Ухвала

03 серпня 2023 року

м. Київ

справа № 592/5801/22

провадження № 61-6188ск23

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Червинської М. Є. розглянув заяву ОСОБА_1 про відвід судді

Пророка В. В.в справі за позовом ОСОБА_1 до Комунальної установи Сумська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 20, міста Суми, Сумської області про зобов`язання надати щорічну оплачувану відпустку, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ковпаківського районного суду міста Суми від 03 січня 2023 року та постанову Сумського апеляційного суду від 28 березня 2023 року,

ВСТАНОВИВ:

Через систему «Електронний суд» до Верховного Суду 27 квітня 2023 року надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 03 січня 2023 року та постанову Сумського апеляційного суду від 28 березня 2023 року.

Надалі, 29 квітня 2023 року та 01 травня 2023 року через систему «Електронний суд» заявник звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою та клопотанням, які визначено за своєю суттю зміненою та доповненою касаційною скаргою.

Ухвалою Верховного Суду від 28 червня 2023 року касаційну скаргу

ОСОБА_1 на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 03 січня 2023 року та постанову Сумського апеляційного суду від 28 березня 2023 року залишено без руху, а саме запропоновано заявнику надати суду заяву про поновлення строку на подання доповненої та зміненої касаційної скарги, надати належні докази на підтвердження поважності причин пропуску такого строку, нову редакцію касаційної скарги, уточнивши вимоги прохальної частини касаційної скарги та сплатити судовий збір у розмірі 1 587,84 грн.

У липні 2023 року ОСОБА_1 звернувся через систему «Електронний суд» до Верховного Суду із заявою про відвід судді Пророка В. В., в обґрунтування якої висловив незгоду з ухвалою Верховного Суду від 28 червня 2023 року. Вказує, що вказана ухвала містить незаконні вимоги, які неможливо виконати, її аргументи безпідставні та не ґрунтуються на вимогах ЦПК України, оскільки ним не був пропущений строк подання касаційної скарги, про що він зазначав в своїй касаційній скарзі та надавав докази в підтвердження дотримання строку, а доказів надсилання йому судом апеляційної інстанції оскарженої постанови немає. Також зазначає, що вимоги такої ухвали щодо необхідності надання нової редакції касаційної скарги з уточненням вимог прохальної частини є безпідставними, оскільки в касаційній скарзі він детально обґрунтував в чому полягає незаконність та необґрунтованість оскаржених судових рішень, вона є чіткою та зрозумілою, як в частині обґрунтування незаконності оскаржуваних судових рішень, так і в прохальній частині. Крім цього посилається на те, що ухвала Верховного Суду від 28 червня 2023 року постановлена з порушення строків встановлених частиною п`ятою статті 393 ЦПК України.

Ухвалою Верховного Суду від 02 серпня 2023 року заявлений

ОСОБА_1 відвід судді Пророка В. В.визнано необґрунтованим та передано для вирішення зазначеного питання іншому судді у порядку, передбаченому частиною першою статті 33 ЦПК України.

На виконання вимог частини третьої статті 40 ЦПК України, 02 серпня 2023 року заяву ОСОБА_1 про відвід судді Верховного Суду

Пророка В. В.в порядку, встановленому частиною першою статті 33 ЦПК України, передано судді Верховного Суду Червинській М. Є.

Підстави для відводу (самовідводу) судді визначені статтею 36 ЦПК України, згідно з якою суддя підлягає відводу (самовідводу), зокрема, за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

Стаття 37 ЦПК України закріплює недопустимість повторної участі судді в розгляді справи.

Відповідно до частини першої статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно з частиною четвертою статті 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Європейський суд з прав людини вказав, що наявність безсторонності відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного. Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (BELUKHA v. UKRAINE, N 33949/02, § 49 - 52, ЄСПЛ, від 09 листопада 2006 року).

Згідно з частинами другою, третьою статті 40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У такому випадку вирішення питання про відвід судді здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу.

Згідно з частиною одинадцятою статті 40 ЦПК України за результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.

Аналіз заяви ОСОБА_1 про відвід судді Пророка В. В. свідчить, що підставою для відводу є незгода з ухвалою Верховного Суду від 28 червня 2023 року, а тому не може бути підставою для відводу відповідно до частини четвертої статті 36 ЦПК України.

Крім того, судом не встановлено обставин, які передбачені частиною першою статті 36 ЦПК України.

Враховуючи викладене, Верховний Суд приходить до висновку, що у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Пророка В. В. слід відмовити.

Керуючись статтями 36, 40, 260 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Верховного Суду Пророка В. В. відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя М. Є. Червинська