Справа № 635/2409/20
Провадження № 2/545/396/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.08.2023 Полтавський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого - судді Стрюк Л.І.

з участю секретаря: Глазунової Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтава цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання права власності в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Полтавського районного суду Полтавської області з 10.10.2022 перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання права власності в порядку спадкування.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, попередньо надавши клопотання про передання справи для розгляду за підсудністю до Харківського районного суду Харківської області, посилаючись на те, що позивач не має можливості безпосередньо приймати участь у судових засіданнях Полтавського районного суду Полтавської області через значну віддаленість. При цьому, суд не має можливості забезпечити участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції, оскільки неодноразово було відмовлено у задоволенні таких клопотань. Зазначив, що інші учасники справи проживають на території Харківського району, а тому передача справи на розгляд до іншого суду сприятиме у реалізації їх процесуальних прав. Клопотання просив розглянути без його участі та без участі позивача.

Представник відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_2 адвокат Геріх О.І. у судовому засіданні заперечувала проти клопотання представника позивача, посилаючись на те, що у м.Харкові постійно лунають вибухи, передача справи до Харківського районного суду Харківської області призведе лише до затягування розгляду справи.

Суд, заслухавши пояснення представника відповідачів, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що клопотання представника позивача підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Як вбачається з матеріалів справи, домоволодіння, з приводу якого виник спір знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; відповідачі також проживають у м. Пісочин; позивач проживає у м. Харкові.

Розпорядженням голови Верховного Суду від 08.03.2022 за N 2/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність судових справ, територіальна підсудність справ Харківського районного суду Харківської області на момент надходження справи до суду була визначена за Полтавським районним судом Полтавської області.

Згідно з розпорядженням голови Верховного Суду від 17.11.2022 за N 65 «Про відновлення територіальної підсудності судових справ окремих судів м. Харкова та Харківської області» територіальна підсудність судових справ Харківського районного суду Харківської області відновлена з 23.11.2022.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст.31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Відповідно до статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Важливість визначення юрисдикції підтверджується як закріпленням у Конституції України принципу верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя, так і прецедентною практикою ЄСПЛ.

У статті 6 Конвенції, яка в силу положень статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, закріплено принцип доступу до правосуддя.

Під доступом до правосуддя згідно зі стандартами ЄСПЛ розуміють здатність особи безперешкодно отримати судовий захист як доступ до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права.

Велика Палата Верховного Суду у справі № 2-24/494-2009 від 06 жовтня 2020 року вважає за необхідне зазначити, що право на справедливий суд встановлено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, відповідно до пункту 1 цієї статті кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь- якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Зміст права на справедливий розгляд справи висвітлюється в практиці Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Так, у рішенні у справі «Руіз-Матеос проти Іспанії» (Ruiz-Mateos v. Spain, заява № 12952/87, від 23 червня 1993 року, п. 63) ЄСПЛ зазначив, що принцип рівності сторін (рівних процесуальних можливостей) є одним з проявів справедливого розгляду, який включає фундаментальне право на змагальність розгляду. Зокрема, кожна сторона вправі знати про доводи та докази, представлені іншою стороною, та мати дієву можливість коментувати їх.

У рішенні у справі «Вержбицький проти Польщі» (Wierzbicki v. Poland, заява № 24541/94, від 18 червня 2002, п. 39) ЄСПЛ, посилаючись на рішення у справі «Домбо Бехер проти Нідерландів» (Dombo Beheer B.V. v. The Netherlands, заява № 14448/88, n. 33), наголосив, що стосовно судового процесу, який стосується протилежних приватних інтересів, принцип рівності сторін передбачає, що кожній стороні забезпечується достатня можливість представити свою позицію - включаючи докази - з дотриманням вимог, які не ставлять сторону в невигідне становище по відношенню до опонента.

Наведена практика ЄСПЛ свідчить, що за наявності спору про право цивільне держава повинна забезпечити учасникам судового провадження дієву, реальну можливість надання суду своїх доказів та аргументів.

Відстань між м. Полтавою та м. Харків складає 143 км.

Європейський суд з прав людини у справі «Бочан проти України» від 3 травня 2007 року ( заява № 7577/02) вказав, що роль національних судів в організації судових проваджень у тому, щоб забезпечити належне здійснення правосуддя. Направлення справи на розгляд іншому судді або суду підпадає під межі самостійної оцінки державних органів в таких справах. Існує низка факторів, а саме, наприклад, доступність засобів, кваліфікація суддів, конфлікт інтересів, доступність місця слухання справи для сторін тощо, які державні органи повинні брати до уваги, змінюючи територіальну підсудність. Незважаючи на те, що до компетенції Суду не входить оцінювати, чи існували законні підстави у державних органів для передачі справи окремому судді чи суду, Суд має бути впевнений в тому, що така зміна територіальної підсудності відповідала положенням пункту 1 статті 6 Конвенції та, зокрема, вимозі об`єктивної незалежності та безсторонності.

Враховуючи вищевикладене, з метою забезпечення права сторін на справедливий суд, з огляду на доступність місця слухання справи для учасників справи, прихожу до висновку про передачу цивільної справи до Харківського районного суду Харківської області для розгляду за підсудністю.

Керуючись ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.31 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Клопотання представника позивача задовольнити.

Передати цивільну справу №635/2409/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання права власності в порядку спадкування - для розгляду за підсудністю до Харківського районного суду Харківської області.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня її проголошення.

Суддя: Л. І. Стрюк