Справа № 226/385/23

ЄУН 226/385/23
Провадження №2/226/82/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

07 серпня 2023 року м. Мирноград

Димитровський міський суд Донецької області у складі:

головуючої судді Клепка Л.І.

секретаря Філіпповської Т.Г.

за участю позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у заочному судовому засіданні в залі суду в м.Мирноград Донецької області справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про припинення стягнення аліментів, стягнення аліментів та стягнення безпідставно набутих коштів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про припинення стягнення аліментів, стягнення з неї аліментів на свою користь та стягнення безпідставно набутих коштів. В обґрунтування вимог вказав, що він та відповідачка ОСОБА_3 є батьками неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Димитровського міського суду від 22.08.2011 з нього на користь відповідачки були стягнуті аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини його доходу щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення нею повнолітнього віку. З жовтня 2021 року дитина стала проживати разом з ним у м.Павлограді, у зв`язку з чим він звернувся до суду з питання офіційного визначення місця проживання дитини. Рішенням Димитровського міського суду від 25.11.2022, яке набрало законної сили 03.01.2023, місце проживання дитини визначено разом з ним. З моменту переїзду доньки до нього він дбає про неї, самостійно забезпечує її всім необхідним, тоді як відповідачка від виконання своїх батьківських прав повністю усунулася і, продовжуючи отримувати раніше стягнуті з нього аліменти, витрачає їх не за цільовим призначенням, а на свої власні потреби. Зазначаючи на вказані обставини, позивач просить суд припинити стягнення з нього аліментів на утримання дитини з дня його звернення до суду, визнавши виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню; стягнути з відповідачки на його користь аліменти на утримання дитини у розмірі частини її доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку з моменту його звернення до суду до досягнення дитиною повноліття; стягнути з відповідачки на його користь сплачені ним відповідачці аліменти та витрачені нею не за цільовим призначенням за період з 01.10.2021 по 31.01.2023 в розмірі 121306,39 грн. як грошових коштів, правова підстава набуття яких відпала; стягнути з відповідачки на його користь понесені ним судові витрати по сплаті судового збору та за надання йому правової допомоги.

В судовому засіданні позивач та його представник вимоги підтримали і, обгрунтовуючи їх викладеними в позовній заяві доводами, просили заявлені вимоги задовольнити.

Відповідачка в судове засідання двічі не з`явилася, правом відзиву на позов не скористалася, з огляду на що суд зі згоди позивача розглядає справу в заочному судовому засіданні.

З`ясувавши характер спірних правовідносин та надавши правову оцінку встановленим обставинам та дослідженим доказам, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з такого.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідачка ОСОБА_3 є батьками неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про її народження (а.с.16).

Рішенням Димитровського міського суду від 22.08.2011 з позивача на користь відповідачки стягнуті аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частини його доходу щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повнолітнього віку (а.с.12).

Дитина значиться зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно актів про фактичне проживання від 01.09.2022 та 22.02.2023, виданих за підписом голови правління ОСББ «Західнодонбаська,35», малолітня ОСОБА_3 з 01.12.2021 року проживає разом з батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 з 01.12.2021 року по теперішній час (а.с.21,22).

19.08.2022 дитина та її батько набули статусу внутрішньо переміщених осіб та взяті на облік за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується довідками №1216- та №1216- від 19.08.2022 (а.с.17-18).

Рішенням Димитровського міського суду від 25.11.2022, що набрало законної сили 03.01.2023, місце проживання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначено разом з батьком за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.13-15).

Дитина навчається в 6-А класі Павлоградського міського ліцею (а.с.28).

Згідно довідки Виробничого структурного підрозділу Шахтоуправління «Героїв Космосу» ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» №1036 від 16.02.2023, позивач ОСОБА_1 працює на посаді гірника очисного забою та є платником аліментів (ВП №29444140 від 21.11.2018), що сплачуються ним на користь відповідачки ОСОБА_3 (а.с.23). Сума сплачених позивачем аліментів за період з жовтня 2021 по січень 2023 року, яку він вважає безпідставно набутою відповідачкою, складає 121306,39 грн.

Статтею 180 Сімейного Кодексу України визначено, що батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повнолітнього віку. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька.

Одним із способів виконання батьками обов`язку з утримання дитини є стягнення аліментів за рішенням суду, розмір яких визначається судом з урахуванням обставин, зазначених в ст.182 Сімейного Кодексу. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище та стан здоров`я платника аліментів, з`ясовує, чи є в нього на утриманні інші діти або непрацездатні члени сім`ї, бере до уваги матеріальне становище дитини та її стан здоров`я, а також інші обставини, що можуть впливати на розмір аліментів. Аліменти сплачуються тому з батьків, з ким проживають діти, а строк присудження аліментів відповідно до ст.191Сімейного Кодексу України визначається від дня пред`явлення позову.

При зміні обставин батько, з якого стягують аліменти за рішенням суду, має право звернутись до суду з позовом про припинення стягнення аліментів, якщо дитина проживає з ним, та стягнути аліменти з матері.

Як встановлено судом на підставі досліджених доказів, позивач ОСОБА_1 є платником аліментів, які згідно рішення Димитровського міського суду від 22.08.2011 року сплачуються ним на користь відповідачки ОСОБА_3 на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка згідно актів фактичного проживання живе разом з ним в м.Павлоград з 01.12.2021 року. Згодом, рішенням Димитровського міського суду від 25.11.2023, місце проживання дитини офіційно визначено за місцем проживання батька.

Вказана обставина та самостійне піклування про дитину, забезпечення її усім необхідним, на думку позивача, є підставою для звільнення його від сплати аліментів, які продовжує отримувати відповідачка, та підставою для стягнення аліментів на його користь з матері дитини,

Суд погоджується з цими доводами і вважає, що фактичне проживання дитини з особою, яка зобов`язана сплачувати аліменти на утримання цієї ж дитини на користь особи, з якою дитина не проживає, є саме тією обставиною, яка надає позивачу право вимагати звільнення від сплати періодичних платежів (аліментів) на утримання доньки та порушувати питання про стягнення цих платежів з матері дитини.

Отже, стягнення з позивача аліментів на утримання дитини, яка проживає з ним та перебуває на його утриманні, суперечить положенням статті 181 СК України, за якою аліменти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду до стягнення з одного з батьків дитини на користь того з батьків, разом з яким проживає дитина.

Таким чином, вимога позивача про припинення стягнення з нього аліментів є цілком обґрунтованою і підлягає задоволенню в межах заявлених позивачем вимог, а саме з 28.02.2023 року.

Наявність судового рішення про стягнення з позивача аліментів на утримання дитини на вирішення зазначеного питання на користь позивача не впливає, так як частиною четвертої статті 273 ЦПК України, яка підлягає застосуванню, визначено: якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з особи присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Оскільки суд дійшов висновку про припинення стягнення аліментів з їх платника, підлягає вирішенню і питання визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, що зумовлюється нормами ч.2 ст.432 ЦПК України, згідно якої суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Встановлений у процесі розгляду справи факт того, дитина сторін проживає разом з позивачем, який самостійно піклується про спільну дитину сторін та забезпечує її усім необхідним, надає суду підстави для задоволення вимог позивача і про стягнення з відповідачки на його користь аліментів на утримання дитини в розмірі частини всіх видів її доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подання заяви до суду, як то передбачено статтею 191 Сімейного Кодексу, і до досягнення дитиною повноліття. Оскільки позивач звернувся з позовом до суду 28.02.2023, що слідує з поштового штампу на конверті, аліменти підлягають стягненню з відповідачки саме з зазначеної дати.

Обставин, які б перешкоджали стягненню аліментів з відповідачки у заявленому позивачем розмірі, судом не встановлено.

Що стосується вимоги позивача про стягнення з відповідачки на його користь безпідставно набутих нею аліментних коштів за період з 01.10.2021 по 31.01.2023 в розмірі 121306,39 грн. та їх нецільового використання відповідачкою, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язк у з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Підстав повернення аліментів Сімейний Кодекс не передбачає.

Обгрунтовуючи свої вимоги про стягнення з відповідачки на його користь аліментів, сплачених ним на виконання рішення суду про стягнення аліментів за період з 01.10.2021 по 31.01.2023 в розмірі 121306,39 грн., позивач посилається на положення ст.ст.1212, 1213 ЦК України, вважаючи ці кошти набутими відповідачкою без достатньої правової підстави та використані нею на власні потреби всупереч їх цільовому призначенню. Доказом доведеності нецільового використання коштів відповідачкою позивач і його представник зазначають обставини, викладені в рішенні суду від 25.11.2022 у справі №226/956/22, яким місце проживання дитини визначено разом з батьком, зокрема визнання відповідачкою того факту, що в період з 01.10.2021 по листопад 2022 року аліментні кошти вона на дочку не витрачала.

Частиною першою статті 1212 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Згідно з пунктом першим частини першої статті 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Аналіз наведеної норми права свідчить, що законодавцем передбачені два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати.

Зазначений висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 02.07.2014 у справі № 6-91цс14.

Зважаючи на те, що грошові кошти у розмірі 121306,39 грн. у період з 01.10.2021 по 31.01.2023 були набуті відповідачкою як аліменти на утримання дитини на виконання рішення суду, тобто не безпідставно та за відсутності достовірних доказів їх недобросовісного набуття, правові для стягнення їх з відповідачки на користь позивач як безпідставно набутих відсутні.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 04.11.2020 у справі № 382/1728/18 (провадження № 61-9514св19).

Як встановлено судом, позовні вимоги позивача про повернення сплачених аліментів на підставі ст.1212 ЦК України фактично зводяться до повороту виконання, тоді як відповідно до ч.2 ст.445 ЦПК України у справах про стягнення аліментів поворот виконання не допускається, за винятком випадків, коли рішення обґрунтоване на підроблених документах або на завідомо неправдивих відомостях позивача. Обставин, за яких законом допускається поворот виконання рішення про стягнення аліментів, позивачем не наведено та судом не встановлено.

Щодо доводів сторони позивача про нецільове використання відповідачкою аліментних коштів суд зауважує, що відповідно до положень статті 186 Сімейного кодексу України за заявою платника аліментів або за власною ініціативою орган опіки та піклування перевіряє цільове витрачання аліментів. У разі нецільового витрачання аліментів платник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України.

Тобто, обов`язок перевіряти цільове витрачання аліментів покладений на орган опіки та піклування. Механізм здійснення контролю за цільовим витрачанням аліментів визначений Порядком здійснення органами опіки та піклування контролю за цільовим витрачанням аліментів на дитину, затвердженим наказом Міністерства соціальної політики України від 15 листопада 2018 року №1713.

Разом з тим, правом на звернення до суду заявник може скористатися і без попереднього звернення до органів опіки та піклування, особисто зібравши необхідні докази, які підтверджують нецільове використання аліментних платежів.

Натомість, ні висновку органу опіки та піклування про встановлення факту нецільового використання коштів, ні інших вагомих, достовірних та достатніх доводів нецільового використання коштів відповідачкою суду не надано. Не містить таких висновків і рішення Димитровського міського суду від 25.11.2022, яким визначено місце проживання неповнолітньої дитини з батьком, на яке посилалися в позові та судовому засіданні позивач і його представник, так як факт нецільового використання відповідачкою аліментних коштів судом не встановлювався.

Отже, у задоволенні вимог позивача про стягнення з відповідачки на його користь сплачених ним аліментів за період з 01.10.2021 до 31.01.2023 в сумі 121306,39 грн. суд вважає за необхідне відмовити.

Приймаючи рішення по вимозі позивача про стягнення з відповідачки на його користь витрат на правову допомогу, суд враховує наступне.

Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

На підтвердження витрат, понесених на правову допомогу, до позовної заяви позивачем додано акт здачі-приймання виконаних робіт/наданих послуг №1 до Договору про надання правової допомоги №242 від 07.02.2023, згідно якого на правову допомогу позивачем витрачено 3900 грн., з яких за надання консультації 300 грн., складання позовної заяви 3000 грн., складання заяви про забезпечення позову 600 грн. Сума 3900 грн. сплачена позивачем адвокату згідно квитанції до прибуткового касового ордеру від 28.02.2023 і відповідно до ст.141 ЦПК України підлягає покладенню на відповідачку.

Також підлягають покладенню на відповідачку і витрати позивача зі сплати судового збору в розмірі 1073,60 грн. за вимогу щодо припинення стягнення аліментів.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду з вимогою про стягнення аліментів на дитину, а позовну вимогу задоволено, то з відповідачки на користь держави також підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1073,60 грн.

Керуючись ст.ст.12,13,81,141, 259, 263-265, 280-282, 288,289,430 ч.1 п.1 Цивільного процесуального Кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про припинення стягнення аліментів, стягнення аліментів та стягнення безпідставно набутих коштів задовольнити частково.

Припинити з 28 лютого 2023 року стягнення аліментів з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , місце фактичного проживання: АДРЕСА_2 , стягнутих на підставі рішення Димитровського міського суду Донецької області від 22.08.2011 року на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП невідомий, місце реєстрації: АДРЕСА_3 , на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Виконавчий лист, виданий на підставі рішення Димитровського міського суду Донецької області №2-987/11 від 22.08.2011 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менш 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, вважати таким, що не підлягає виконанню та відкликати його з Авдіївсько-Мирноградського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП невідомий, місце реєстрації: АДРЕСА_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , місце фактичного проживання: АДРЕСА_2 , аліменти на утримання доньки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частини її доходу (заробітку), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 28.02.2023 року до досягнення дитиною повноліття.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн 60 коп. та витрати на правову допомогу в розмірі 3900 (три тисячі дев`ятсот) грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн 60 коп.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано до Димитровського міського суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом, шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Вступна і резолютивна частини рішення проголошені 07.08.2023, повний текст судового рішення виготовлено 14.08.2023.

Суддя Л.І.Клепка