Справа № 643/5013/23
Провадження № 2-о/643/203/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.06.2023 року Московський районний суд м. Харкова у складі : головуючого судді Майстренко О.М., за участю секретаря Риндіч О.Б. , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Харкова в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , зацікавлена особа державний нотаріус Харківської державної нотаріальної контори Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Литвиненко Юлія Юріївна про встановлення факту, що має юридичне значення, суд,-

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити факт спільного постійного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 , з січня 2016 року по день смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування своєї заяви заявник зазначив, що він мешкав з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 протягом останнії 10 років . ОСОБА_2 є його рідною сестрою по батьку . ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла. Заявник поховав її та ніс усі витрати , які були пов`язані з її похороном.На даний час підтвердити родинний зв`язок померлою сестрою заявник не має можливості , оскільки не зберіглись ніякі документи. Спадкоємців, які б мали право на обов`язкову частку у спадщині у померлої не має, єдиним спадкоємцем після її смерті є заявник.

З метою оформлення спадкових прав після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 заявник звернувся до нотаріальної контори ,однак заявнику було роз`яснено про необхідність надання документів, що підтверджують факт родинних відносин та його спільного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. За вказаних обставин, заявник змушений звернутися до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю разом зі спадкодавицею ОСОБА_2 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 однією сім`єю більше п`яти років до часу відкриття спадщини.

Заявник ОСОБА_1 підтримав доводи заяви та просив їх задовольнити , відповідно до письмової заяви в матеріалах справи. .

Зацікавлена особа - державний нотаріус Харківської державної нотаріальної контори Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Литвиненко Ю.Ю. в судове засідання не з`явилася, про день та час слухання справи сповіщена в установленому порядку.

Суд, дослідивши матеріали справи в їх сукупності вважає, що заява підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

За ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил. Встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи,поданим відповіднодо цьогоКодексу,в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів,поданих учасниками справи або витребуваних судому передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків,передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень,крім випадків,встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Європейський суд з прав людини вказав, щопункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи(Проніна проти України, №63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Крім того, згідно ч.1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(ратифіковано Україною 17.07.1997 року, набула чинності для України 11.09.1997 року) та правових позицій, викладених в рішенні Європейського Суду з прав людини по справі «Бендерський проти України (заява № 22750/02 параграф 42) - відповідно до практики, яка відображає принцип здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись в світлині обставин кожної справи. Право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді «заслухані», тобто належним чином вивчені судом.

За вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд встановлює такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню для цих правовідносин.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що згідно з свідоцтва про право власності на житло , виданого Харківським міським центром приватизації держаного житлового фонду 21.01.1998 року , реєстраційний номер 5-98114225 квартира АДРЕСА_2 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , свідоцтво видане згідно з розпорядженням від 21.01.1998 року № 3314.

Згідно свідоцтва по право на спадщину за законом виданого 13.07.2018 року державним нотаріусом Одинадцятої Харківської державної нотаріальної контори Литвиненко Ю.Ю., спадкоємцем 1/3 частини квартири АДРЕСА_2 після смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 є її мати , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , спадкова справа № 481/2018, реєстровий № 8-383.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , відповідно витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі № 67185484 від 08.11.2021 року , спадкова справа № 1281/2021.

ІНФОРМАЦІЯ_7 померла ОСОБА_2 , відповідно до свідоцтва про смерть НОМЕР_1 , виданого 10.02.2023 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис 1807 .

Після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_7 заведена спадкова справа № 253/2023 , відповідно витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі № 71865780 від 21.03.2023 року .

Згідно ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 4б цього Кодексу).

Встановлення юридичного факту, необхідно заявнику для визнання його спадкоємцем четвертої черги, відповідно до статті 1264 ЦК України, та прийняття частини спадщини, що належить спадкодавцеві ОСОБА_2 .

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення ( ч.2 ст.315 ЦПК України).

Відповідно до положень ст.1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У відповідності ст.1223 ЦК України у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені устаттях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно ч.1ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово.

У той же час кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття (частина другастатті 1258 ЦК України).

За змістом статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.2 ст.3 СК України особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки - складають сім`ю.

У п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»зазначено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо.

Головною ознакою проживання спадкоємця однією сім`єю зі спадкодавцем є систематичне ведення з ним спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності. При цьому важливою, проте не основною ознакою, є проживання в одному приміщенні зі спадкодавцем. Такими особами можуть бути й інші родичі спадкодавця, причому ними можуть також особи однієї статі зі спадкодавцем, або особи, які взагалі не пов`язані спорідненням зі спадкодавцем.

Про ознаки проживання однією сім`єю висловився і Конституційний Суд України у своєму рішенні від 03.06.99 №5-рп/99, в якому зазначив, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Факт постійного проживання ОСОБА_1 однією сім`єю більше п`яти років до часу відкриття спадщини зі спадкодавцем ОСОБА_2 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_7 підтверджується наступними письмовими доказами: свідоцтвом про право власності на житло виданого Харківським міським центром приватизації держаного житлового фонду 21.01.1998 року , реєстраційний номер 5-98114225, свідоцтвом про право на спадщину за законом , виданого 13.07.2018 року державним нотаріусом Одинадцятої Харківської державної нотаріальної контори Литвиненко Ю.Ю., спадкова справа № 481/2018, реєстровий № 8-383 , витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрації права власності №130832516 від 13.07.2018 року , витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі № 71865780 від 21.03.2023 року спадкодавець ОСОБА_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_7 , витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі № 67185484 від 08.11.2021 року спадкодавець ОСОБА_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , копіює свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 , виданого 10.02.2023 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис 1807 , наявністю правоустановчих документів у заявника.

Надані докази є належними та допустимими, з точки зору закону, проживання заявника однією сім`єю з ОСОБА_2 , наявності спільного побуту та ведення спільного господарства.

Стаття 81 ЦПК України надає право сторонам та іншим учасникам справи подавати докази на підтвердження своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Частиною третьою статті 12 ЦПК Українипередбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Вимоги щодо встановлення факту спільного проживання заявника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 однією сім`єю більше п`яти років знайшли своє підтвердження під час судового розгляду та є доведеними відповідними доказами.

Таким чином, розглянувши справу в межах визначених предмету спору, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що заява підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 10, 13, 19, 76-81, 89, 258-259, 263-265, 293-294 ЦПК України, ст.1264, 1268 ЦК України ,суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , зацікавлена особа державний нотаріус Харківської державної нотаріальної контори Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Литвиненко Юлія Юріївна про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити.

Встановити факт постійного , спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 з січня 2016 року зі спадкодавцем ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_7 більше п 'яти років до часу відкриття спадщини у квартирі АДРЕСА_2 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити рішення суду в загальному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його оголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Майстренко О.М.