Справа № 703/2153/16-ц
6/703/39/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2023 року м. Сміла

Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Криви Ю.В.,

при секретарі Холодняк Л.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню,-

встановив:

11 липня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій просить визнати виконавчий лист №703/2153/16-ц від 06 грудня 2016 року, виданий Смілянським міськрайонним судом Черкаської області, таким, що частково не підлягає виконанню.

Заяву обґрунтовано тим, що заочним рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 20 жовтня 2016 року стягнуто з боржників, в тому числі і з нього, заборгованість за Договором про іпотечний кредит №48-ДІУ від 08 серпня 2012 року. На виконання вказаного рішення суду, 06 грудня 2016 року суд видав стягувачу виконавчий лист №703/2153/16-ц, який останнім було звернуто до примусового виконання та постановою головного державного виконавця Смілянського міського відділу ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Овдієнко К.А. від 29 березня 2017 року, було відкрито виконавче провадження №53664728 за вказаним виконавчим листом.

З листа Державної іпотечної установи №1334/32 від 18 квітня 2023 року боржник ОСОБА_1 довідався, що станом на 17 квітня 2023 року залишок заборгованості боржників перед кредитором за зобов`язанням, визначеним рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 20 жовтня 2016 року у цивільній справі №703/2153/16-ц, складає 28217,73 грн. Після цього, 02 травня 2023 року боржник ОСОБА_1 сплатив на користь кредитора - Державної іпотечної установи, вказану суму заборгованості в розмірі 28217,73 грн.

Зауважує, що ним здійснено добровільне виконання зобов`язання, оскільки згідно довідки Державної іпотечної установи від 04 травня 2023 року станом на 03 травня 2023 року заборгованість ОСОБА_1 за договором про іпотечний кредит №48-ДІУ від 08 серпня 2012 року повністю погашена. Вважає, що зобов`язання за договором про іпотечний кредит №48-ДІУ від 08 серпня 2012 року добровільно виконано боржником в частині стягнення заборгованості в розмірі 28217,73 грн., в решті внаслідок стягнення за виконавчим документом. Відтак, зобов`язання за виконавчим документом повністю виконані.

На підставі наведеного та відповідно до положень частини другої ст. 432 ЦПК України, просив виконавчий лист №703/2153/16-ц від 06 грудня 2016 року, виданий Смілянським міськрайонним судом Черкаської області на виконання рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 20 жовтня 2016 року у справі №703/2153/16-ц визнати таким, що частково не підлягає виконанню в частині стягнення з боржників на користь стягувача грошової суми в розмірі 28217 грн. 73 коп., у зв`язку із частковим добровільним виконанням обов`язку боржником.

Боржник та стягувач в судове засідання не з`явилися, хоча про день та час розгляду справи були повідомлені вчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.

Оскільки розгляд справи відбувався за відсутності учасників процесу фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи та давши оцінку доказам, приходить до висновку, що заява не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини право на виконання рішення, яке виніс суд, є невід`ємною частиною «права на суд», а ефективний захист сторони у справі, а отже, і відновлення справедливості, передбачає зобов`язання адміністративних органів виконувати рішення (п.40 рішення від 19.03.97 у справі «Горнсбі проти Греції»).

Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів, внормовані Розділом VІ ЦПК України.

В силу ст.431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Згідно із Законом України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року примусове виконання рішень державною виконавчою службою здійснюється на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

З наведених положень законодавства випливає, що підставою для виконання судових рішень є виконавчі листи.

Звертаючись до суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, боржник ОСОБА_1 послався на норми ст.432 ЦПК України.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 432 ЦПК України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного,зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання) та процесуально-правові, до яких відносяться обставини,що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання (постанова ВС від16 січня 2018 року, справа № 755/15479/14-ц, провадження № 61-1592св17).

Виконавче провадження визначається як завершальна стадія судового провадження (стаття 1 Закону України «Про виконавче провадження»). Порядок виконання судових рішень визначається Законом України «Про виконавче провадження».

Виконавче провадження підлягає закінченню у разі, зокрема, фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом ( п. 9 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження»).

Постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, в тому числі з підстав фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, виноситься державним виконавцем в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини (ч.2ст.39Закону України «Про виконавче провадження»).

З матеріалів справи вбачається, що заочним рішенням Смілянського міськрайонного суду від 20 жовтня 2016 року у цивільній справі № 703/2153/16-ц позовні вимоги Державної іпотечної установи до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором про іпотечний кредит та інфляційних витрат задоволено повністю та стягнуто з ОСОБА_1 та поручителя ОСОБА_2 солідарно на користь Державної іпотечної установи заборгованість за кредитом в сумі 104247 гривень 01 копійку, за відсотками в сумі 13597 гривень 59 копійок, інфляційні витрати в сумі 1277 гривень 03 копійки, а всього 119121 гривню 63 копійки, а також стягнуто з ОСОБА_1 та поручителя ОСОБА_3 солідарно на користь Державної іпотечної установи заборгованість за кредитом в сумі 104247 гривень 01 копійку, за відсотками в сумі 13597 гривень 59 копійок, інфляційні витрати в сумі 1277 гривень 03 копійки, а всього 119121 гривню 63 копійки. Крім того, стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь Державної іпотечної установи по 595 гривень 61 копійці судового збору з кожного (Т.1 а.с. 16).

На виконання заочного рішення судом було видано виконавчі листи. Постановою головного державного виконавця Смілянського міського відділу ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Овдієнко К.А. від 29 березня 2017 року відкрито виконавче провадження №53664728 за вказаним виконавчим листом.

17 жовтня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення.

Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 19 лютого 2021 року було відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 20 жовтня 2016 року у цивільній справі за позовом Державної іпотечної установи до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором про іпотечний кредит та інфляційних втрат, після чого ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на заочне рішення.

Згідно постанови Черкаського апеляційного суду від 27 травня 2021 року апеляційна скарга ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на заочне рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 20 жовтня 2016 року у справі за позовом Державної іпотечної установи до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором про іпотечний кредит та інфляційних втрат залишена без задоволення, а заочне рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 20 жовтня 2016 року у вказаній справі залишено без змін (Т.3 а.с. 103-109).

Як вбачається з листа Державної іпотечної установи №1334/32 від 18 квітня 2023 року, адресованого ОСОБА_1 , станом на 17 квітня 2023 року залишок заборгованості за договором про іпотечний кредит № 48-ДІУ від 08 серпня 2012 року, встановленої рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 20 жовтня 2016 року у цивільній справі №703/2153/16-ц, складає 28217,73 грн. (Т.3 а.с. 157).

Згідно наданої боржником ОСОБА_1 квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки №65593070 від 02 травня 2023 року останній сплатив на користь Державної іпотечної установи грошову суму в розмірі 28217,73 грн. (Т.3 а.с. 158).

Відповідно до довідки Державної іпотечної установи від 04 травня 2023 року заборгованість ОСОБА_1 за договором про іпотечний кредит №48-ДІУ від 08 серпня 2012 року станом на 03 травня 2023 року повністю погашена (Т.3 а.с. 159).

Боржник ОСОБА_1 , посилаючись на зазначену довідку стягувача, у поданій ним заяві про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, зазначив, що він сплатив борг перед кредитором - Державною іпотечною установою добровільно поза межами виконавчого провадження.

Разом з тим, як випливає з самої заяви та вбачається з матеріалів справи, залишок заборгованості перед кредитором - Державною іпотечною установою, за договором про іпотечний кредит №48-ДІУ від 08 серпня 2012 року був повністю погашений боржником ОСОБА_1 вже після відкриття виконавчого провадження №53664728, відкритого на підставі виконавчого листа виданого на виконання заочного рішення Смілянського міськрайонного суду 20 жовтня 2016 року.

Отже, оскільки згідно заяви стягувача рішення суду виконано повністю в добровільному порядку солідарними боржниками, в тому числі і заявником, у державного виконавця були підстави для винесення постанови про закриття виконавчого провадження на підставі п. 9 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

У разі ж якщо державний (приватний) виконавець відмовляє у винесенні постанови про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 9 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», боржник має право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби в судовому порядку ( ч. 2 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження»).

Суд зауважує, що добровільне виконання рішення - це дії боржника, спрямовані на виконання зазначених у рішенні вимог стягувача з моменту набрання судовим рішенням законної сили до відкриття виконавчого провадження з примусового виконання за цим судовим рішенням, а також у випадку повернення виконавчого листа стягувачу і до його повторного пред`явлення до виконання.

Таким чином, добровільне виконання рішення боржником можливе лише поза межами виконавчого провадження.

Самостійне фактичне виконання боржником судового рішення на стадії виконавчого провадження не є добровільним виконанням цього рішення у розумінні ч. 2 ст. 432 ЦПК України. Порядок вчинення таких дій боржником та їх наслідки врегульовано ЗУ «Про виконавче провадження».

Зокрема, ч. 4 ст. 19 ЗУ «Про виконавче провадження» встановлює обов`язок сторін невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, внаслідок чого згідно з ч. 2 ст. 39 цього Закону виноситься постанова про закінчення виконавчого провадження. Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Оскільки виконавчий лист №703/2153/16-ц від 06 грудня 2016 року, виданий Смілянським міськрайонним судом Черкаської області на виконання заочного рішення Смілянського міськрайонного суду від 20 жовтня 2016 року у справі №703/2153/16-ц перебуває на стадії примусового виконання в органі державної виконавчої служби, копія довідки про відсутність заборгованості у боржника ОСОБА_1 перед кредитором Державною іпотечною установою за договором про іпотечний кредит № 48-ДІУ від 08 серпня 2012 року та квитанція про сплату ОСОБА_1 на користь стягувача грошової суми в розмірі 28217 грн. 73 коп. підтверджують лише факт задоволення боржником ОСОБА_1 вимог стягувача за цим виконавчим листом, а саме - факт самостійного фактичного виконання боржником судового рішення на стадії виконавчого провадження і не є доказом добровільного виконання цього рішення, питання про закриття виконавчого провадження має вирішуватися уповноваженою особою в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження», а відтак підстави для визнання судом виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, у порядку, передбаченому ч. 2 ст. 432 ЦПК України, відсутні.

Таким чином, доводи заявника про наявність підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню з огляду на відсутність обов`язку боржника у зв`язку з добровільним виконанням зобов`язання поза межами виконавчого провадження є необґрунтованими, тому суд відмовляє у задоволенні заяви.

Керуючись нормами ст. 129 1 Конституції України, статей 260, 432 ЦПК України,

постановив:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа №703/2153/16-ц від 06 грудня 2016 року таким, що частково не підлягає виконанню в частині стягнення з боржників на користь стягувача грошової суми в розмірі 28217 грн. 73 коп. відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга на ухвали суду подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали виготовлено 15 серпня 2023 року.

Суддя: Ю.В. Крива