття електронного лікарняного листа. Вказаний цифровий підпис можливо отримати лише самостійно через сервіси банків, оскільки АТ «Ощадбанк» такі послуги не надає. Зазначену послугу можна замовити тільки через вайбер-бот, месенджер-бот, телеграм-бот, веб-бот. Зайшовши 02.08.2023, на офіційну веб-сторінку АТ «Ощадбанк», з метою отримання електронного цифрового підпису, через зворотний зв`язок у телеграм-боті він потрапив на сервіс Ощадбанк-бот, в якому йому запропонували ввести номер телефону для отримання електронного підпису. Надалі, він отримав повідомлення з кодом підтвердження, яке підтвердив. Після перевірки даних, прийшло меню чат бота, у якому запропоновано за його допомогою вибрати електронний підпис, який він також підтвердив та йому прийшло повідомлення з кодом, який необхідно було ввести для підтвердження. Після перевірки даних, прийшло ще одне повідомлення з кодом підтвердження та короткий дзвінок, який відразу перервався. Після третього повідомлення, він здогадався про шахрайство, негайно вийшов з чат боту, намагаючись зайти в особистий кабінет Ощад 24, побачив змінений пароль для входу та на телефон почали надходити повідомлення про переказ на карту іншого банку грошових коштів в розмірі 28500 грн. 00 коп. та 18900 грн. 00 коп. Він зателефонував на гарячу лінію Ощадбанку, повідомивши про переказ коштів з його карток без його на те волі (шахрайство). Всі картки було заблоковано через гарячу лінію Ощадбанку та повідомлено в службу «102». За вищевказаним фактом працівниками поліції внесено відомості 03.08.2023 до ЄРДР за №0000721, які попередньо кваліфіковано за ч.3 ст.190 КК України. Вважає, що з його кредитною та зарплатною картками відбулися шахрайські дії. На обґрунтування заходів забезпечення позову зазначає, що нарахування відсотків та стягнення з нього кредитних коштів в майбутньому, за підрахунками банку, буде становити майже 5000 грн. 00 коп. щомісяця, що поставить його сім`ю в скрутне матеріальне становище. Вважає, що списання коштів сталося не з його вини, а тому сплачувати борг у даному випадку він не має.

Розгляд заяви про забезпечення позову проведено судом без повідомлення учасників справи, що не суперечить ч.1 ст.153 ЦПК України.

Дослідивши заяву про забезпечення позовної заяви, оглянувши позовну заяву про захист прав споживачів та зобов`язання вчинити певні дії, та додані до неї документи, суддею встановлено наступне.

Згідно з ч.1 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачені статтею 150 цього Кодексу заходи забезпечення позову.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Із системного аналізу зазначених норм права вбачається, що підставою для забезпечення позову має слугувати обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Забезпечення позову це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози невиконання рішення суду.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Пунктом 2 ч.1 ст.150 ЦПК України встановлено, що позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, тимчасових заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання можливого судового рішення, якщо його буде ухвалено на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. Суд застосовує заходи забезпечення позову у разі, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі.

З сукупного аналізу вищевказаних положень законодавства слідує, що застосування у справі заходів забезпечення позову є виправданим, якщо з обставин справи встановлено об`єктивну можливість вчинення відповідачем дій, які можуть утруднити чи унеможливити виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Частиною 3 ст.150 ЦПК України встановлено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі №381/4019/18 зроблено висновок, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів.

З висновків щодо застосування норм права, викладених в постанові Верховного Суду від 25 вересня 2019 року у справі №20/3560/18 слідує, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу. Умовою застосування заходів забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Зі змісту п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» слідує, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Мета забезпечення позову це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також убезпечення від спричинення значної шкоди позивачу.

При розгляді заяви про забезпечення позову вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову і не вирішуються матеріально-правові вимоги та наперед результат розгляду справи по суті позову.

Аналізуючи предмет спору і зміст заявлених позовних вимог, суддя дійшла висновку, що існує реальна загроза, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав позивача ОСОБА_1 (у разі задоволення позову), за захистом яких він звернулась до суду.

Заява про забезпечення позову в достатній мірі обґрунтована необхідністю забезпечення позову, заявником викладено свої доводи щодо можливості настання несприятливих наслідків у разі невжиття таких заходів, а зазначені ОСОБА_1 підстави та вид забезпечення позову є співмірними з пред`явленими вимогами, вид забезпечення позову обрано відповідно до п.2 ч.1 ст.150 ЦПК України.

У заяві про забезпечення позову вказано та обґрунтовано причини необхідності забезпечення позову, як це передбачено положеннями ст. 151 ЦПК України.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути ускладнене чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідності до заявлених позовних вимог.

Враховуючи предмет позову, що перебуває у провадженні Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області, ОСОБА_1 обрано правильний та допустимий спосіб забезпечення позову, який є взаємопов`язаний з позовними вимогами, відтак заява підлягає задоволенню.

Суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. За клопотанням учасника справи суд може допустити заміну одного заходу забезпечення позову іншим. У разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.149-153, 157, 258-260 ЦПК України, суддя,

постановив:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, задовольнити.

Заборонити АТ «Державний ощадний банк» нараховувати заборгованість, відсотки та будь-які нарахування за картковим кредитним рахунком № НОМЕР_1 , відкритим на підставі укладеного між ОСОБА_1 та ПАТ «Державний ощадний банк України» кредитного договору, шляхом підписання 12.07.2019 заяви про приєднання №486754/120917.

Заборонити АТ «Державний ощадний банк» здійснювати будь-які стягнення з карткового рахунку ОСОБА_1 для заробітної плати № НОМЕР_2 , у рахунок погашення заборгованості.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Кропивницького апеляційного суду.

Апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Дата складення ухвали 11.08.2023.

Суддя Знам`янського міськрайонного суду

Кіровоградської області О.В. Савельєва