Справа № 740/5015/23
Провадження № 2/740/1087/23
УХВАЛА

07 серпня 2023 року м.Ніжин

Суддя Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області Гагаріна Т.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,

ВСТАНОВИЛА:

04.08.2023 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь заборгованість за договором позики від 11.02.2022 у сумі 65 684,91 грн.

Одночасно з позовною заявою ОСОБА_1 подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , (в межах розміру позовних вимог), а також встановлення заборони будь-яким особам вчиняти дії щодо відчуження 1/2 частини вказаного будинку та заборони органам та посадовим особам, що здійснюють державну реєстрацію, проводити реєстрацію відчуження вказаного майна (в межах розміру позовних вимог).

Як на основну підставу забезпечення позову позивач посилається на те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або унеможливити виконання рішення суду.

Дослідивши матеріали справи, суддя приходить до наступних висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

У поданій заяві ОСОБА_1 просить накласти арешт на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, дані принципи закріплені ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. 41 Конституції України.

Як вбачається з наданих заявником доказів, а саме: Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, право власності на житловий будинок в АДРЕСА_1 . в цілому зареєстровано на підставі договору купівлі-продажу від 26.12.2015 за ОСОБА_3 . Вказана особа не являється стороною в справі про стягнення заборгованості.

Жодних доказів належності 1/2 частини зазначеного житлового будинку ОСОБА_2 матеріали справи не містять.

Відповідно до норм частин 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Таким чином, саме по собі припущення заявника про те, що житловий будинок АДРЕСА_1 придбано ОСОБА_3 під час шлюбу з ОСОБА_2 , а тому 1/2 його частина належить відповідачу, відхиляється судом, оскільки суперечить ст. 81 ЦПК України.

Із роз`яснень Верховного Суду України у п. 4 постанови Пленуму від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» вбачається, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

При цьому цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути ухвалено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача. Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

При цьому, під час вирішення питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Отже, невжиття заходів забезпечення позову не повинно мати наслідком заподіяння шкоди позивачу, а вжиття таких заходів не повинно мати наслідком заподіяння шкоди заінтересованим особам. Однією з підстав задоволення заяви про забезпечення позову є спроможна вірогідність повідомлених обставин, що можуть перешкодити виконанню судового рішення.

Тобто, підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до конкретного випадку. Заходи щодо забезпечення позову мають застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.

Слід відзначити, що саме лише посилання в заяві на потенційну можливість відчуження спірного майна без наведення відповідного обґрунтування та підтвердження їх доказами згідно зі статтею 81 ЦПК України, не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

За таких обставин, враховуючи, що заявником не надано будь-яких доказів на підтвердження належності майна відповідачу, доказів на підтвердження реальної загрози невиконання чи утруднення виконання рішення суду в майбутньому, в разі невжиття заходів забезпечення позову, а також доказів, що дії відповідача спрямовані на відчуження нерухомого майна, суд дійшов висновку, про відмову в задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149-153 ЦПК України, суддя,

ПОСТАНОВИЛА:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії даної ухвали.

Суддя Т.О. Гагаріна