Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.08.2023 Справа №607/8590/23

місто Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Герчаківської О. Я.,

за участю секретаря судового засідання Крук А. В.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні у судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до відповідачки ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 23 вересня 2010 року між сторонами було зареєстровано шлюб, актовий запис № 1549, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 23 вересня 2010 року. В шлюбі народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 15 квітня 2011 року. По причині постійних непорозумінь зумовлених різницею характерів, різних поглядів на сімейне життя, взаємних прав та обов`язків подружжя, сторони не підтримують належних сімейних відносин. Численні спроби примирення не принесли ефективного результату, сім`я не була такою, як очікував позивач і фактично припинила своє існування. Подальше збереження даного шлюбу буде мати негативні наслідки для сторін та спільної дитини.

Причиною суперечок стало також те, що відповідачка має намір і бажання виїхати на постійне місце проживання до Канади, а позивач та син цього не хочуть. Відтак ОСОБА_1 просив про залишення сина ОСОБА_3 проживати разом із батьком.

Ухвалою судді від 17 травня 2023 року відкрито провадження у цивільній справі № 607/8590/23. Постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, його представник, адвокат Братівник І. В. подав заяву, у якій просив справу розглядати за їх відсутності, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, подала суду заяву, у якій просила розгляд цивільної справи проводити за її відсутності, позовні вимоги визнала повністю, просила розірвати шлюб. Не заперечила щодо залишення сина проживати разом із батьком.

Частини 1, 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) визначають, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

У зв`язку з неявкою учасників справи, з підстав передбачених ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши та оцінивши докази, суд встановив наступні обставини справи.

Як вбачається з свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , сторони 23 вересня 2010 року зареєстрували шлюб, про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції складено відповідний актовий запис № 1549.

У шлюбі в сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 15 квітня 2011 року.

Згідно довідки ОСББ «ОСТРОЗЬКОГО-ЛИПОВА» від 06 червня 2023 року, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 фактично проживають в АДРЕСА_1 .

Судом встановлено, що між подружжям погіршилися відносини, вони не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбних стосунків. Сумісне життя подружжя є неможливим, шлюб існує лише формально, і тому його доцільно розірвати, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення.

За змістом ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Відповідно до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення.

Враховуючи викладенні обставини в їх сукупності, зважаючи на те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідачка не заперечила щодо розірвання шлюбу, з огляду на засади добровільності шлюбу, суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

У разі укладення визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову (ч. 1 ст. 142 ЦПК України).

Так, як відповідачка визнала позов, подавши суду відповідну заяву, слід повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору - 536,80 грн.

Вирішуючи питання про залишення проживаня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із батьком після розірвання шлюбу, суд виходить із наступного.

Так, під час вирішення питання про визначення місця проживання дитини, участь органу опіки та піклування є обов`язковою, а позивач до заяви про визначення місця проживання дитини повинен надати висновок органу опіки та піклування про доцільність проживання дитини з одним із батьків, характеристики з місця проживання, роботи, місця навчання дитини (гуртків), медичні довідки (судом обов`язково враховується стан здоров`я як батьків, так і дитини), довідки про доходи (інші документи, які підтверджують матеріальне становище заявника), акти обстеження житлово-побутових умов, документи, що підтверджують право власності на житло.

За загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу.

Лише за наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини.

Таких правових висновків дійшов Верховний суд у своїй постанові від 15 січня 2020 року у справі № 200/952/18.

Ураховуючи, що матеріали справи не містять доказів про наявність спору між сторонами щодо визначення місця проживання дитини, втім позивачем заявлено вимогу про залишення проживання спільного сина разом із ним після розірвання шлюбу, відповідачка не заперечила щодо вказаної вимоги, то у розрізі заявлених вимог в межах розгляду даної цивільної справи судом не вирішується питання про визначення місця проживання спільних дітей, судом вирішується лише питання про залишення проживання дитини з тим із батьків після розірвання шлюбу, з ким наразі дитина проживає, відтак суд доходить висновку про залишення ОСОБА_3 проживати разом із батьком.

При цьому, у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 161 Сімейного кодексу України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Суд роз`яснює, що у разі виникнення спору щодо визначення місця проживання спільної дитини, такий спір вирішується у порядку ч. 1 ст. 161 Сімейного кодексу України.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 76-78, 142, 206, 247, 258-268, 273, 352-355 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 110, 112, 113 Сімейного кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , зареєстрований 23 вересня 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис № 1549.

Залишити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживати разом із батьком.

Стягнути з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість),80 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_3 .

Головуючий суддя О. Герчаківська