Справа № 354/712/23
Провадження № 4-с/354/6/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКР А Ї Н И

09 серпня 2023 року м. Яремче

Яремчанський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої - судді Остап`юк М.В.

при секретарі Бабаєвій Є.М.

без участі сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Яремчанського міського суду Івано-Франківської області скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Яремчанського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) та зобов`язання державного виконавця вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

17.05.2023 до Яремчанського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 звернулась зі скаргою, в якій просить суд зобов`язати Яремчанський відділ Державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) винести постанову про скасування арешту усього майна, яке їй належить, що був накладений в рамках виконавчих проваджень №13366253, №29079362, №235110120.

В обґрунтування поданої скарги заявниця посилається на те, що на виконанні у Відділі ДВС перебувало три виконавчі провадження:

№13366253 про стягнення з неї на користь держави 340,00 грн штрафу. 14.09.2009 державним виконавцем винесено постанову про арешт усього її майна. 06.11.2009 державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. Виконавче провадження знищено у зв`язку із закінченням терміну зберігання;

№29079362 про стягнення з неї на користь ПАТ КБ «ПРИВАТ БАНК» 2310, 34 грн боргу. 03.11.2011 державним виконавцем винесено постанову про арешт усього її майна. 17.05.2012 державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. Виконавче провадження знищено у зв`язку із закінченням терміну зберігання;

№35110120 про стягнення з неї на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» 4974,73 грн боргу. 03.11.2011 державним виконавцем винесено постанову про арешт усього її майна. 17.05.2012 державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. Виконавче провадження знищено у зв`язку із закінченням терміну зберігання.

Зазначає, що повністю погасила заборгованість перед державою, ПАТ КБ «ПРИВАТ БАНК», та ВАТ «ВіЕйБі БАНК», що підтверджується відповідними довідками. 12.04.2023 вона звернулась до Яремчанського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) з приводу зняття арешту з майна, однак останні їй відмовити, оскільки виконавчі провадження знищені, і вони не мають повноважень скасовувати арешт. Продовження дії арешту її майна на даний час є безпідставним, створює для неї непомірний тягар, у зв`язку з чим заявниця змушена звернутися до суду з даною скаргою.

Сторони у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового розгляду були повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не подавали.

Зважаючи на належне повідомлення учасників про судовий розгляд справи та відсутності клопотань з боку останніх про відкладення слухання справи, суд дійшов висновку про можливість проведення судового засідання за відсутності сторін, на підставі доказів, наявних в матеріалах справи.

Відповідно до частини другої 2 статті 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, приходить до висновку.

Відповідно до вимог статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Як вбачається з листа Яремчанського міського відділу державної виконавчої служби у Надвірнянському районі Івано-Франківської області від 11.05.2023 № 22.16-27/5302, на виконанні у Відділі знаходилися три виконавчі провадження: №13366253, №29079362, №235110120.

Постановами ВДВС Яремчанського МУЮ про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 14.09.2009, 03.11.2011, 19.11.2012 в рамках зазначених вище виконавчих проваджень накладено арешт на все майно скаржниці ОСОБА_1 .

У зв`язку з чим, 14.09.2009, 03.11.2011, 19.11.2012 до спеціального розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно державним реєстратором внесено записи про обтяження нерухомого майна за № 9054043, №11802839, №13262306.

Відповідно до листа Яремчанського міського відділу державної виконавчої служби у Надвірнянському районі Івано-Франківської області від 11.05.2023 № 22.16-27/5302, станом на даний час, матеріали виконавчого провадження, в рамках яких накладено арешт, знищено у зв`язку з закінченням терміну зберігання (а.с.11).

Відповідно до довідки від 12.05.2023, виданої ПАТ КБ «ПРИВАТ БАНК», ОСОБА_1 не має заборгованості перед банком (а.с. 8).

Відповідно до довідки від 12.05.2023, виданої ПАТ «ВІЕЙБІ БАНК» ОСОБА_1 не має заборгованості перед банком (а.с. 9).

У той же час, згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, станом на липень 2023 року, арешт нерухомого майна, накладений в рамках зазначених вище виконавчих проваджень, виконавчою службою не знятий.

За змістом положень розділів Х, ХІ Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 07.06.2017 № 1829/5, знищенню підлягають лише виконавчі провадження, які передані до архіву.

Відповідно до пункту 1 розділу ХІ Правил, підлягають передачі до архіву органу державної виконавчої служби лише завершені виконавчі провадження та виконавчі провадження, за якими виконавчий документ повернуто без прийняття до виконання.

З огляду на те, що Яремчанським міським відділом державної виконавчої служби у Надвірнянському районі Івано-Франківської області не надано жодної інформації про підстави передання вказаних виконавчих проваджень до архіву, які вподальшому були знищені, то Суд приходить до висновку, що останні були завершені або виконавчі документи були повернуті без прийняття до виконання.

Згідно з частинами першою, другою статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається державним виконавцем, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Як вбачається з матеріалів справи, арешт, накладений на майно заявниці, незважаючи на те, що матеріали виконавчого провадження були передані до архіву державним виконавцем не знято.

Таким чином, суд приходить до висновку, що державним виконавцем на час передання матеріалів виконавчих проваджень до архіву було допущено бездіяльність в частині не вирішення питання щодо зняття арешту з усього майна ОСОБА_1 , накладеного в рамках виконавчих проваджень.

Частиною другою статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Отже, про зняття арешту з майна зазначається виконавцем у кінцевому рішенні, яким завершується виконавче провадження, а саме у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа.

Як встановлено в ході судового розгляду державним виконавцем при прийнятті кінцевого рішення по виконавчих провадженнях питання про зняття арешту не вирішувалося, та зазначених вище дій на виконання вимог Закону не здійснено.

Частина четверта статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» містить вичерпний перелік підстав, за наявності яких виконавець знімає арешт з майна боржника.

Право виконавця знімати арешт з майна при знищеному виконавчому провадженні положеннями Закону України «Про виконавче провадження» - не передбачено.

Відтак, обраний скаржницею спосіб захисту, а саме зобов`язати виконавця винести постанову про зняття арешту з майна є неефективним, оскільки при знищеному виконавчому провадженні виконавець не уповноважений на здійснення таких дій.

За змістом частини п`ятої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» у всіх інших випадках, які не передбачені у частині п`ятій вказаної статті Закону, арешт може бути знятий за рішенням суду.

Згідно із статтею 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Відповідно до частин першої, другої статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Отже, з урахуванням того, що державним виконавцем не знято арешт з майна заявниці при прийнятті кінцевих рішень у виконавчих провадженнях, виконавчі провадження знищені у зв`язку із закінченням терміну зберігання їх у архіві, відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець не має повноважень знімати арешт з майна у знищених виконавчих провадженнях, а також враховуючи той факт, що скаржниця станом на момент розгляду справи не має заборгованості перед ПАТ КБ «ПриватБанк» і ПАТ «ВІЕЙБІ БАНК», крім того в інший спосіб, ніж звернутися до суду, відновити свої права щодо вільного володіння, користування та розпорядження власністю не може, суд дійшов висновку про необхідність скасування арешту майна ОСОБА_1 , накладеного в рамках виконавчих проваджень.

Відповідно до статтей 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Приймаючи таке рішення по справі, судом враховано, що державним виконавцем не було надано суду жодних заперечень на скаргу та доказів на обґрунтування доцільності продовження дії арешту всього майна заявниці.

Стаття 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Виходячи з положень статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У Рішенні Європейського Суду від 09 червня 2005 року по справі «Бакланов проти Російської Федерації», Судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52).

На час розгляду скарги відсутня будь-яка інформація з боку Державної виконавчої служби, чи будь-які докази, які б виправдовували подальше втручання у майнові права ОСОБА_1 шляхом накладення арешту на все її майно.

Відтак, враховуючи зазначене, зважаючи, що арешти на все майно скаржниці, накладені ще у 2009, 2011, 2012 роках, тобто, таке обтяження майна триває понад тринадцять років, жодних доказів доцільності продовження арешту майна суду не надано, виконавчі провадження знищені, виходячи з принципів розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням цивільного провадження, Суд приходить до висновку, що арешти всього майна скаржниці слід скасувати, оскільки вказаний захід на час розгляду скарги не виправдовує подальше втручання у права власника і є надмірним обмеженням, яке суттєво позначається на її правах та інтересах.

Відповідно до частин другої, п`ятої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» арешт може бути знятий за рішенням суду. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 18, 19, 81, 258-260, 263-265, 447, 451 ЦПК України, статтями 40, 59 Закону України «Про виконавче провадження», суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Яремчанського відділу Державної виконавчої служби у Надвірнянському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції та зобов`язання державного виконавця вчинити дії задовольнити.

Скасувати арешт, накладений на все майно ОСОБА_1 , постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, АА № 667103, 14.09.2009, ВДВС Яремчанського МУЮ.

Скасувати арешт, накладений на все майно ОСОБА_1 , постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, 29079362, 03.11.2011, Старшим державним виконавцем Ставарським Б.Б. відділу державної виконавчої служби Яремчанського міського управління юстиції.

Скасувати арешт, накладений на все майно ОСОБА_1 , постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, 35110120, 19.11.2012, Державний виконавець відділу ДВС Яремчанського міського управління юстиції Сікорин Р.В.

Ухвалу може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду Івано-Франківської області шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 09.08.2023.

Головуючий суддя: М. В. Остап`юк