ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6692/23 Справа № 201/1810/23 Суддя у 1-й інстанції - Батманова В.В. Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів - Куценко Т.Р., Макарова М.О.

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження, без повідомлення учасників справи, в м.Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 19 травня 2023 року, апеляційну скаргу товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» на рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 19 травня 2023 року та на додаткове рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 02 червня 2023 року по справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант», ОСОБА_2 про відшкодування збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

в с т а н о в и л а:

У лютому 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» (далі - ТДВ СК«Альфа-Гарант»), ОСОБА_2 про відшкодування збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, мотивуючи тим, що 03 липня 2022 у м.Дніпрі в районі електроопори №74 по Бульвару Слави сталася дорожньо-транспортна пригода за участю належного йому на праві власності автомобіля «Рено», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який був припаркований водієм ОСОБА_4 , та автомобіля «Мерседес-Бенц», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , внаслідок чого обидва транспортних засоби отримали механічні пошкодження.

Вказував, що цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_2 була застрахована у ТДВ «СК«Альфа-Гарант» на підставі полісу №206367127. Постановою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 23 вересня 2022 року ОСОБА_2 визнано винним у скоєні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП.

Зазначав, що відповідно до висновку №390/10-22-1 по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ, вартість завданого йому матеріального збитку складає 63 985,21 грн., вартість відновлювального ремонту складає 57 704,79 грн. та вартість послуг експерта становить 3 000 грн.

Посилаючись на те, що ТДВ «СК «Альфа-Гарант» сплатило йому суму страхового відшкодування у розмірі 29 752,65 грн., лише частково відшкодувавши завдану шкоду, крім того, різниця між вартістю відновлювального ремонту без урахування фізичного зносу вузлів і деталей та вартістю відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу вузлів і деталей складає 46 562,96 грн., просив суд ухвалити рішення, яким стягнути з ТДВ «СК «Альфа-Гарант» 23 352,14 грн. - невиплачене страхове відшкодування та витрати, пов`язані із проведенням незалежної оцінки майна 3 000 грн.; стягнути з ОСОБА_2 різницю між вартістю відновлювального ремонту у розмірі 46 562,96 грн. та витрати, пов`язані із проведенням незалежної оцінки майна 3 000 грн.; стягнути з відповідачів судові витрати, в тому числі на професійну правничу допомогу.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 19 травня 2023 року позов ОСОБА_5 задоволено частково. Стягнуто з ТДВ «СК «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 28 352,14 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування розміру франшизи 2 600 грн. Стягнуто з відповідачів судовий збір.

Додатковим рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 02 червня 2023 року стягнуто з ТДВ «СК «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 6 870 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 630 грн.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права в частині відмови у задоволенні позову, просить рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову скасувати та ухвалити в цій частині нове про стягнення з ОСОБА_2 різниці між вартістю відновлювального ремонту у розмірі 43 962,96 грн. та витрати, пов`язані із проведенням незалежної оцінки майна 3 000 грн.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції залишено без уваги той факт, що він, як власник пошкодженого у ДТП транспортного засобу, має право на відшкодування у повному обсязі завданої йому майнової шкоди. Наголошував на тому, що розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої йому майнової шкоди та вона повинна бути відшкодована особою яка її завдала.

В апеляційній скарзі відповідач ТДВ «СК «Альфа-Гарант», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 19 травня 2023 року скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову до них.

Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідно до звіту №42-D/11/30 від 07 вересня 2022 року, вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля 38 823,18 грн. (з врахуванням ПДВ та з урахуванням зносу). Станом на 13 вересня 2022 року товариству не було надано належних доказів понесених витрат з оплати ПДВ, а саме актів виконаних робіт. Рахунків, платіжних доручень тощо. Ними згідно зі ст.36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" виплачене страхове відшкодування в розмірі 29 752,65 грн. за вирахуванням 20% ПДВ. Звертали увагу, що шкода повинна бути відшкодована саме на підставі звіту №42-D/11/30 від 07 вересня 2022 року. Звіт №390/10-1 від 17 січня 2023 року, наданий позивачем, є неналежним та недопустимим доказом. Крім того, після ДТП автомобіль використовувався позивачем, що призвело до збільшення вартості відновлювального ремонту автомобіля. Із звіту №390/10-1 від 17 січня 2023 року вбачається, що огляд автомобіля було здійснено через 3 місяці після ДТП. На останній сторінці калькуляції до звіту було додано ПДВ у розмірі 20%.

Також в апеляційній скарзі відповідач ТДВ «СК «Альфа-Гарант», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати і додаткове рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 02 червня 2023 року. Мотивуючи скаргу в цій частині тим, що розмір витрат на правову допомогу має бути співмірним із складністю справи та виконаним адвокатом послуг. Витрати на правову допомогу адвоката у розмірі 7 500 грн., порівняно з сумою заявлених до них позовних вимог, є неспівмірним.

21 липня 2023 року від позивача ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції та додаткового рішення суду в частинах оскаржених відповідачем ТДВ СК«Альфа-Гарант», просив залишити їх без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно з п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).

Апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (ч.1 ст.369 ЦПК України).

Зважаючи на те, що ціна позову становить 77 915,10 грн. та не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Розглянувши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги позивача ОСОБА_1 та наявність підстав для задоволення апеляційної скарги відповідача ТДВ «СК «Альфа-Гарант» та скасування рішення суду в частині стягнення з них матеріальної шкоди та скасування додаткового рішення в частині стягнення з них витрат на правову допомогу у зв`язку з наступним

Відповідно до ст.ст.263,264 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим та має стосуватися, зокрема питань: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із установлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин тощо.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду в оскаржуваній відповідачем ТДВ «СК «Альфа-Гарант» частині не відповідає з огляду на таке.

Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Судом першої інстанції встановлено та це підтверджується матеріалами справи, що 03 липня 2022 у м.Дніпрі в районі електроопори №74 по Бульвару Слави сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Рено», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який був припаркований водієм ОСОБА_4 та належить позивачу, та автомобіля «Мерседес-Бенц», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , внаслідок чого обидва транспортних засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 23 вересня 2022 відповідача ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП.

Відповідно до приписів ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою, а тому фактичні обставини, встановлені постановою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 23 вересня 2022 року, є преюдиційними і доведенню не підлягають.

Цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_2 була застрахована у ТДВ «СК «Альфа-Гарант» на підставі полісу №206367127. Франшиза за вказаним полісом складає 2 600 грн.

Згідно звіту №390/10-22-1 від 17 січня 2023 про оцінку вартості матеріального збитку КТЗ, складеного оцінювачем ОСОБА_6 вартість матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля «Рено», реєстраційний номер НОМЕР_1 , складає 63 985,21 грн. та вартість відновлювального ремонту складає 57 704,79 грн.

Вартість звіту №390/10-22-1 від 17 січня 2023 року про оцінку складає 3 000 грн.

Позивач звертався до страхової компаній з метою отримати страхове відшкодування та ТДВ «СК «Альфа-Гарант» сплатило позивачу суму страхового відшкодування у розмірі 29 752,65 грн., частково відшкодувавши завдану шкоду.

Разом з цим, суд критично оцінив звіт №42-D/11/30 по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ від 07 вересня 2022 року, наданий відповідачем, оскільки в калькуляції робіт застосовані ціни на запасні частини, які не відповідають цінам офіційно представлених дилером для даної марки КТЗ. У звіті містяться посилання на п.п. 8.5.10, 8.5.11 « Методики товарознавчої експертизи та оцінки КТЗ», разом із тим в п.1 звіту (а.с.101) в переліку використаних джерел відсутні посилання на офіційних дилерів КТЗ та жодне з джерел, використаних у звіті, не рекомендується додатком 6 «Методики товарознавчої експертизи та оцінки КТЗ».

Натомість, у звіті, наданому позивачем, при складанні калькуляції відновлювального ремонту та збитків була використана комп`ютерна програма AUDATEX, яка рекомендується додатком 6 «Методики товарознавчої експертизи та оцінки КТЗ» та яка використовує прайси на запчастини виключно з джерел офіційних дилерів КТЗ та гарантує це ліцензійним договором з користувачем.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 суд першої інстанції прийняв до уваги як належний та допустимий доказ, наданий позивачем висновок судового експерта, та виходив з доведеності заявлених до ТДВ СК«Альфа-Гарант» позовних вимог у розмірі 28 352,14 грн. (без врахування франшизи). Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача ОСОБА_2 різниці між вартістю відновлювального ремонту без урахування фізичного зносу вузлів і деталей та вартістю відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу вузлів і деталей, яка складає 46 562,96 грн., суд дійшов висновку про відмову в задоволенні вказаних вимог, оскільки законодавчо визначено можливість відшкодування завданого матеріального збитку, розмір якого визначено у сумі 63 985,21 грн. Відтак, стягнення вартості відновлювального ремонту без урахування фізичного зносу вузлів і деталей призводить до покращення становища позивача за рахунок відповідача, що є не допустимим. Та дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_2 франшизи у розмірі 2 600 грн.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції в частині стягнення з ТДВ «СК «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 28 352, 14 грн. та погоджується в частині відмови у стягненні з відповідача ОСОБА_2 різниці між вартістю відновлювального ремонту без урахування фізичного зносу вузлів і деталей та вартістю відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу вузлів і деталей, яка складає 46 562,96 грн., з огляду на наступне.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні відносини.

Згідно з частиною першої статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Стаття 1166 ЦК України передбачає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За змістом указаної норми, за загальним правилом, шкода підлягає відшкодуванню, по-перше, в повному обсязі, по-друге, особою, яка безпосередньо її завдала.

Проте, крім загального правила, є спеціальні, передбачені законом. Одним із таких спеціальних правил є норми про страхування особою цивільно-правової відповідальності.

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) і доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»).

Відповідно до статті 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, за якою страховик бере на себе зобов`язання в разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначенні строки та виконувати інші умови договору.

За статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У частині третій статті 510 ЦК України визначено, що якщо кожна із сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї.

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).

Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України).

Страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором (пункту 3 частини першої статті 988 ЦК України).

Відносини страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регламентує, зокрема, Закон №1961-IV.

Згідно зі статтею 999 ЦК України до відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Саме на забезпечення таких зобов`язань було ухвалено Закон №1961-IV, яким визначено як засади, так і процедури отримання потерпілими особами за наслідками ДТП відшкодування заподіяної шкоди.

Згідно зі статтею 3 Закону №1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до статті 5 указаного Закону об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих унаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

У разі настання страхового випадку страховик (страхова компанія) у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.1 статті 22 Закону №1961-IV).

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладення обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону №1961-IV) (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі №760/15471/15-ц, провадження №14-316цс18, з урахуванням постанови Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі №147/66/17, провадження №14-95цс20).

Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (стаття 6 Закону №1961-IV).

Страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування(пункт 9.1 статті 9 Закону №1961-IV).

Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону №1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до статті 28 даного Закону до шкоди, заподіяної в результаті ДТП майну потерпілого, належить, зокрема, шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

Відповідно до статті 29 Закону, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Абзацами першим-третім пункту 36.2 статті 36 Закону передбачено, що страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про ДТП, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Пунктом 5.1. Методики визначено, що технічний огляд КТЗ оцінювачем (експертом) дає змогу за допомогою органолептичних методів визначити ідентифікаційні дані КТЗ; його комплектність; укомплектованість; технічний стан, обсяг і характер пошкоджень; пробіг за одометром, інші показники на момент технічного огляду, необхідні для оцінки майна.

Пунктом н) 4.4. Методики - у звіті (акті) або висновку експерта про оцінку КТЗ зазначається, в тому числі, така інформація: відомості про виявлені під час огляду дефекти, пошкодження, а також обґрунтування засобів і обсягу відновлювальних робіт з їх усунення чи інших способів урахування дефектів.

Пунктом 5.5. Методики - під час технічного огляду КТЗ оцінювач (експерт) повинен, втому числі, ґ) установити характер і обсяги пошкоджень на момент огляду та інші ознаки, які характеризують технічний стан КТЗ, з обов`язковою їх фіксацією шляхом фотографування.

Верховний Суд у постанові №757/22706/15-ц від 28 лютого 2018 року зазначив, що у випадку виплати страхового відшкодування безпосередньо страхувальнику виплата здійснюється без податку на додану вартість, який повертається страхувальнику після надання документів про оплату запчастин відновлюваного ремонту на суму, що включає ПДВ, в межах суми страхового відшкодування. У разі, якщо страхові суми не перераховуються безпосередньо потерпілим, а спрямовуються на придбання у платника ПДВ послуг з ремонту, заміщення, відтворення застрахованого об`єкта, які мають бути використані в процесі його ремонту, то розрахунок суми виплати на таке придбання здійснюється з урахуванням сум ПДВ, які включаються до вартості й виділяються окремим рядком.

У постанові від 19 вересня 2018 року у справі № 523/890/15-ц Верховний Суд висловив такі правові висновки: всі операції з надання послуг із страхування, в тому числі пов`язані компенсацією страховиком збитків, понесених потерпілим при настанні страхового випадку, не є об`єктом оподаткування ПДВ. В зв`язку з цим, за загальним правилом, як при визначенні розміру страхових платежів, так і при визначенні розміру матеріального збитку чи страхової виплати, що підлягає до відшкодування страхувальнику чи безпосередньо потерпілій особі (пункт 36.4 статті 36 Закону України від 01 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»), ПДВ не нараховується, окремим рядком не виділяється і страховики не є платниками ПДВ по таких операціях. У разі, якщо страхові суми спрямовуються безпосередньо на придбання у платника ПДВ послуг з ремонту, заміщення, відтворення застрахованого об`єкта чи товарно-матеріальних цінностей, що мають бути використані в процесі його ремонту (запчастини та інші витратні матеріали тощо), то розрахунок суми виплат на таке придбання здійснюється з урахуванням сум ПДВ, які включаються до вартості й виділяються окремим рядком у розрахункових документах. Зазначені зобов`язання виникають лише внаслідок фактичного надання послуги з проведення такого ремонту за умови, що виконавець цієї послуги є платником ПДВ. У випадку непроведення фактичного ремонту транспортного засобу, податкові зобов`язання не виникають.

Позивачем не надано суду доказів про оплату запчастин/ відновлювального ремонту та проведення фактичного ремонту КТЗ.

Колегія суддів звертає увагу на те, що позивач звернувся з відповідною заявою на адресу ТДВ «СК «Альфа-Гарант» 05 липня 2022 року, яка була отримана ними 07 липня 2022 року.

20 липня 2022 року було здійснено огляд пошкодженого у ДТП транспортного засобу, що підтверджується протоколом № 22/2840. 07 вересня 2022 року оцінювачем ОСОБА_7 , який має кваліфікаційне свідоцтво оцінювача, складено відповідний висновок №42-D/11/30 .

Позивач ОСОБА_1 , отримавши страхове відшкодування у розмірі 29 752,65 грн., жодних заперечень ТДВ «СК «Альфа-Гарант» не висловив, тобто фактично погодився з розміром страхового відшкодування.

Диспозитивність цивільного судочинства виявляється в тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (стаття 13 ЦПК України).

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.

За статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторін, суд за власною ініціативою не може збирати докази. Це положення є одним з найважливіших наслідків принципу змагальності у цивільному процесі.

Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України)

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України).

Тож, можна зробити висновок, що суд не втручається у процесуальну діяльність учасників процесу (реалізацію наданих їм процесуальних прав та виконання покладених на них процесуальних обов`язків), крім випадків, передбачених ЦПК України.

У процесуальному законодавстві передбачено обов`язок доказування, який слід розуміти як закріплену міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах. Цей склад фактів визначається нормою права, що регулює спірні правовідносини.

Обов`язок доведення розміру заподіяної позивачу шкоди покладається саме на нього.

Відповідач, при виплаті позивачу суми страхового відшкодування у розмірі 29 752,65 грн. на підставі страхового акту №ЦВ225/2840 від 13 вересня 2022 року, керувався звітом №42-D/11/30 від 07 вересня 2022 року про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, згідно якого вартість відновлювального ремонту автомобіля,з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових, що підлягають заміні та з урахуванням 20% ПДВ становить 38 82,18 грн. (без ПДВ вказана сума становить 32 352,65 грн.).

В свою чергу на підтвердження розміру відшкодування майнової шкоди, позивачем надано висновок №390/10-22-1 від 17 січня 2023 року по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ, відповідно до якого вартість завданого йому матеріального збитку складає 63 985,21 грн, вартість відновлювального ремонту складає 57 704,79 грн

Відповідно до частини першої статті 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

З врахуванням наведеного, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції в частині прийняття до уваги висновку наданого позивачем, та з врахуванням обставин даної справи, вважає за можливе прийняти до уваги як належний та допустимий доказ звіт №42-D/11/30 по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ від 07 вересня 2022 року на підставі якого відповідачем ТДВ «СК «Альфа-Гарант» було здійснено виплату страхового відшкодування позивачу у розмірі 29 752,65 грн (за виключенням франшизи 2 600 грн, передбаченої умовами договору страхування) та за виключенням ПДВ.

Таким чином, колегія суддів доходить висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги відповідача ТДВ «СК «Альфа-Гарант» та скасування рішення суду в частині стягнення з ТДВ «СК «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 28 352, 14 грн. та в частині стягнення судового збору з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 до ТДВ «СК «Альфа-Гарант».

Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1)розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частинами 1 та 2 ст.141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З врахуванням того, що у задоволенні позову ОСОБА_1 до ТДВ «СК «Альфа-Гарант» відмовлено, додаткове рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 02 червня 2023 року в частині стягнення з ТДВ «СК «Альфа-Гарант» витрат на правову допомогу у розмірі підлягає скасуванню.

Згідно зі статтею 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача.

Враховуючи задоволення апеляційної скарги ТДВ «СК «Альфа-Гарант», з позивача ОСОБА_1 на користь ТДВ «СК «Альфа-Гарант» підлягає до стягнення судовий збір за подання апеляційної скаргу у розмірі 1 610,40 грн.

Керуючись ст.ст.367,374,376,381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 19 травня 2023 року в частині стягнення з товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 28 352,14 грн. скасувати та у задоволенні цієї частини позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 19 травня 2023 року в частині стягнення з товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 судових витрати по сплаті судового збору у розмірі 406,31 грн. скасувати.

Додаткове рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 02 червня 2023 року в частині стягнення з товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 витрат на правову допомогу у розмірі 6 870 грн. скасувати.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» () судовий збір у розмірі 1 610,40 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 07 серпня 2023 року.

Головуючий: Е.Л.Демченко

Судді: Т.Р. Куценко

М.О.Макаров