31.07.2023 Єдиний унікальний № 371/227/23 провадження № 2/371/260/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2023 року м. Миронівка

ЄУН 371/227/23

Провадження № 2/371/260/23

Миронівський районний суд Київської області в складі :

головуючого судді Капшук Л.О.,

за участі секретаря судових засідань Сідор В.О.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,

У С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог

Представник позивача звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на ті обставини, що 08 січня 2014 року Миронівським районним судом Київської області було ухвалене рішення, яким з позивача ОСОБА_1 на користь відповідача ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно.

З часу ухвалення вказного рішення обставини життя позивача змінилися, він уклав другий шлюб з ОСОБА_4 . У цьому шлюбі у позивача ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася донька ОСОБА_5 .

Позивач має нерегулярний мінливий дохід і повинен утримувати себе, свою дружину і дитину, а також сина від першого шлюбу, а тому сплата аліментів у розмірі 1/4 частини від його заробітку є непомірно великим тягарем для позивача та його сім?ї.

Посилаючись на правила ч. 1 ст. 192 СК України, просив зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на підставі судового рішення на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно, з 1/4 на 1/6 частину всіх видів заробітку, починаючи з дня подачі позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття.

Процесуальні дії у справі, заяви, клопотання учасників справи

Ухвалою судді Миронівського районного суду Київської області від 14 квітня 2023 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

14 квітня 2023 року відповідачу копію ухвали про відкриття спрощеного провадження та копію позовної заяви з додатками направлено за зареєстрованим в установленому порядку місцем проживання.

26 квітня 2023 року копію ухвали про відкриття спрощеного провадження та копію позовної заяви з додатками вручено матері відповідача, як повнолітньому члену її сім?ї.

Відповідно до частини 3 статті 130 ЦПК України, якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, які проживають разом з нею. У такому випадку особа, якій адресовано повістку, вважається належним чином повідомленою про час, дату і місце судового засідання, вчинення іншої процесуальної дії.

Заяв із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та клопотань про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін до суду не надходило.

За правилами ст. 274 ЦПК України, справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження.

Аргументи учасників справи

19 травня 2023 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона позовні вимоги не визнала повністю. Вказала, що позивач за своїм віком та станом здоров?я є особою, яка підпадає під ознаки такої, що підлягає мобілізації згідно з Указом Президента України № 69/2022 від 24 лютого 2022 року, проте проживає в Республіці Польща. Жодної участі у вихованні сина, окрім сплати аліментів, позивач не приймає.

Вважає, що позивачем не надано доказів на підтвердження обставин погіршення його матеріального становища, наявність мінливого доходу, доказів про його доходи, працевлаштування тощо. Вказуючи на факт отримання нерегулярного і мінливого доходу, позивач не вживає заходів щодо пошуку гідного джерела доходу і з невідомих причин не повертається до України з метою працевлаштування або мобілізації на військову службу. Також зазначила, що позивачем не надано доказів про доходи його дружини ОСОБА_4 та необхідність її утримання.

Зауважила, що, не дивлячись на те, що позивач проживає в Республіці Польща, в даний час Миронівським ВДВС в Обухівському районі Київської області ЦМУМЮ (м. Київ) аліменти ОСОБА_1 нараховуються, виходячи із середнього заробітку по Україні за місцем реєстрації боржника (позивача по справі), а не із середнього заробітку по Республіці Польща, який становить 3311,08 злотих (22806,47 грн).

Фактичні обставини справи.

Судом встановлено такі обставини.

Сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Дитина проживає з матір`ю, кошти на її утримання з батька стягуються в примусовому порядку.

За судовим рішенням з позивача ОСОБА_1 на користь відповідача ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% встановленого прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 06 червня 2013 року до повноліття дитини.

Такі обставини підтверджуються даними рішення Миронівського районного суду Київської області у справі № 371/2353/13-ц від 08 січня 2014 року.

Позивач 14 вересня 2018 року зареєстрував шлюб з ОСОБА_4 , від вказаного шлюбу у нього народилася донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Вказані обставини підтверджуються даними свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого Шандрівською сілською радою Миронівського району Київської області 14 вересня 2018 року, довідкою про склад сім?ї № SO.5345.3.187.2022, виданою 06 червня 2022 року Міським управлінням в Мосіні, Республіка Польща, повним виписом свідоцтва про народження від 14 жовтня 2021 року, виданого Органом реєстрації громадянського стану у Познані, Республіка Польща.

Мотиви суду та застосовані норми права

Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити.

Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За змістом ст. 180 СК України, обов`язок надавати утримання неповнолітнім дітям, тобто дітям, які не досягли 18 років, покладається на батьків.

Способи виконання обов`язків батьків щодо утримання дитини за загальним правилом визначаються за домовленістю між ними. При відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на неповнолітню дитину та ненадання дитині утримання, той із батьків, з ким проживає дитина, має право на стягнення аліментів у судовому порядку.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згоди щодо утримання дитини сторонами не досягнуто, в зв?язку з чим аліменти стягуються з позивача в примусовому порядку, на підставі судового наказу у розмірі частини всіх видів заробітку.

За правилами ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Стаття 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.

Відповідно до принципу № 4 Декларації прав дитини, дитині мають належати права: на здорове зростання і розвиток, на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування.

Аналогічні положення закріплені частиною першою ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», згідно якої батьки мають право та зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний, моральний розвиток.

Статтею 8 вказаного Закону передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7 та ч. 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини.

Згідно правил ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України та вказані роз`яснення, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. У зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів за вимогою матері дитини може бути вирішено питання про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

З аналізу ст. 192 СК України й наданих Пленумом Верховного Суду України роз`яснень вбачається, що зміна розміру аліментів є правом, а не обов`язком суду, тобто суд, виходячи з конкретних обставин справи, може задовольнити позов про зміну розміру аліментів (повністю або частково) або відмовити в задоволенні позову.

При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки статті 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року № 6-143цс13.

З огляду на наведені положення закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліменті суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я.

Позивач зазначив, що наявність обов?язку з утримання ще однієї дитини та дружини, мінливість його доходу, він вважає тими обставинами, які мають значення для зменшення розміру аліментів.

Проте, позивачем не надано належних та допустимих доказів того факту, що його матеріальний стан погіршився з моменту ухвалення рішення суду про стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_3 . Також позивач не надав доказів про свій матеріальний стан чи відсутність доходу. Сам по собі факт народження у позивача другої дитини, не є підставою для зміни розміру аліментів, адже зміна сімейного стану позивача, а саме необхідність утримання іншої дитини, без підтвердження погіршення його матеріального становища, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів.

Згідно ст. ст. 7, 155 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини.

Як відповідач, так і позивач, в рівних частках повинні утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття, що разом із присудженою сумою аліментів забезпечить належне її утримання.

Висновки за результатами розгляду

Під час з`ясування характеру спірних правовідносин, предмету і підстав позову, наявності чи відсутності порушеного права чи інтересу та можливості його поновлення або захисту в обраний позивачем спосіб, суд дійшов наступних висновків.

Аналіз статей 12, 13, 81, 89 ЦПК України вказує на те, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, а також предмет та підстави позову, тягар доказування лежить на сторонах спору, сторона, яка звернулася до суду, повинна довести належними та допустимими доказами вимоги, що нею заявлені, суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів.

За таких обставин, звертаючись до суду з позовом саме на заявника покладається обов`язок з доведення належними, допустимими та достатніми доказами своїх позовних вимог з посиланням на матеріально-правову підставу своїх вимог.

Саме позивач мав довести в ході розгляду справи обставини, на які він посилається, як на такі, що впливають для визначення розміру аліментів або можуть бути підставою для зменшення розміру аліментів.

Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про зменшення розміру аліментів не є обґрунтованими. Судом не встановлено підстав для зміни розміру аліментів, які стягуються за судовим рішенням.

На виконання вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України, позивач не довів суду, що його матеріальний стан чи інші обставини, унеможливлюють виплату ним аліментів на утримання сина ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходів) до досягнення сином повноліття, що могло б бути підставою для зменшення розміру аліментів, визначеного рішенням суду.

На підставі викладеного та, враховуючи, що позивачем не було надано належних та допустимих доказів, які б свідчили, що в нього значно змінилось матеріальне становище та за своїм матеріальним станом або ж через стан здоров`я він не здатен сплачувати аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , в розмірі визначеному судовим рішенням, підстав для зменшення розміру аліментів у суду немає.

Визначений судовим рішенням розмір аліментів відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні ще одну неповнолітню дитину, без доведення погіршення його майнового становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини від шлюбу з відповідачем та суперечитиме її інтересам.

Щодо розподілу судових витрат

Відповідно до правил ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно вказаного правила, судовий збір, сплачений позивачем, поверненню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 76 - 81, 89, 95, 141, 229, 258, 259, 263 - 265, 268, 274, 279, 354, 355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , адреса зареєстрованого місця проживання: будинок під номером АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , адреса зареєстрованого місця проживання: будинок під номером АДРЕСА_2 .

Суддя підпис Л.О. Капшук

Згідно з оригіналом

Суддя Л.О. Капшук