Справа № 502/2155/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2023 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області

у складі:

головуючого - судді Балан М. В.

за участю:

секретаря судового засідання Урсул Г.К.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду м. Кілія цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до

Кілійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області

про

визнання договору купівлі продажу дійсним

та

визнання права власності

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Кілійського районного суду Одеської області з позовом до Кілійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області про визнання договору купівлі продажу дійсним та визнання права власності.

В обґрунтування поданого позову та уточненого позову від 18.05.2023 року зазначено, що позивач є спадкоємцем після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після смерті спадкодавця, позивач звернувся до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину у вигляді житлового будинку по АДРЕСА_1 , однак йому було відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів.

Як зазначає позивач, вказаний житловий будинок належав спадкодавцю на підставі договору купівлі продажу від 17.07.2000 року, зареєстрованого на Українській товарній біржі, укладений між ОСОБА_3 , в подальшому продавець, та ОСОБА_2 , в подальшому покупець.

У зв`язку з тим, що позивач проживав та був зареєстрований разом зі своєю сестрою за однією адресою, він є єдиним спадкоємцем, однак отримати свідоцтво про право на спадщину, він не має змоги, оскільки даний договір не є правовстановлюючим документом.

На підставі вищезазначеного позивач просить суд:

- визнати дійсним договір купівлі - продажу нерухомого майна від 17.07.2000 року, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , зареєстрований 17.07.2000 року на Українській товарній біржі за реєстраційним № 93568 ;

- встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , який складається з: житлового будинку, визначеного в технічному паспорті під літ. «А» (житловою площею 35, 7 кв.м.; загальною площею 81,2 кв. м.); літ. «Б» - гараж; літ. В» - кухні, літ. «Г» - комора, літ. «Е» - сарай, літ. «Ж» - сарай, літ. «З» - убиральня, № 1-5, І надвірний споруд в порядку спадкування, після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач ОСОБА_1 в підготовче судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача Кілійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області в підготовче судове засідання не з`явився, надав відзив в якому зазначив, що заявлені вимоги визнає у повному обсязі.

Враховуючи, що відповідач визнала позовні вимоги в повному обсязі, суд ухвалює рішення по справі у підготовчому судовому засіданні, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку, передбаченому ст. ст. 200, 223, 247 ЦПК України.

Дослідивши позовну заяву, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 09.11.1943 року встановлено, що ОСОБА_2 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 , в графі батько вказаний « ОСОБА_4 », матір`ю зазначена ОСОБА_5 .

Шлюб ОСОБА_6 , 1911 року народження та ОСОБА_7 , 1916 року народження, був зареєстрований 09.08.1950 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 від 09.08.1950 року.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданим 16.10.1951 року встановлено, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьками зазначені ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , актовий запис № 1845 від 16.10.1951 року.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 13.07.2000 року, виданого державним нотаріусом Кілійської державної нотаріальної контори за реєстровим № 3444, вбачається, що спадкоємцем майна ОСОБА_9 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 є її син ОСОБА_10 . Спадкове майно, на яке видано це свідоцтво, складається з житлового будинку, який розташований в АДРЕСА_2 .

Відповідно до договору купівлі продажу від 17.07.2000 року, зареєстрованого за реєстровим № 93568 Українською товарною біржою встановлено, що ОСОБА_3 , діючий за довіреністю від ОСОБА_10 , в подальшому іменуємий Продавець та ОСОБА_2 , в подальшому іменуємий Покупець, уклали вказаний договір за яким Продавець продав, а Покупець купив житловий будинок АДРЕСА_2 .

Згідно довідки за вих. № 238 від 19.04.2018 року, виданої Комунальним підприємством Кілійської районної ради «Районне бюро технічної інвентаризації» вбачається, що житловий будинок по АДРЕСА_2 на підставі договору купівлі продажу, зареєстрованого на товарній біржі «Українська» відділом реєстрації в м. Кілія, 17.07.2000 року реєстровий № 93568, зареєстрований Кілійським КП «РБТІ» в реєстр. кн. 47, стор. 4, реєстровий № 4255.

Відповідно виписки з рішення Кілійської міської ради № 787-XXIV-34 від 06.12.2005 року вбачається, що ОСОБА_2 передано безкоштовно у приватну власність земельна ділянка, згідно поданої заяви, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 952 кв. м..

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , виданого 07.02.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кілійського районного управління юстиції в Одеській області вбачається, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис № 94 від 07.02.2014 року.

Згідно заяви ОСОБА_1 , поданої 23.02.2018 року до Білгород Дністровської міської державної нотаріальної контори Одеської області за вх. № 532 вбачається, що заявник приймає спадщину, яка залишилась після смерті сестри ОСОБА_2 .

Відповідно до повідомлення Білгород Дністровської міської державної нотаріальної контори Одеської області за вих. № 806/02-14 від 07.02.2018 року вбачається, що ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у вигляді вказаного житлового будинку, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу.

Рішенням Кілійської міської ради № 1523/VIII/27 встановлено, що АДРЕСА_2 перейменовано на вул. Гагарінська.

Згідно довідки за вих. № 475 від 21.03.2018 року наданої виконавчим комітетом Кілійської міської ради встановлено, що станом на день смерті сестри ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_2 проживали: ОСОБА_1 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 .

При вирішенні справи судом враховано наступні положення законодавства:

У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.

У відповідності до п. 4 прикінцевих та перехідних положень Цивільного Кодексу України від 16 січня 2003 року N 435-IV, який набрав чинності з 1 січня 2004 року, даний Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Оскільки договір купівлі-продажу сторонами було укладено у 2000 році, суд застосовує відповідні положення Цивільного кодексу УРСР, що діяли на момент укладення договору.

Положеннями ст. 47 ЦК УРСР передбачено, що нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими ч. 2 ст. 48 цього Кодексу.

Якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконувала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Статтею 48 ЦК УРСР передбачено, що недійсною є та угода, що не відповідає вимогам закону, в тому числі ущемлює особисті або майнові права неповнолітніх дітей.

По недійсній угоді кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні все одержане за угодою, а при неможливості повернути одержане в натурі - відшкодувати його вартість у грошах. Якщо інші наслідки недійсності угоди не передбачені законом.

У відповідності до вимог ст. 224 ЦК УРСР за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 227 ЦК УРСР передбачено, що договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 27 цього Кодексу).

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» від 10.12.1991 року біржовою операцією визнається угода, що відповідає сукупності зазначених умов: а) якщо вона являє собою купівлю-продаж, обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі; б) якщо її учасниками є члени біржі; в) якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.

Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі.

На дату укладання договору купівлі-продажу, товарні біржі в Україні реєстрували подібні договори, посилаючись на ст. ст. 3, 15, 17 Закону України «Про товарні біржі».

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

Як зазначено в п. 1.5 Розділу 1 Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлового політики України від 09.06.98 № 121, яка була чинною на час укладення сторонами відповідного договору купівлі-продажу та яка визначала порядок здійснення державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна в Україні, - державну реєстрацію права власності на об`єкти нерухомого майна здійснюють комунальні підприємства бюро технічної інвентаризації.

Відповідно до п. 9 Додатку 1 до вказаної Інструкції, - договори купівлі-продажу, міни, зареєстровані біржею, віднесено до переліку правовстановлювальних документів, на підставі яких провадиться державна реєстрація права власності на об`єкти нерухомого майна.

Оскільки на момент укладення договору сторони керувались положеннями спеціального законодавства щодо укладення договорів на товарній біржі, під час оформлення договору купівлі-продажу сторони були ознайомлені з його умовами, ніяких претензій з питання оформлення договору не виникало; договір було укладено з дотриманням вимог діючого на той час законодавства, за спільною згодою сторін та на прийнятних для сторін умовах, умови договору сторонами повністю виконано, право власності ОСОБА_2 на придбане нерухоме майно зареєстроване відповідно до законодавства, що діяло на момент його виникнення, зокрема з дотриманням вимог Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 09.06.98 року № 121, суд приходить до висновку, що спадкодавець ОСОБА_2 на законних підставах набула право власності на придбане майно.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 315 ЦПК України та роз`яснень, що містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.95 № 5, справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, розглядаються в судовому порядку, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх установлення.

Зважаючи на встановлені з досліджених доказів обставини справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимоги позивача, щодо визнання дійсним договору купівлі - продажу нерухомого майна від 17.07.2000 року, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , зареєстрований 17.07.2000 року на Українській товарній біржі за реєстраційним № 93568 та відповідно факту прийняття спадщини позивачем, після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно ст. 1216, 1217 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до наданих суду доказів встановлено, що позивач є єдиним спадкоємцем після смерті сестри, однак оформити право власності в нотаріальній конторі позивачі не має можливості у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу.

Керуючись 12, 81, 259, 263-265, 280-282, 1268 ЦПК України, ст. ст. 47, 227 ЦК УРСР, Законом України «Про товарну біржу», ст. ст. 16, 328 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити у повному обсязі.

Визнати дійсним договір купівлі - продажу нерухомого майна від 17.07.2000 року, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , зареєстрований 17.07.2000 року на Українській товарній біржі за реєстраційним № 93568.

Встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_5 право власності на житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , який складається з: житлового будинку, визначеного в технічному паспорті під літ. «А» (житловою площею 35, 7 кв.м.; загальною площею 81,2 кв. м.); літ. «Б» - гараж; літ. В» - кухні, літ. «Г» - комора, літ. «Е» - сарай, літ. «Ж» - сарай, літ. «З» - убиральня, № 1-5, І надвірний споруд, в порядку спадкування, після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Кілійського районного суду М. В. Балан