Справа № 953/377/23
УХВАЛА

"09" серпня 2023 р. м.Харків

Київський районний суд м. Харкова

в складі головуючої судді Лисиченко С.М.,

за участю секретаря судового засідання Кот Я.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу №953/377/23 за заявою фізичної особи-підприємця « ОСОБА_1 » про заміну стягувача, боржник ОСОБА_2 , первісний стягувач фізична особа-підприємець « ОСОБА_3 », -

ВСТАНОВИВ :

ФОП « ОСОБА_1 » звернувся до Київського районного суду м.Харкова із заявою про заміну стягувача, відповідно до якої просить постановити ухвалу, якою замінити стягувача по примусовому виконанню виконавчого листа №953/377/23, виданого Київським районним судом м. Харкова, про стягнення страхового відшкодування з ОСОБА_2 , з Фізичної особи підприємця « ОСОБА_3 » (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на його правонаступника Фізичну особу підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ).

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 04 травня 2023 року Київським районним судом м. Харкова було постановлено рішення по справі №953/377/23 (далі - рішення), яким цивільний позов Фізичної особи підприємця " ОСОБА_3 " (далі Первісний стягувач) до ОСОБА_2 про відшкодування збитків в порядку регресу було задоволено. 26.06.2023 між Фізичною особою підприємцем " ОСОБА_3 " (Первісний кредитор) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (далі Новий кредитор) укладено Договір №26/06/2023 про відступлення права вимоги (далі - Договір), відповідно до якого Первісний кредитор відступає (передає), а Новий кредитор отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих Первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у Додатку №1 до Договору. В тому числі, Новий кредитор отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за Договір добровільного страхування наземного транспорту №5039029 від 29.10.2020, предметом позову якого є по цивільній справі №953/377/23 (згідно Додатку №1 до Договору). Тобто, як вбачається з Додатку № 1 до Договору Первісний кредитор передав Новому кредитору права вимоги до ОСОБА_2 13 618 (тринадцять тисяч шістсот вісімнадцять) гривень 91 коп. А отже, ФОП « ОСОБА_1 » є правонаступником ФОП « ОСОБА_3 » у правовідносинах по стягненню з ОСОБА_2 страхового відшкодування у порядку регресу на підставі вищевказаного рішення суду. Отже, ФОП « ОСОБА_1 » на підставі правочину укладеного з первісним кредитором бути ФОП « ОСОБА_3 », має право звернутися до суду з заявою про заміну стягувача та бути стороною виконавчого провадження.

Згідно з протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 10.07.2023 заяву передано для розгляду судді Лисиченко С.М.

У судове засідання заявник ФОМ «Мазуренко Сергій Сергійович» не з`явився, про дату, час і місце розгляду повідомлений своєчасно та належним чином. Електронним шляхом до суду подав заяву з проханням розглядати заяву за його відсутності.

Первісний стягувач ФОП « ОСОБА_3 » у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду повідомлена своєчасно та належним чином. Електронним шляхом до суду подала заяву з проханням розглядати заяву за її відсутності.

Боржник ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, будь-яких заяв чи клопотань до суду не подав.

Відповідно до ч.3 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи, що сторони належним чином повідомлялись про дату, час і місце судового засідання, суд вважає можливе провести дане судове засідання за їх відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, вивчивши заяву та додані до неї документи, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

Заочним рішенням Київського районного суду м.Харкова від 04.05.2023 позовні вимоги Фізичної особи-підприємця « ОСОБА_3 » задоволено, стягнуто з ОСОБА_2 на користь Фізичної особи-підприємця « ОСОБА_3 »: завдані збитки в порядку регресу в розмірі 1710 гривень 11 копійок, судовий збір в сумі 992 гривні 40 копійок, витрати на правову допомогу в сумі 10916 (десять тисяч дев`ятсот шістнадцять) гривень 40 копійок.

Рішення набрало законної сили 05.06.2023.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

У п.9 ч.3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Відповідно до частини першої статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012).

За практикою Європейського суду з прав людини право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду (Рішення у справі "Шмалько проти України" від 20 липня 2004 року).

Невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом. Конституційний Суд України в абзаці одинадцятому підпункту 3.3 пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 11 березня 2011 року N 2-рп/2011, посилаючись на позицію Європейського суду з прав людини, зазначив, що право на справедливий судовий розгляд може бути обмежене державою, якщо це обмеження не завдає шкоди самій суті права.(пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Чинним законодавством України у разі невиконання судових рішень, які набрали законної сили, передбачена процедура їх примусового виконання.

На виконання вказаного рішення судом було видано виконавчий лист.

Даними з системи АСВП судом встановлено, що 26.07.2023 відкрито виконавчі провадження №АСВП 72367727, №АСВП 72368190 та №АСВП 72368239, де боржником є ОСОБА_2 , а стягувачем ОСОБА_3 .

26 червня 2023 року між ФОП « ОСОБА_3 » та ФОП ОСОБА_1 укладено Договір відступлення прав вимоги № 26/06/2023, відповідно до якого Новий кредитор отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за Договором добровільного страхування наземного транспорту №5039029 від 29.10.2020.

30.06.2023ФОП " ОСОБА_1 " було перераховано на користь ФОП « ОСОБА_3 » грошові кошти згідно договору №26/06/2023 про відступлення права вимоги від 26.06.2023.

Як вбачається з Додатку №1 до Договору, Первісний кредитор передав Новому кредитору права вимоги до ОСОБА_2 , із сумою боргу згідно рішення суду 13618,91 гривень.

Таким чином, фізична особа-підприємець " ОСОБА_3 " вибула зі складу сторін виконавчого провадження у даній справі, а фізична особа-підприємець " ОСОБА_1 " набув право вимоги відшкодування у порядку регресу цих збитків з ОСОБА_2 .

30.06.2023 ФОП " ОСОБА_1 " направив боржнику ОСОБА_2 повідомлення про відступлення права вимоги.

Згідно зі статтею 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року в справі № 2-7763/10 (провадження № 14-197цс21) зроблено висновок про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора в зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин. У зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора. Процесуальне правонаступництво є похідним від матеріального та випливає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони в матеріальному правовідношенні її правонаступником). Процесуальне правонаступництво передбачене статтею 55 ЦПК України. Це перехід процесуальних прав та обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні. У зв`язку із цим для вирішення судом питання щодо процесуальної заміни сторони у справі необхідна наявність відповідних первинних документів, які підтверджують факт вибуття особи з матеріального правовідношення та перехід її прав та обов`язків до іншої особи - правонаступника. Матеріальне правонаступництво реалізується в межах процесуального правонаступництва виключно за правилами останнього.

Крім того, у вказаній постанові зазначено, що особа, на користь якої видано виконавчий документ, набуває статусу стягувача з моменту видачі такого виконавчого документа, а не з моменту відкриття виконавчого провадження. Але разом з тим ця особа до відкриття виконавчого провадження як юридичного процесу є лише стягувачем у виконавчому документі на стадії виконання судового рішення з відповідним потенціалом прав у виконавчому провадженні, які повноцінно реалізує лише у статусі стягувача як сторони відкритого виконавчого провадження, за виключеннями, передбаченими законодавством. Законодавець не ототожнює «процесуальне правонаступництво» і «заміну сторони виконавчого провадження», оскільки цим інститутам присвячені дві окремі статті ЦПК України - 55 та 442 відповідно. Також це опосередковано випливає зі змісту пункту 28 частини першої статті 353 ЦПК, відповідно до якого ухвала про заміну сторони у справі (процесуальне правонаступництво) та ухвала про заміну сторони виконавчого провадження відокремлені одна від одної як такі, на які можуть подаватись скарги окремо від рішення суду. На стадії виконання судового рішення як на завершальній стадії судового провадження можлива заміна сторони у виконавчому провадженні як юридичному процесі правонаступником за наявності відкритого виконавчого провадження. Після відкриття виконавчого провадження та до його закінчення заміна сторони виконавчого провадження (з одночасною заміною відповідного учасника справи) правонаступником здійснюється у порядку, передбаченому статтею 442 ЦПК України з урахуванням підстав, визначених статтею 55 ЦПК України. У цьому випадку приписи статті 442 ЦПК України, що містить процесуальні особливості здійснення правонаступництва у виконавчому провадженні, застосовуються разом з положеннями статті 55 ЦПК України. Натомість як до відкриття виконавчого провадження, так і після його закінчення заміна учасника справи правонаступником здійснюється на підставі статті 55 ЦПК України, а в окремих випадках також на підставі частини п`ятої статті 442 ЦПК України.

У пунктах 44 - 47 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року в справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19) зроблено висновок, що «стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина шоста статті 12 Закону № 1404-VIII). У разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено (частина перша статті 433 ЦПК України; близький за змістом припис відображений у частині першій статті 329 ГПК України). Відповідно до підпункту 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів: у разі втрати виконавчого документа, суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання (аналогічний припис відображений у підпункті 19.4 пункту 1 розділу «Перехідні положення» ГПК України). Якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви».

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 6 ст. 81 ЦПК закріплено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З огляду на зазначене, те, що ФОП « ОСОБА_1 » набув права вимоги до ОСОБА_2 , а також те, що виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, суд приходить до висновку про необхідність задоволення заяви ФОП « ОСОБА_1 » про заміну стягувача у виконавчому провадженні, відкритому з примусового виконання виконавчого листа №953/377/23.

На підставі викладеного, керуючись ст..510, 512, 514 ЦК України, ст..81, 260, 261, 263, 353, 442, 446 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву фізичної особи-підприємця « ОСОБА_1 » про заміну стягувача, боржник ОСОБА_2 , первісний стягувач фізична особа-підприємець « ОСОБА_3 » - задовольнити.

Замінити стягувача, з фізичної особи підприємця « ОСОБА_3 » (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) на фізичну особу-підприємця « ОСОБА_1 » (РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) у виконавчому провадженні при примусовому виконанні виконавчого листа №953/377/23, виданого Київським районним судом м. Харкова, з виконання рішення Київського районного суду м.Харкова від 04.05.2023 про стягнення з ОСОБА_2 на користь Фізичної особи-підприємця « ОСОБА_3 »: завданих збитків в порядку регресу в розмірі 1710 (одна тисяча сімсот десять) гривень 11 копійок, судового збору в сумі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок, витрат на правову допомогу в сумі 10916 (десять тисяч дев`ятсот шістнадцять) гривень 40 копійок.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: https://court.gov.ua/fair/sud2023.

Суддя Лисиченко С.М.