Провадження № 2/554/6411/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 липня 2023 року м.Полтава

Октябрський районний суд м.Полтави

у складі: головуючого судді Чуванової А.М.,

за участю секретаря Проскурня Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Полтава цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за розпискою,-

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2021 рокупозивач ОСОБА_1 звернувся до Московськогорайонного суду м.Харкова із позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за розпискою, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь борг за договором позики у розмірі 6300 доларів США, що є еквівалентом 171 673,11 гривень та судові витрати.

В обґрунтування вимог позивач зазначив, що 07.07.2021 року між ним та відповідачем було укладено договір позики терміном до 01.08.2021 року. На підтвердження укладення договору позики та його умов була представлена відповідна розписка від 07.07.2021 року на суму 6300 доларів США, що на момент надання позики за курсом НБУ (27,2407 грн./дол.США) складає 171 673,11 гривень. Згідно з умовами договору відповідач зобов`язався повернути суму позики у строк до 01.08.2021 року , але це зобов`язання відповідач не виконав і отримані грошові кошти у належний строк не повернув.

Ухвалою Московськогорайонного суду м.Харкова від 03.09.2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до розпорядження Верховного Суду від 08.03.2022 року №2/0/9/-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану», змінено територіальну підсудність Московськогорайонного суду м.Харкова на Октябрський районний суд м.Полтави.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, головуючим по справі визначено суддю Чуванову А.М.

Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 28.04.2023 року прийнято до провадження цивільну справу, вирішено розгляд проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін.

Позивач ОСОБА_1 до суду не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву, в якій просить про розгляд справи у відсутність, та задоволення позову у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про місце та час слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відповідач не подав до суду відзив.

Суд вважає можливим, у відповідності до ст.ст.211,223 ЦПК України, розглянути справу у відсутність учасників справи, на підставі наявних у справі даних і доказів.

Оскільки, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як вбачається з матеріалів справи, 07.07.2021 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики терміном до 01.08.2021 року, відповідно до умов якого позикодавець передав у власність позичальнику, а позичальник прийняв грошові кошти у сумі 6300 доларів США, що на момент надання позики за курсом НБУ (27,2407 грн./дол. США) складає 171 673,11 гривень, та строком виконання до 01.08.2021 року (а.с.6 - розписка).

Позивач стверджує, що відповідач не виконав боргове зобов`язання, не повернув грошові кошти, а тому повинен сплатити йому суму боргу у розмірі 6300 доларів США, що є еквівалентом 171 673,11 гривень.

Суд вважає доводи позивача підставними, порушене право позивача підлягає захисту, виходячи з наступного.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Цивільний кодекс України (далі - ЦК України) у статтях 3, 6, 203, 626, 627 визначає загальні засади цивільного законодавства, зокрема, поняття договору і свободи договору та формулює загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину).

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частинами 1, 2 статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами.

За змістом ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Відповідно до статті 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Договір позики за своєю юридичною природою є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов`язанням повернення) певної грошової суми, так і дата її отримання, що узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України від 11 листопада 2015 року у справі № 6-1967цс15.

Отже, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Згідно з частиною 1 статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до частини 1 статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Згідно зі статтею 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору (ст. 526 ЦК України).

Одним із способів припинення зобов`язання відповідно до статті 599 ЦК України є його виконання, проведене належним чином.

Укладений між сторонами договір позики підтверджує факт отримання ОСОБА_2 від ОСОБА_1 грошових коштів у позику (борг) в розмірі 6300 доларів США, що на момент надання позики за курсом НБУ (27,2407 грн./дол. США) складає 171 673,11 гривень, які відповідач зобов`язався повернути у відповідний строк - до 01.08.2021 року (а.с.4 розписка).

Уклавши договір позики, на умовах, викладених у письмовій розписці, відповідач тим самим засвідчив свою згоду та взяв на себе зобов`язання виконувати умови, які були закріплені в договорі.

Належних і допустимих доказів на підтвердження того, що вказані в договорі позики грошові кошти були повернуті позикодавцю у строк, обумовлений в договорі, відповідачем до суду надано не було. На оригіналі розписки від 07.07.2021 року відсутні будь-яківідмітки про повернення боргу.

Ураховуючи вищевикладені обставини справи та норми матеріального права, суд вважає, задовольнити позов та стягнути на користь позивача з відповідача борг у розмірі 6300 доларів США, що є еквівалентом 171 673,11 гривень не повернутої позики.

Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судом задоволені позовні вимоги повністю, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1716,73 гривень.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.12,13,81,141, 211,259,263-265,268, ЦПК України, ст.ст.11,16,1046,1049 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за розпискою задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової кратки платника податків: НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової кратки платника податків: НОМЕР_2 , борг за договором позики у розмірі 6300 доларів США, що є еквівалентом 171 673,11 гривень, а також повернення витрат на сплату судового збору в сумі 1716,73 грн.

Рішення може бути оскаржене на підставі ч. 1 ст. 354 ЦПК України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги у тридцяти денний строк з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової кратки платника податків: НОМЕР_2 ;

відповідач: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової кратки платника податків: НОМЕР_1 .

Суддя А.М.Чуванова