Провадження № 2/756/698/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2023 року Оболонський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Шевчука А.В.,

секретаря - Демченко І.В.,

за участі: представника позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - Маєвської Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Загальноосвітнього навчального закладу І-ІІІ ступенів «Гімназія №257 «Синьоозерна», третя особа: Управління освіти Подільської районної в м. Києві державної адміністрації, про визнання протиправним наказу про відсторонення від роботи,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2021 року позивач ОСОБА_2 звернулася до Оболонського районного суду м. Києва із позовом до Загальноосвітнього навчального закладу І-ІІІ ступенів «Гімназія №257 «Синьоозерна» Подільського району м. Києва, третя особа: Управління освіти Подільської районної в м. Києві державної адміністрації, про визнання протиправним наказу про відсторонення від роботи та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позову позивач вказувала, що працює у відповідача на посаді вчителя англійської мови, яка належно виконує свої обов`язки згідно посадової інструкції, трудову дисципліну не порушувала.

Позивач вказує, що 08.11.2021 року відповідач відсторонив її від роботи, на підставі Наказу № 56-к від 08.11.2021 про відсторонення від роботи працівника, що відмовився (ухиляється) від вакцинації проти COVID-19.

Позивач з оскаржуваним наказом не згодна, на її думку, оскаржуваний наказ є протиправним та підлягає скасуванню, а відсторонення її від роботи без збереження заробітної плати є незаконним.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, позов просив задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позовних вимог в повному обсязі, вказував що директор Загальноосвітнього навчального закладу І-ІІІ ступенів «Гімназія №257 «Синьоозерна» відповідно до діючого законодавства була зобов`язана відсторонити позивача від роботи відтак як ОСОБА_2 будучи вчителем закладу загальної середньої освіти, не пройшла обов`язкове щеплення проти COVID-19.

Заслухавши пояснення учасників, повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд встановлено наступне.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 працює у Загальноосвітньому навчальному закладі І-ІІІ ступенів «Гімназія №257 «Синьоозерна» на посаді вчителя англійської мови.

04.10.2021 року на сайті МОЗ України було опубліковано прийнятий Наказ МОЗ України «Про затвердження Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням» №2153 від 04.10.2021 року, який містив такі положення: «Обов`язковим профілактичним щепленням проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, підлягають працівники:

- центральних органів виконавчої влади та їх тереторіальних органів;

- місцевих державних адміністрацій та їх структурних підрозділів;

- закладів вищої, післядипломної, фахової передвищої, професійної (професійно-технічної), загальної середньої, у тому числі спеціальних, дошкільної, позашкільної освіти, закладів спеціалізованої освіти та наукових установ незалежно від типу та форми власності».

26.10.2021 року позивача повідомлено, що на підставі Наказу МОЗ України від 04.10.2021 року № 2153 «Про затвердження переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням» та пункту 41-б Постанови КМ України №1236 від 09.12.2020 року необхідно надати документ, який підтверджуватиме наявність профілактичного щеплення від COVID-19.

Наказом директор Загальноосвітнього навчального закладу І-ІІІ ступенів «Гімназія №257 «Синьоозерна» № 56-к від 08.11.2021 року ОСОБА_2 , вчителя англійської мови, відсторонено від роботи без збереження заробітної плати з 08.11.2021 року на час відсутності щеплення проти COVID-19, в якому зазначено: «Керуючись статтею 46 КЗпП, частиною 2 статті 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» від 06 квітня 2000 р. №1645 - III, наказом МОЗ «Про затвердження переліку професій виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням» від 04.10.2021 № 2153, пунктом 41-6 Постанови КМУ від 09.12.2020 №1236 НАКАЗУЮ: Відсторонити ОСОБА_2 , вчителя англійської мови, від роботи без збереження заробітної плати з 08.11.2021 року на час відсутності щеплення проти COVID-19. Підстава: «повідомлення про обов`язкове профілактичне щеплення проти COVID-19 від 26.10.2021 №97».

Спір між сторонами виник з приводу законності наказу відповідача про відсторонення позивача від виконання покладених на неї обов`язків через не надання доказів вакцинації та не надання медичної документації проти абсолютних протипоказань щодо такої.

Кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. При цьому держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю (стаття 43 Конституції України).

Відповідно до частини першої статті 46 КЗпП України відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається у разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; відмови або ухилення від обов`язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством.

Згідно з пунктами «б», «г» статті 10 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» (далі - Закон № 2801-XII) громадяни України зобов`язані у передбачених законодавством випадках проходити профілактичні медичні огляди і робити щеплення; виконувати інші обов`язки, передбачені законодавством про охорону здоров`я.

Частиною першою cтатті 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» (далі - Закон № 1645-ІІІ) передбачено, що профілактичні щеплення проти дифтерії, кашлюка, кору, поліомієліту, правця, туберкульозу є обов`язковими і включаються до календаря щеплень.

Працівники окремих професій, виробництв та організацій, діяльність яких може призвести до зараження цих працівників та (або) поширення ними інфекційних хвороб, підлягають обов`язковим профілактичним щепленням також проти інших відповідних інфекційних хвороб. У разі відмови або ухилення від обов`язкових профілактичних щеплень у порядку, встановленому законом, ці працівники відсторонюються від виконання зазначених видів робіт (речення перше та друге частини другої статті 12 Закону № 1645-ІІІ).

Наказом МОЗ від 04 жовтня 2021 року № 2153 затверджено Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням (далі - Перелік № 2153). У первинній редакції до цього переліку ввійшли: працівники центральних органів виконавчої влади та їх територіальних органів; місцевих державних адміністрацій та їх структурних підрозділів; закладів вищої, післядипломної, фахової передвищої, професійної (професійно-технічної), загальної середньої, у тому числі спеціальних, дошкільної, позашкільної освіти, закладів спеціалізованої освіти та наукових установ незалежно від типу та форми власності.

Наказом МОЗ від 01 листопада 2021 року № 2393 «Про затвердження змін до Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням», який набрав чинності 09 грудня 2021 року, Перелік № 2153 було доповнено пунктами 4-6, відповідно до яких у Перелік увійшли також працівники: підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління центральних органів виконавчої влади; установ і закладів, що надають соціальні послуги, закладів соціального захисту для дітей, реабілітаційних закладів; підприємств, установ та організацій, включених до Переліку № 83.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20 жовтня 2021 року № 1096 постанову Кабінету Міністрів України № 1236 було доповнено пунктом 41-6, відповідно до якого керівникам державних органів (державної служби), керівникам підприємств, установ та організацій доручено забезпечити:

1) контроль за проведенням обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 працівниками та державними службовцями, обов`язковість профілактичних щеплень яких передбачена Переліком № 2153;

2) відсторонення від роботи (виконання робіт) працівників та державних службовців, обов`язковість профілактичних щеплень проти COVID-19 яких визначена переліком та які відмовляються або ухиляються від проведення таких обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 відповідно до статті 46 КЗпП України, частини другої статті 12 Закону № 1645-ІІІ та частини третьої статті 5 Закону України «Про державну службу», крім тих, які мають абсолютні протипоказання до проведення таких профілактичних щеплень проти COVID-19 та надали медичний висновок про наявність протипоказань до вакцинації проти COVID-19, виданий закладом охорони здоров`я;

3) взяття до відома, що:

- на час такого відсторонення оплата праці працівників та державних службовців здійснюється з урахуванням частини першої статті 94 КЗпП України, частини першої статті 1 Закону України «Про оплату праці» та частини третьої статті 5 Закону України «Про державну службу»;

- відсторонення працівників та державних службовців здійснюється шляхом видання наказу або розпорядження керівника державного органу (державної служби) або підприємства, установи, організації з обов`язковим доведенням його до відома особам, які відсторонюються;

- строк відсторонення встановлюється до усунення причин, що його зумовили.

Питання відсторонення від роботи додатково регламентовано в Законі України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» (далі - Закон № 4004-XII) та в Інструкції про порядок внесення подання про відсторонення осіб від роботи або іншої діяльності, затвердженої наказом МОЗ України № 66 від 14 квітня 1995 року (далі - Інструкція № 66).

Положення абзацу шостого частини першої статті 7 Закону № 4004-XII та Інструкції № 66 не охоплюють порядок відсторонення від роботи у зв`язку з відмовою чи ухиленням від проведення обов`язкових профілактичних щеплень для запобігання захворюванню на COVID-19. Обов`язки роботодавців щодо забезпечення епідеміологічного благополуччя населення визначені не тільки Законом № 4004-XII. Постановою Кабінету Міністрів України від 20 жовтня 2021 року № 1096 передбачено, що відсторонення працівників в межах відповідних заходів боротьби з пандемією COVID-19 керівник підприємства, установи, організації проводить відповідно до статті 46 КЗпП України, частини другої статті 12 Закону № 1645-ІІІ і частини третьої статті 5 Закону України «Про державну службу».

Таким чином, відсторонення від роботи (виконання робіт) певних категорій працівників, які відмовляються або ухиляються від проведення обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19, було передбачене законом. Приписи законів України з приводу такого відсторонення є чіткими, зрозумілими та за дотримання визначеної в них процедури дозволяють працівникові розуміти наслідки його відмови або ухилення від такого щеплення за відсутності медичних протипоказань, виявленої за наслідками медичного огляду, проведеного до моменту відсторонення, а роботодавцеві дозволяють визначити порядок його дій щодо такого працівника.

До аналогічних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 14 грудня 2022 року у справі № 130/3548/21 (провадження № 14-82цс22).

У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду також зазначила, що при вирішенні питання про правомірність відсторонення працівника від роботи у зв`язку з відсутністю профілактичного щеплення проти COVID-19, слід з`ясувати, чи було нагально необхідним відсторонення особи від роботи та наскільки саме таке відсторонення сприяло досягненню зазначеної легітимної мети.

В кожному конкретному випадку для вирішення питання про наявність підстав для обов`язкового щеплення працівника проти COVID-19 і, відповідно, для відсторонення працівника від роботи, слід виходити не тільки з Переліку № 2153, але й оцінки загрози, яку потенційно на роботі може нести невакцинований працівник. Зокрема, слід враховувати і такі обставини, як:

- кількість соціальних контактів працівника на робочому місці (прямих/непрямих);

- форму організації праці (дистанційна/надомна), у тому числі можливість встановлення такої форми роботи для працівника, який не був щепленим;

- умови праці, у яких перебуває працівник і які збільшують вірогідність зараження COVID-19, зокрема потребу відбувати у внутрішні та закордонні відрядження;

- контакт працівника з продукцією, яка буде використовуватися (споживатися) населенням.

Наказом директор Загальноосвітнього навчального закладу І-ІІІ ступенів «Гімназія №257 «Синьоозерна» № 161 від 28.10.2021 року затверджено зміни в організацію освітнього процесу на «червоному» рівні епідемічної небезпеки з урахуванням обмежувальних протиепідемічних заходів для учасників освітнього процесу та переведено 1-11 класи на навчання з використанням технологій дистанційного навчання з 01.11.2021 року.

Наказом директор Загальноосвітнього навчального закладу І-ІІІ ступенів «Гімназія №257 «Синьоозерна» №168 від 18.11.2021 року відновлено освітній процес в очний формі у гімназії для учнів 1-11 класів з 22.11.2021 року з неухильним дотриманням усіма учасниками освітнього процесу гімназії «Тимчасового порядку організації освітнього процесу в загальноосвітньому навчальному закладі 1-11 ступенів «Гімназія «257 «Синьоозерна» Подільського району м. Києва у 2021-2022 навчальному році в умовах карантину» схваленого педагогічною радою від 30.08.2021 року (протокол № 01) та затвердженого наказом від 30.08.2021 pоку №106.

З наведено вище вбачається, що на час відсторонення позивача від роботи з 08.11.2021 року по 22.11.2021 року у Загальноосвітньому навчальному закладі 1-11 ступенів «Гімназія «257 «Синьоозерна» діяв режим дистанційного навчання, таким чином ОСОБА_2 здійснювала виконання своїх посадових обов`язків в онлайн режимі, тобто дистанційно, що відповідно виключало її безпосередні, прямі контакти із іншими особами.

Приписами ч.1,ч.6 статті 81 ЦПК України регламентовано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

В даному випадку, суд вважає, що застосування до позивача такого заходу, як відсторонення від роботи не передбачало жодної індивідуальної оцінки виконуваних нею трудових обов`язків, зокрема відповідачем не надано жодних доказів, які б підтверджували нагальність потреби у відстороненні позивача від роботи саме у період перебування закладу освіти у режимі дистанційного навчання. Таке відсторонення не можна вважати пропорційним меті охорони здоров`я населення та самого позивача.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання протиправним наказу про відсторонення від роботи є законними і обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Щодо вимог про стягнення середнього заробітку

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу, тобто заробітна плата виплачується саме за виконану роботу.

Оскільки під час відсторонення працівник тимчасово увільняється від виконання своїх трудових обов`язків та не може виконувати роботу, то такому працівникові заробітна плата в період відсторонення не виплачується, якщо інше не встановлено законодавством.

Чинним законодавством не передбачено обов`язку роботодавця щодо збереження за працівником заробітної плати на період його відсторонення від роботи у зв`язку з відмовою або ухиленням від проведення обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19. Водночас колективним та/або трудовим договором, рішенням роботодавця може бути передбачено інші умови. У зв`язку із цим у кожному конкретному випадку при вирішенні питання про нарахування сум за час правомірного відсторонення працівника від роботи слід виходити, насамперед, із норм КЗпП України, умов колективного договору, який діє на підприємстві, де працює відсторонений працівник, та укладеного з останнім трудового договору. У разі, якщо таке відсторонення не було правомірним, роботодавець зобов`язаний здійснити працівникові визначені законодавством виплати.

Такого висновку дійшла Велика Палата Верхового Суду у постанові від 14 грудня 2022 року у справі № 130/3548/21 (провадження № 14-82цс22).

У разі незаконного відсторонення працівника від роботи, він має право на отримання середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Середньоденна заробітна плата позивача визначається на підставі Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. № 100 за два повні останні місяці роботи позивача.

Відповідно до довідки про доходи, позивачу було нараховано заробітну плату у наступних розмірах: у вересні 2021 р. - 28 464,29 грн. (за 22 робочих дня), у жовтні 2021 р. - 32 663,94 грн. (за 20 робочих днів). Всього за вересень-жовтень 2021 року позивачу нараховано 61 128,23 грн. за 42 робочих дня. Відповідно, середньоденна заробітна плата становить 61 128,23 грн. / 42 робочих дня = 1 455,43 грн.

Таким чином, суд вважає за потрібне стягнути з Управління освіти Подільської районної в м. Києві державної адміністрації на користь позивача середню заробітну плату з моменту відсторонення від роботи 08.11.2021 до моменту допущення до роботи з 22.11.2021 року з розрахунку 1 455,43 грн. за кожен робочий день прогулу, тобто за 10 робочих днів у розмірі 14 554,30 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до ч. 4, 5 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

На думку суду, розмір заявлених витрат на професійну правничу допомогу у сумі 2 000,00 грн. є співмірним зі складністю справи, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих послуг, ціною позову та значенням справи для сторони.

У зв`язку з чим суд вважає правильним та доцільним стягнути з Управління освіти Подільської районної в м. Києві державної адміністрації витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 000,00 грн.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Якщо сторону на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб які їх понесли, пропорційно до задоволеної частини вимог.

Таким чином з Управління освіти Подільської районної в м. Києві державної адміністрації необхідно стягнути в дохід держави 2 684,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 2, 46, 235 КЗпП України, ст. ст. 15, 16, 286 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 10, 12, 13, 19,76-81, 141, 263-265, 267, 273, 274, 354, 355 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

Позовну заяву ОСОБА_2 до Загальноосвітнього навчального закладу І-ІІІ ступенів «Гімназія №257 «Синьоозерна», третя особа: Управління освіти Подільської районної в м. Києві державної адміністрації, про визнання протиправним наказу про відсторонення від роботи - задовольнити.

Визнати протиправним (незаконним) Наказ № 56-к від 08 листопада 2021 року про відсторонення від роботи ОСОБА_2 на час відсутності щеплення від COVID - 19 без збереження заробітної плати.

Стягнути з Управління освіти Подільської районної в міста Києві державної адміністрації () на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 14 554 (чотирнадцять тисяч п`ятсот п`ятдесят чотири гривні) 30 копійок.

Стягнути із Управління освіти Подільської районної в міста Києві державної адміністрації () на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на правову допомогу у розмірі 2 000 (дві тисячі) гривень 00 копійок.

Стягнути із Управління освіти Подільської районної в міста Києві державної адміністрації () в дохід держави судові витрати у розмірі 2 684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) гривні 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідком апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлено 03.08.2023 року.

Суддя А.В. Шевчук