КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення без руху

10 серпня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Гуля В.В., перевіривши відповідність вимогам статті 356 ЦПК України апеляційної скарги представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 30 травня 2023 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 30 травня 2023 року у задоволенні позову відмовлено. Повне судове рішення складено 09 червня 2023 року.

Не погоджуючись з указаним рішенням, 30 червня 2023 року представник позивача направив на електронну адресу Київського апеляційного суду апеляційну скаргу.

Згідно з вимогами статті 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Отже, апеляційна скарга подана в межах строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції.

Проте, подана апеляційна скарга не може бути прийнята до розгляду та вирішено питання про відкриття апеляційного провадження, оскільки вона не відповідає вимогам частини третьої та пункту 1 частини 4 статті 356 ЦПК України.

Частинами третьою та четвертою статті 356 ЦПК України встановлено, що апеляційна скарга підписується особою, яка її подає, або представником такої особи. До апеляційної скарги додається довіреність або інший документ, що посвідчує повноваження представника.

Відповідно до пункту 11 частини 16-1 Розділу XV «Перехідні положення» Конституції України у редакції Закону України № 1401-VIII від 02 червня 2016 року «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» представництво відповідно до пункту 3 частини першої статті 131-1 та статті 131-2 цієї Конституції виключно прокурорами або адвокатами у Верховному Суді та судах касаційної інстанції здійснюється з 01 січня 2017 року; у судах апеляційної інстанції - з 01 січня 2018 року; у судах першої інстанції - з 01 січня 2019 року.

Представництво в суді у провадженнях, розпочатих до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)», здійснюється за правилами, які діяли до набрання ним чинності, - до ухвалення у відповідних справах остаточних судових рішень, які не підлягають оскарженню.

Зазначені зміни до Конституції України набули чинності 30 вересня 2016 року, провадження у справі відкрито після цих змін. Отже, представництво позивача в суді апеляційної інстанції може здійснюватись виключно адвокатом.

В частині четвертій статті 62 ЦПК України зазначено, що повноваження адвоката як представника підтверджується довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Згідно статті 15 ЦПК України представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Проте, як убачається з матеріалів справи, апеляційну скаргу підписав та подав представник ОСОБА_2 від імені та в інтересах ОСОБА_1 , на підтвердження своїх повноважень долучив до апеляційної скарги копію довіреності, виданої в Російській Федерації та складеної російською мовою, яка до того ж не містить інформації, що представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 є адвокатом.

Відповідно до частини четвертої статті 62 ЦПК України повноваження адвоката, як представника, підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Довіреність фізичної особи повинна бути посвідчена нотаріально або у визначених законом випадках іншою особою (частина друга статті 62 ЦПК України).

Відповідно до частини дев`ятої статті 62 ЦПК України довіреності або інші документи, які підтверджують повноваження представника і були посвідчені в інших державах, повинні бути легалізовані в установленому законодавством порядку, якщо інше не встановлено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

За приписами статті 34 Закону України «Про міжнародне приватне право» порядок видачі, строк дії, припинення та правові наслідки припинення довіреності визначаються правом держави, у якій видана довіреність.

Документи, що видані уповноваженими органами іноземних держав у встановленій формі, визнаються дійсними в Україні в разі їх легалізації, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України (стаття 13 Закону України «Про міжнародне приватне право»).

Згідно зі статтею 2 Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів, 1961 року, кожна з договірних держав звільняє від легалізації документи, на які поширюється ця Конвенція і які мають бути представлені на її території.

Відповідно до статті 3 Конвенції єдиною формальною процедурою, яка може вимагатися для посвідчення автентичності підпису, якості, в якій виступала особа, що підписала документ, та, у відповідному випадку, автентичності відбитку печатки або штампу, якими скріплений документ, є проставлення апостиля компетентним органом держави, в якій документ був складений.

За положеннями Конвенції документ, на якому проставлено апостиль, не потребує ніякого додаткового оформлення чи засвідчення і може бути використаний в будь-якій іншій державі-учасниці Конвенції.

Крім того, відповідно до частини 1 статті 10 Конституції України державною мовою в Україні є українська мова.

Положеннями частини першої статті 9 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство в судах провадиться державною мовою.

Згідно з частиною першою статті 12 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судочинство і діловодство в судах України проводяться державною мовою.

За положенням частини першої статті 14 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної» у судах України судочинство провадиться, а діловодство здійснюється державною мовою.

У рішенні від 14 грудня 1999 року у справі №10-рп/99 Конституційний Суд України зазначив, що українська мова як державна є обов`язковим засобом спілкування на всій території України при здійсненні повноважень органами державної влади та органами місцевого самоврядування (мова актів, роботи, діловодства, документації, тощо), а також в інших публічних сферах суспільного життя, які визначаються законом (частина 5 статті 10 Конституції України).

Проте, апеляційну скаргу від імені позивача підписав ОСОБА_2 До апеляційної скарги на підтвердження повноважень додав копію довіреності з відбитком печатки нотаріуса нотаріального округу міста Мідногірськ Оренбургської області у Російській федерації.

Разом з цим, копія вказаної довіреності не містить апостилю компетентного органу держави, в якій документ був складений та викладена російською мовою.

Окрім того, згідно перевірки відомостей Єдиного реєстру адвокатів України, ОСОБА_2 адвокатом не значиться.

З огляду на викладене, представнику позивача на виконання вищевказаних положень закону необхідно надіслати на адресу суду належні документи, які підтверджують його повноваження як адвоката станом на дату подання апеляційної скарги, разом із нотаріально засвідченим перекладом на державну мову.

Відповідно до вимог частини другої статті 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

За вказаних обставин, апеляційну скаргу слід залишити без руху та надати строк для усунення недоліків.

Керуючись ст.ст. 185, 354, 356, 357 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 30 травня 2023 року - залишити без руху.

Надати апелянту строк до 08 вересня 2023 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали, для надіслання на адресу апеляційного суду належних документів, які підтверджують його повноваження як адвоката станом на дату подання апеляційної скарги, разом із нотаріально засвідченим перекладом на державну мову.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені статтею 357 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили з дня її постановлення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя В.В. Гуль