ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2-о/753/479/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2023 року Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді КОЛЕСНИКА О.М.

при секретарі КОРОЛЬ Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи - Київська міська територіальна громада в особі Київської міської ради, Сьома Київська державна нотаріальна контора, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про встановлення факту належності заповіту

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту належності заповіту.

Заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 66 років помер ОСОБА_4 . Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно в тому числі на 1/2 частину будинку з мансардою та надвірними спорудами - два гаражі з погребами, два сараї, які розташовані на загальній ділянці загальною площею 0,0564 га по АДРЕСА_1 .

У встановлений законом порядок та строк ОСОБА_1 звернулась до Сьомої Київської державної нотаріальної контори із відповідною заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 за заповітом.

При цьому в заповіті прізвище ім`я та по - батькові заявника в заповіті зазначено « ОСОБА_5 ».

Помилка в заповіті складеним за життя ОСОБА_4 та підписаного останнім стало підставою для відмови ОСОБА_1 у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_4 , а тому ОСОБА_1 було відмовлено та видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 10 січня 2023 року.

Оскільки встановлення належності їй оригіналу заповіту необхідно для вчинення нотаріальної дії, та в будь - який інший спосіб встановити даний факт неможливо, заявник звернулася до суду із даною заявою.

Ухвалою судді Дарницького районного суд м. Києва від 27 червня 2023 року було відкрито провадження по даній справі та призначено судове засідання.

Заявник та заінтересовані особи в судове засідання не з`явилися, про розгляд справи були повідомлені належним чином, однак предстаником заявника та заінтересованими особами надано заяви про розгляд справи за відсутності їх відсутності.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 66 років помер ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, яке було видане Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) на бланку серії НОМЕР_1 .

Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно в тому числі на 1/2 частину будинку з мансардою та надвірними спорудами - два гаражі з погребами, два сараї, які розташовані на загальній ділянці загальною площею 0,0564 га по АДРЕСА_1 .

Спадщину після смерті ОСОБА_4 за заповітом прийняли три особи в рівних частках, а саме: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4 .

У встановлений законом порядок та строк ОСОБА_1 звернулась до Сьомої Київської державної нотаріальної контори із відповідною заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_4 .

Нотаріусом Сьомої Київської державної нотаріальної контори Гасс В.Ю. було відкрито спадкову справу №544/2022 від 03.08.2022 року.

Через визначений чинним законодавством термін ОСОБА_1 , як спадкоємиця за заповітом звернулась до Сьомої Київської державної нотаріальної контори із відповідною заявою в якій було зазначено прохання видати свідоцтва про право на спадщину на частину майна, яке належало померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 на ім`я ОСОБА_1 .

Відповідно до п. 4.12. Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів.

Відповідно до п.п.5.1 гл.10 розділу 2 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», при оформленні спадщини за заповітом нотаріус має надати правову оцінку заповіту, перевірити його реєстрацію у Спадковому реєстрі та чинність на момент смерті заповідача. Якщо наданий спадкоємцем заповіт не відповідає вимогам законодавства, нотаріус відмовляє в його прийомі.

Оскільки в заповіті зазначено «заповідаю - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , а в паспортах - « ОСОБА_7 » та ОСОБА_8 », тому згідно з п.1. ст..49 Закону України «Про нотаріат» нотаріус, який вчиняє нотаріальну дію, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо вчинення такої дії суперечить законодавству України.

Помилка в заповіті складеним за життя ОСОБА_4 та підписаного останнім стало підставою для відмови ОСОБА_1 у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом після його смерті, а тому ОСОБА_1 було видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 10 січня 2023 року.

Помилка в заповіті складеному 15 квітня 2013 року була допущена зневідомих заявнику причин.

Викладене свідчить про те, що при оформленні заповіту було допущено помилку в ПІБ « ОСОБА_1 », а саме прізвищі « ОСОБА_9 », як це зазначене в заповіті складеному 15 квітня 2013 року приватним нотаріусом КМНО Мельниченко Тетяною Борисівною, тоді як вірним є « ОСОБА_8 ».

При цьому ідентичність українського запису особового прізвища « ОСОБА_8 » та « ОСОБА_9 » в офіційних документах підтверджується експертним висновком Українського бюро лінгвістичних експертиз №056/858-n/2 від 05 вересня 2022 року.

За приписами ст. ст.76 - 81 ЦПК доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін; докази повинні бути належними, тобто містити інформацію щодо предмету доказування; обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи немайнових прав.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п. 1 Постанови від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

З огляду на наведене, оцінивши надані заявником докази, суд приходить до висновку що вимоги заяви обґрунтовані та знайшли своє підтвердження, а тому заява підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись стст. 3, 10, 76-81, 293-294, 315, 319 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи - Київська міська територіальна громада в особі Київської міської ради, Сьома Київська державна нотаріальна контора, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про встановлення факту належності заповіту - задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_1 заповіту від 15 квітня 2013 року складеного ОСОБА_4 в частині яка стосується ОСОБА_1 , а саме, що прізвище « ОСОБА_9 », як це зазначене в заповіті складеному 15 квітня 2013 року приватним нотаріусом КМНО Мельниченко Тетяною Борисівною зі слів ОСОБА_4 та зареєстрованому в реєстрі за №1175 та в паспорті ОСОБА_1 НОМЕР_2 виданим 30 жовтня 2001 року Харківським РУ ГУ МВС України в м. Києві, є ідентичними.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржене позивачем до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

СУДДЯ: КОЛЕСНИК О.М.