П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2 серпня 2023 року місто Київ

справа № 758/3129/22

провадження №22-ц/824/9174/2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М., за участю секретаря судового засідання - Онопрієнко К.С.

сторони:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Крона"

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Раєцьким Андрієм Олександровичем та апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Крона", подану адвокатом Бородкіним Дмитром Івановичем,

на додаткове рішення Подільського районного суду м.Києва від 30 березня 2023 року, ухвалене у складі судді Ковбюасюк О.О.,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Подільського районного суду м.Києва від 9 березня 2023 року прийнято відмову ОСОБА_1 від позову до ПрАТ " СК "Крона" про стягнення невиплаченої вихідної допомоги, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та моральної шкоди. Закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ПрАТ "СК "Крона" про стягнення невиплаченої вихідної допомоги, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та моральної шкоди.

Додатковим рішенням Подільського районного суду м.Києва від 30 березня 2023 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ " СК "Крона" витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн.

Не погоджуючись з додатковим рішенням суду, представник відповідача ПрАТ "СК "Крона" - адвокат Бородкін Д.І. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати додаткове рішення Подільського районного суду м.Києва від 30 березня 2023 року, ухвалити нове додаткове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу адвоката в повному обсязі у сумі 89 047,15 грн.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що ухвалюючи додаткове рішення, суд першої інстанції фактично прийняв до уваги лише участь представника відповідача Бородкіна Д. І. у судових засіданнях від 5 липня 2022 року, 9 березня 2023 року та 30 листопада 2022 року, зменшивши при цьому вартість послуг за участь у таких засіданнях без визначення підстав такого зменшення.

Для комплексного представництва інтересів відповідача з розгляду справи, його представник вчинив ряд дій правового характеру, що зазначені у звітах про надання правової допомоги за договором №б/н від 16 лютого 2022 року та актах прийому-передачі наданої правової допомоги, доданих до заяви про компенсацію витрат на правову допомогу.

Суд не врахував, що понесення відповідачем ПрАТ "СК "Крона" витрат стало наслідком зловживання ОСОБА_1 своїм правом на звернення до суду. Заявлений позов є очевидно безпідставним, необгрунтованим та його підстави суперечать подальшій поведінці самого позивача.

В позовній заяві позивач фактично ототожнив припинення повноважень посадової особи та звільнення, хоча цілком очевидно, що це різні правові категорії. На цьому наголосив і Київський апеляційний суд у постанові від 30 листопада 2022 року в цій справі.

Представникам ОСОБА_1 і самому позивачу було відомо, що її не могло бути звільнено з роботи на час подання позову, оскільки вона перебувала у відпустці по догляду за дитиною. Доказом такої обізнаності є те, що в січні-лютому 2023 року (під час розгляду справи), ОСОБА_1 власноручно підписано та подано ПрАТ "СК "Крона" заяву про переривання відпустки та заяву про звільнення.

Поданий позов був очевидно безпідставним та штучним, що свідчить про зловживання позивачем своїми процесуальними правами.

Метою поданого позову було створення перешкод діяльності відповідача, вимушення його нести витрати, пов`язані з розглядом справи в суді з метою сплати позивачу певних грошових сум. Внаслідок таких дій відповідач ПрАТ "СК "Крона" вимушений був понести витрати на правову допомогу в розмірі 89 047,15 грн.

Рішення суду про зменшення процесуальних витрат відповідача майже в дев`ять разів є несправедливим по відношенню до відповідача та незаконним.

Відповідач вчиняв усіх залежних від нього дій для врегулювання спору, зокрема в позасудовому порядку. Отримавши в лютому 2022 року вимогу від представників позивача, ПрАТ "СК "Крона" було ініційовано та проведено зустріч з представниками Позивача для врегулювання спору, запропоновано шляхи врегулювання. Зокрема, під час зустрічі було запропоновано провести аудит діяльності ОСОБА_1 на посаді Генерального директора та у разі підтвердження аудитом правомірності та обґрунтованості її дій, відповідач погоджувався сплатити погоджену сторонами суму компенсації. Позивачем не було надано будь-якої офіційної відповіді щодо пропозиції ПрАТ "СК "Крона", а замість цього, в квітні 2022 року подано позов до суду.

В подальшому, ОСОБА_1 подано заяву про звільнення, в якій просила виплатити їй вихідну допомогу на підставі ст. 44 КЗпП України в розмірі шестимісячного заробітку та компенсацію за невиплачену відпустку в кількості 26 календарних днів.

Не зважаючи на те, що ст. 44 КЗпП України застосовується при звільненні з ініціативи роботодавця (зокрема на підставі п. 5 ч. 1 ст. 41 КЗпП України), з метою якнайшвидшого врегулювання спору, відповідачем виплачено позивачу кошти, про які вона просила в поданій нею заяві.

Відповідач ПрАТ "СК "Крона" погоджувався на підписання, запропонованої позивачем мирової угоди, однак не погоджувався з положенням про відсутність претензій до ОСОБА_1 , оскільки аудит її діяльності проведено не було. Жодні претензії відповідача до позивача не були предметом розгляду у справі. На думку, відповідача, через це ОСОБА_1 відмовилась від підписання мирової угоди, а замість цього, подала заяву про відмову від позову.

Відповідач ПрАТ "СК "Крона" погоджувався з запропонованою ОСОБА_1 умовою мирової угоди щодо нерозподілу понесених сторонами судових витрат, та висунув пропозицію сплати позивачем суми рівної третині понесених відповідачем витрат на потреби Збройних сил України. З цим ОСОБА_1 також не погодилась.

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Раєцький А.О. не погоджуючись з додатковим рішенням суду подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати додаткове рішення та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити повністю у стягненні з позивача ОСОБА_1 на користь ПрАТ "СК "Крона" судових витрат на правничу допомогу понесених відповідачем.

ОСОБА_1 звернулася з позовом до ПрАТ "СК " Крона" про стягнення невиплаченої вихідної допомоги, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та моральної шкоди.

Позов був заявлений з підстав того, що відповідач ПрАТ "СК "Крона" своїм рішенням (протокол Наглядової ради № 14/21 СК Крона від 20 грудня 2021 року) припинив повноваження Генерального директора ОСОБА_1, що не оскаржувалося останньою.

Таке припинення повноважень зумовило правові наслідки, передбачені Статутом Товариства та контрактом з ОСОБА_1 , - сам факт наявності такого рішення припинив дію Контракту та трудові відносини з ПрАТ "СК "Крона", що має наслідком виплату на підставі ст. 44 КЗпП вихідної допомоги у розмірі не менше ніж шестимісячний середній заробіток, чого відповідач не зробив.

Під час цих подій, колишня директора Товариства ОСОБА_3 запропонувала позивачці закрити всі формальності до кінця січня 2023. В процесі переговорів позивачка озвучила про готовність відмовитися від позову, якщо сторони не досягнуть консенсусу щодо форми припинення спору.

Врешті після переговорів позивачка вирішила пристати на пропозицію Товариства та фактично прийняти визнання позовних вимог в частині, відмовившись від похідних вимог. До цього призвело і постійне затягування справи відповідачами, і умисне формальне невизнання факту припинення повноважень, хоча в позасудовій комунікації ніхто цього не заперечував, а також визнавали реальне припинення діяльності компанії та неможливість формально завершити процедуру звільнення позивачки, яка була предметом спору.

Не досягнувши домовленості щодо змісту мирової угоди, позивач вчинила саме як вимагала ОСОБА_3 , та написала усі запропоновані нею заяви.

Причиною відмови від позову стало часткове задоволення відповідачем вимог (звільнення саме через припинення її повноважень на підставі рішення Наглядової Ради виплата вихідної допомоги), та готовність позивачки до взаємних поступок, озвучених під час переговорів (відмова від решти похідних позовних вимог).

Позивач не погоджується із додатковим рішенням суду та вважає, що суд безпідставно стягнув з неї витрати відповідача. Суд не врахував що існують підстави, з яких ці витрати мають покладатися на учасника який їх поніс незалежно від результату розгляду справи.

Заявлені витрати у цій справі мають ознаки зловживання процесуальними правами. Зокрема, відповідач заявив до компенсації вдвічі більшу суму судових витрат, ніж орієнтовний розрахунок (у відзиві товариство вказало 40 000 грн.); представник відповідача завищив власні погодинні ставки в порівнянні з іншими справами цього ж Адвокатського об`єднання; включив до витрат суми, які процесуально неможливо відшкодувати в суді першої інстанції, а саме: 14047,15 грн. на досудовому етапі та 19 500 грн. витрат в суді апеляційної інстанції, де ухвалено рішення не на користь відповідача.

Крім того, спір виник внаслідок неправильних дій сторони відповідача ПрАТ "СК "Корона", які мали б вчинятись на виконання рішення Наглядової ради від 20 грудня 2021 ркоу щодо припинення повноважень ОСОБА_1 , як Генерального директора товариства.

Правова підстава припинення її повноважень рішенням Наглядової ради Товариства - п. 12.29.13 та 13.9 Статуту та ст. 99 ЦК України, які передбачають як припинення, так і тимчасове відсторонення від виконання повноважень як окремі самостійні правові механізми.

Відповідно подальше прийняття наказу про звільнення ОСОБА_1 саме на підставі п.5, ч.1 ст. 41 КЗпП України (припинення повноважень посадових осіб) з виплатою вихідної допомоги без прийняття іншого рішення Наглядовою радою чи Загальними зборами Товариства підтверджує, що відповідач фактично вирішив основний спір та вчинив дії, які від нього вимагала позивач.

Сторони дійсно мали намір вирішити спір підписавши мирову угоду, але не досягли домовленостей щодо її змісту. Погодження мирової угоди затягнулося майже на місяць, пропозиції представника суперечили усім попереднім обговоренням: відповідач наполягав виключити з тексту мирової угоди формулювання про відсутність претензій до позивачки, крім того висунув вимогу, що підписання мирової можливе лише, якщо позивачка перерахує 35 000 грн. на спеціальний рахунок для збору коштів на підтримку Збройних Сил України.

Суд першої інстанції взагалі ці обставини не врахував, дійшовши помилково висновку, що є правові підстави покласти судові витрати відповідача на позивачку.

Для розподілу судових витрат за рахунок ОСОБА_1 за наслідками закриття провадження суд має встановити які необґрунтовані дії позивача призвели до виникнення спору та понесення відповідачем судових витрат.

ЦПК України не містить норм, які б встановлювали критерії визначення необґрунтованості дій позивача, однак очевидно, що під такими діями не можна розуміти реалізацію позивачем своїх процесуальних прав.

Отже відповідач, звертаючись із заявою про розподіл витрат за наслідками закриття провадження, повинен довести, які саме необґрунтовані дії здійснила позивачка в ході розгляду справи та в чому вони полягали. Заява ПрАТ "СК "Крона" не містить такого обґрунтування і доказів.

Відмова від позову є практична реалізація принципу диспозитивності цивільного судочинства, адже саме учаснику справи належить право розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

У даному випадку відповідачем не доведено недобросовісність дій позивачки ОСОБА_1 , яка подала позовну заяву, оскільки вона реалізувала своє право на звернення до суду, однак самостійно прийняла рішення в межах принципу диспозитивності про відмову від позову, усвідомлюючи наслідки такої відмови, і чому передували переговори та часткове задоволення вимог самим відповідачем.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача - адвокат Бородкін Д.І. заперечував проти доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 ..

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Раєцький А.О. заперечував проти доводів апеляційної скарги представника відповідача ПрАТ "СК " Крона" - адвоката Бородкіна Д.І.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Раєцький А.О. доводи своєї апеляційної скарги підтримав в повному обсязі, просив апеляційну скаргу задовольнити, додаткове рішення суду першої інстанції скасувати, відмовити у задоволенні заяви представника ПрАТ " СК "Крона" про стягнення витрат на правничу допомогу в повному обсязі. Заперечував проти доводів апеляційної скарги представника відповідача ПрАТ "СК "Крона"- адвоката Бородкіна Д.І., просив у задоволенні апеляційної скарги відмовити.

В судове засідання представник відповідача ПрАТ "СК "Крона" - адвокат Бородкін Д.І. не з`явився будучи повідомленим про день та час розгляду справи шляхом направлення судового повідомлення на електронну адресу зазначену в його апеляційній скарзі /том №2, а.с. 215,224/.

За таких обставин колегія суддів вважала за можливе розглянути справу у відсутність учасника справи, який не з`явився, відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді Шкоріної О.І., вислухавши пояснення представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Раєцького А.О., перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі судового рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга представника відповідача ПрАТ "СК "Корона" - адвоката Бородкіна Д.І. не підлягає задоволенню, а апеляційна скарга представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Раєцького А.О. підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як убачається з матеріалів справи, у квітні 2022 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ПрАТ "СК "Крона" про стягнення невиплаченої вихідної допомоги, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та моральної шкоди.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 2 травня 2022 року відкрито провадження в справі та призначено її до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 5 липня 2022 року закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ПрАТ "СК "Крона" про стягнення невиплаченої вихідної допомоги, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та моральної шкоди. Закриваючи провадження у справі, суд дійшов висновку що спір пов`язаний з управлінням юридичною особою, тобто є корпоративним, тому підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Постановою Київського апеляційного суду від 30 листопада 2022 року апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Раєцького А.О. задоволено, ухвалу Подільського районного суду м.Києва від 5 липня 2022 року скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

9 березня 2023 року представником позивача ОСОБА_1 - адвокат Раєцький А.О. подано до суду заяву про відмову від позовних вимог та закриття провадження у справі. Заява обґрунтована тим, що на початку січня 2023 року, директор Галина Кім зв`язалася з ОСОБА_1 з пропозицією закрити всі формальності, оскільки до кінця січня в компанії відбудуться зміни. В ході переговорів, які до спливу цього строку зайшли в глухий кут, позивачка погодила з товариством виплату вихідної допомоги. Врешті, 1 лютого 2023 року відповідач перерахував позивачу 131571,79 грн., але сторони не змогли погодити текст мирової угоди. 23 червня 2022 року акціонери товариства вирішили припинити здійснення страхової діяльності ПрАТ "СК "Крона" без припинення товариства, як юридичної особи. 30 вересня 2022 року НБУ, як регулятор, надав дозвіл ПрАТ " СК "Крона" на припинення страхової діяльності. 25 листопада 2022 року НБУ анулював (відкликав) всі ліцензії на здійснення страхової діяльності ПрАТ "СК "Крона" та виключив із Держав6ного реєстру фінансових установ. У подальшому позачергові загальні збори товариства прийняли рішення змінити Статут, види діяльності товариства, обрали нового Генерального директора товариства та схвалили правочини, у т.ч. які мають ознаки правочину із заінтересованістю, з відчуженням нерухомого майна.

Ухвалою Подільського районного суду м.Києва від 9 березня 2023 року прийнято відмову ОСОБА_1 від позову до ПрАТ " СК "Крона" про стягнення невиплаченої вихідної допомоги, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та моральної шкоди. Закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ПрАТ "СК "Крона" про стягнення невиплаченої вихідної допомоги, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та моральної шкоди.

Додатковим рішенням Подільського районного суду м.Києва від 30 березня 2023 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ " СК "Крона" витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн.

Стягуючи з позивача ОСОБА_1 на користь відповідача ПрАТ "СК "Крона" витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн., суд першої інстанції виходив із критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Врахував характер виконаної адвокатами роботи, принцип співмірності та розумності судових витрат.

Суд апеляційної інстанції не може погодитись з таким висновком суду, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 3 ст. 142 ЦПК України передбачено, що у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Згідно із частиною 5 статті 142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Частиною 6 статті 142 ЦПК України встановлено, що у випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу.

Згідно із роз`ясненнями п. 38 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. В інших випадках закриття провадження у справі, а також у разі залишення заяви без розгляду відповідач має право заявити вимоги про відшкодування здійснених ним витрат, пов`язаних із розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. У такому разі заявлені вимоги розглядаються у цій же справі одночасно із вчиненням наведених процесуальних дій. Розмір відшкодування доводить відповідач. При цьому саме по собі пред`явлення позову не може свідчити про необґрунтовані дії позивача.

Тобто, для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідач повинен довести, що вони відбулися внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

При цьому, у відповідності до ч. 9 ст. 141 ЦПК України, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

З аналізу зазначених норм вбачається, що обов`язковою умовою є зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони.

Відповідно до ч. 2 ст. 44 ЦПК України залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема:

1) подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення;

2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями;

3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер;

4) необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою;

5) укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі.

Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання (ч. 3 ст. 44 ЦПК).

Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом (ч. 4 ст. 44 ЦПК).

З системного тлумачення положень частин п`ятої, шостої статті 142, частини дев`ятої статі 141 ЦПК України виходить, що необґрунтовані дії позивача як підстава для компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідно до частини п`ятої статті 142 ЦПК України, передбачають свідомі недобросовісні дії позивача, які свідчать про зловживання процесуальними правами.

Згідно з частиною 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим статтями 55, 124 Конституції України, є безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову.

Саме по собі звернення з позовом до суду не свідчить про необґрунтованість дій позивача, оскільки зазначене є диспозитивним правом позивача, передбачене процесуальним законодавством і не містить таких обмежень, а тому для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених судових витрат відповідачеві необхідно довести, а суду встановити, які саме дії позивача при зверненні до суду чи під час розгляду справи по суті є необґрунтованими та у чому вони виражені.

Як убачається з матеріалів справи, представник відповідача ПрАТ " СК "Крона" - адвокат Бородкін Д.І., заявляючи вимоги про компенсацію здійснених відповідачем витрат, не посилався на необґрунтовані дії позивача ОСОБА_1 , яка відмовилась від позовних вимог/ том №2, а.с. 96-98/, а таке обґрунтування надає лише в апеляційній скарзі.

Колегія суддів дійшла висновку про те, що відповідачем не доведено, а судом не встановлено дій позивача в ході розгляду справи, які слід вважати необґрунтованими та в чому їх прояв, а матеріали справи не містять доводів і доказів необґрунтованості дій позивача, здійснених останньою в ході розгляду справи.

Крім того, судом не встановлено, що позов ОСОБА_1 був штучно поданий з метою створення перешкод діяльності відповідача.

Оскільки цивільним процесуальним законодавством передбачено право позивача на відмову від позову за його заявою, сама по собі відмова від позову не є необґрунтованими діями позивача.

Отже без доведення недобросовісних та необґрунтованих дій позивача, висновок суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення на користь відповідача його витрат на професійну правничу допомогу не можна вважати правильним.

За таких обставин, додаткове рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні заяви представника ПрАТ "Страхова компанія "Крона" про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст. ст. 142, 367, 374, 376, 382 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Крона", подану адвокатом Бородкіним Дмитром Івановичем, - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Раєцьким Андрієм Олександровичем,- задовольнити.

Додаткове рішення Подільського районного суду м.Києва від 30 березня 2023 року скасувати.

У задоволенні заяви Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Крона" про стягнення витрат на професійну правничу допомогу відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Постанова складена 3 серпня 2023 року.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: Л.Д. Поливач

А.М.Стрижус