ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/2143/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2023 року Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Мицик Ю.С.

при секретарях Куцолабській І.А., Мелещенковій А.С., Грицишині А.С.

за участю:

представника позивача ОСОБА_1 ,

представників відповідача Сергієнко Н.О., Сластнікової Г.О.,

сторони не з`явились,

представник третьої особи не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві у порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ», про стягнення суми страхового відшкодування

встановив:

І. Стислий виклад позиції позивача та відповідачів.

25 листопада 2021 року ОСОБА_2 (далі - позивач) звернулася з позовом до ОСОБА_3 (далі - відповідач) про стягнення суми страхового відшкодування та просила суд стягнути з відповідача 238 060,65 грн на відшкодуванням майнової шкоди, з яких: 235 060,65 грн - вартість відновлювальних робіт автомобіля, 2 500,00 грн - вартість послуг з визначення розміру матеріальних збитків, 20 000,00 грн - відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Здійснити розподіл судових витрат.

В огрунтування своїх вимог позивач вказує, що 29 березня 2021 року о 09:50 год. ОСОБА_3 , керуючи автомобілем «Мазда СХ-7», державний номерний знак НОМЕР_1 на вул. Лісостеповій, 6 (Осокорки) у м. Києві, не вибрав безпечну швидкість руху, не дотримався безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого відбулась дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю автомобіля «Тойота», державний номерний знак НОМЕР_2 , під її керуванням, у результаті якої було пошкоджено транспортні засоби.

ДТП сталася внаслідок винних дій водія автомобіля «Мазда СХ-7».

Цивільна відповідальність власника наземного транспортного засобу «Мазда СХ-7», державний номерний знак НОМЕР_1 , застрахована Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ» (далі - ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ», страховик).

Позивач зазначила, що листом від 06 серпня 2021 року ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» повідомило її про виплату страхового відшкодування у розмірі 92 001,13 грн.

Однак, згідно зі звітом про оцінку від 16 травня 2021 року № 03-16/05, складеного суб`єктом оціночної діяльності - ФОП ОСОБА_4 , вартість відновлювального ремонту її автомобіля становить 327 561,78 грн, а вартість послуг оцінювача - 2 500,00 грн.

Таким чином, вартість реального збитку, завданого власнику автомобіля «Тойота», державний номерний знак НОМЕР_2 , внаслідок ДТП, яка мала місце 29 березня 2021 року становить 330 061,78 грн.

Посилаючись на положення статей 1166, 1187 ЦК України, позивач вказує, що розмір завданої майнової шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, тому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, завданої внаслідок ДТП в сумі 238 060,65 грн має сплатити відповідач.

Крім того, внаслідок винних дій ОСОБА_3 позивачу було заподіяно моральну (немайнову) шкоду, яка виразилася в душевному болі, депресії, внаслідок пошкодження майна, придбаного за кошти, зароблені тяжкою працею. Неможливість використання транспортного засобу за цільовим призначенням, утруднило підтримання нормальних соціальних стосунків з дітьми, онуками, іншими близьким родичами та друзями. Оскільки відповідач самоусунувся від відшкодування шкоди, позивач був вимушений додатково витрачати свій час для поновлення порушених прав. Моральну шкоду позивач оцінює у розмірі 20 000,00 грн.

31 січня 2022 року представники відповідача ОСОБА_3 - адвокати Сластнікова Г. О., Сергієнко Н. О. подали до суду відзив у якому позов не визнали, просили відмовити у його задоволенні та здійснити розподіл судових витрат.

Свої заперечення обґрунтовували з посиланням на те, що порядок здійснення страхового відшкодування на території України встановлено Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», натомість позовна заява мотивована нормами ЦК України.

На переконання сторони відповідача, позивачем не надано доказів отримання суми страхового відшкодування. Звернули увагу, що відповідно до умов договору страхування, ліміт відповідальності водія автомобіля «Мазда СХ-7» (на момент ДТП) становив 130 000,00 грн, отже, вимогу щодо стягнення 37 998,87 грн слід звертати до ТДВ «СК «Ю. ЕС. АЙ», а не до завдавача шкоди.

Звіт про оцінку колісного транспортного засобу (далі - КТЗ) № 03-16/05 було складено 16 травня 2021 року, а реквізити для перерахування страховиком суми відшкодування позивач передала 09 серпня 2021 року, отже, в такий спосіб остання прийняла пропозицію від страхової та погодилася із сумою страхового відшкодування.

Просили суд визнати неналежним доказом звіт про оцінку КТЗ від 16 травня 2021 року, оскільки визначення вартості майна проводилося на основі інформації, отриманої від замовника оцінки і власника майна. За вказаним доказом неможливо встановити обставини, які входять до предмету доказування, оскільки звіт складено з припущеннями. При цьому позивачем не надано достовірних доказів, за якими можна встановити розмір шкоди. Не погодилися з розміром моральної шкоди, визначеної позивачем, вважають, що ця вимога є похідною від вимоги про відшкодування майнової шкоди, яка є недоведеною.

Від третьої особи письмові пояснення не надходили.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити.

Представники відповідача у судовому засіданні позов не визнали, просили відмовити у його задоволенні.

Третя особа про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, представника в судове засідання не направила.

ІІ. Рух справи, процесуальні дії суду та заяви (клопотання) учасників справи.

? 08 грудня 2021 року ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін /т. 1, а.с. 58-59/

? 31 січня 2022 року від представників відповідача надійшов відзив з додатками, клопотання про витребування доказів, клопотання про призначення транспортно-товарознавчої судової експертизи, клопотання про перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження /том 1, а.с.62-121/

? 21 червня 2022 року надійшла заява представника відповідача про огляд доказів за їх місцем знаходження /т. 1, а.с.162-163/

? 21 червня 2022 року ухвалами Дарницького районного суду м. Києва відмовлено у задоволенні клопотанні представника відповідача Сергієнко Н.О. про перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження, відмовлено у задоволенні клопотанні про огляд доказів за їх місцем знаходження, задоволено клопотання про витребування доказів, залучено третю особу - ДТВ «СК «Ю. ЕЙ.АЙ», призначено судову автотоварознавчу експертизу, зупинено провадження у справі /т. 1, а.с. 154-160, 170-175./

? 19 липня 2022 року надійшло клопотання експерта про надання додаткових матеріалів необхідних для проведення експертизи /т. 1, а.с. 191-193/

? 18 жовтня 2022 року надійшов висновок експерта за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи /том 1, а.с. 202-234/

? 25 жовтня 2022 року ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва поновлено провадження у справі /том 1, а.с. 235/

? 17 листопада 2022 року надійшло клопотання представника відповідача про витребування доказів /том 2, а.с. 19-20 /

? 07 грудня 2022 року протокольною ухвалою у задоволенні клопотання представника відповідача про витребування доказів відмовлено /том 2. а.с. 33-39/

? 19 грудня 2022 від представника відповідача надійшло клопотання про долучення доказів /т. 2, а.с. 47-57 /

? 06 лютого 2023 року протокольною ухвалою задоволено клопотання представника відповідача про долучення доказів /том 2, а.с. 92-99/

? 06.02.2023 ухвалою суду залишено без задоволення клопотання представника відповідача - адвоката Сластнікової Г.О., про постановлення окремої ухвали відносно адвоката Кучерука М.В. за зловживання процесуальними правами представником позивача /том 2. а.с. 103-106/

ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, норми права та мотиви їх застосування.

Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За статтею 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Згідно зі статтею 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Частиною другою статті 22 ЦК збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

З огляду на зазначені положення ЦК України факт завдання шкоди майну потерпілого джерелом підвищеної небезпеки, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах з особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов`язане з виконанням цими особами обов`язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов`язання.

Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка її завдала. Сторонами деліктного зобов`язання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник).

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).

Разом з тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.

Так, відповідно до ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов`язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV).

Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (Закон № 1961-IV (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV).

Згідно зі статтею 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

За змістом Закону № 1961-IV (статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на його отримання, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинне відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

З огляду на зазначене сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу.

Завдання потерпілому внаслідок ДТП шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов`язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується з відповідним обов`язком боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов`язанні ним є страховик.

Разом з тим зазначені зобов`язання не виключають одне одного. Деліктне зобов`язання - первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, внаслідок якої завдано шкоди, буде кваліфікована як страховий випадок.

Неодержання потерпілим страхового відшкодування за договором (або його одержання, якщо страхового відшкодування недостатньо для повного покриття шкоди) не обов`язково припиняє деліктне зобов`язання, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов`язаною.

При цьому потерпілий не є стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов`язаний виконати обов`язок зі здійснення страхового відшкодування.

Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (частина друга статті 14 цього Кодексу).

Відповідно до ст. 511 ЦК України зобов`язання не створює обов`язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов`язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.

Згідно із частинами першою та четвертою ст. 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена в договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору.

З огляду на зазначене право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов`язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов`язанні.

Таким чином, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань - деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права, шляхом окремого звернення вимоги до завдавача шкоди, страховика винної особи чи шляхом звернення до страховика та до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1192 ЦК України підстав.

В той же час, у постанові від 4 липня 2018 року Велика Палата Верховного Суду сформулювала висновок щодо забезпечення дієвості інституту обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, зазначивши, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок із виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37 зазначеного Закону) чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика в останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування (пункт 72).

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів») (пункт 73).

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що деліктне зобов`язання між потерпілим і особою, яка завдала шкоди, припиняється, згідно зі статтею 599 ЦК України виконанням, проведеним належним чином, зокрема після сплати страховиком боржника страхового відшкодування в межах ліміту за полісом, відповідно до спеціальних норм ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та сплати вже завдавачем шкоди, на користь потерпілого, різниці між дійсним обсягом завданих збитків та розміру страхового відшкодування, у відповідності до положень ст. ст. 1187, 1192 ЦК України.

Статтями 28, 29 Закону № 1961-ІV передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Згідно з постановою Дарницького районного суду м. Києва від 03 червня 2021 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 13 липня 2021 року, 29 березня 2021 року о 09:50 год ОСОБА_3 , керуючи автомобілем «Мазда СХ-7» д.н.з. НОМЕР_1 на вул. Лісостеповій,6 (Осокорки) в м. Києві в порушення п. 12.1, 13.1 ПДР, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Тойота» д.н.з. НОМЕР_2 , що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів.

ОСОБА_3 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП. (том 1, а.с. 6-11).

Частина 6 статті 82 ЦПК України передбачає, що постанова суду у справі по адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчиненні вони цією особою.

Судом установлено, що власником автомобіля «Тойота», державний номерний знак НОМЕР_2 , є ОСОБА_2 (том 1, а.с.13).

Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Мазда СХ-7», державний номерний знак НОМЕР_1 , станом на 29 березня 2021 року була застрахована ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ», згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (ОСЦПВВНТЗ) № 201455564 (том 1, а.с.14).

Сторонами не заперечувалось та судом встановлено, що ліміт відповідальності за полісом встановлений в розмірі 130 000 грн. за шкоду завдану майну потерпілих осіб, франшиза -0 грн.

06 серпня 2021 року ОСОБА_2 звернулася до ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» із заявою про виплату страхового відшкодування (том 1, а.с.17).

06 серпня 2021 року ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» повідомило ОСОБА_2 про прийняте рішення виплатити страхове відшкодування, розмір матеріального збитку з урахуванням коефіцієнту зносу становить 92 001,13 грн (том 1, а.с.18).

Відповідно до вимог статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно статті 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

У справах, що виникають із заподіяння шкоди, до обставин, які підлягають доказуванню, відноситься, зокрема, розмір завданих збитків.

Вимоги позивача в позові ґрунтуються на звіті про оцінку КТЗ, складеного 16 травня 2021 року суб`єктом оціночної діяльності - фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 , відповідно до якого вартість відновлювального ремонту КТЗ «Тойота», державний номерний знак НОМЕР_2 з урахуванням ПДВ на запчастини становить 327 561,78 грн, вартість матеріального збитку складає 144415,52 грн, вартість розрахунку матеріального збитку (вартість послуг оцінювача) - 2 500,00 (том 1, а.с.19-49).

Так, для встановлення обсягу завданої позивачу шкоди внаслідок ДТП, ухвалою суду від 21 червня 2022 року за клопотанням представника відповідача по справі було призначено судову автотоварознавчу експертизу, на вирішення якої були поставлені такі питання: яка вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу марки Toyota FJ Cruiser д.н.з. НОМЕР_2 , який було пошкоджено в дорожньо-транспортній пригоді, що сталася 29.03.2021 по вул. Лісостеповій, 6 в м. Києві станом на дату ДТП - 29.03.2021?; яка вартість відновлювального ремонту транспортного засобу марки Toyota FJ Cruiser д.н.з. НОМЕР_2 , який було пошкоджено в дорожньо-транспортній пригоді, що сталася 29.03.2021 по вул. Лісостеповій, 6 в м. Києві станом на дату ДТП - 29.03.2021?; яка вартість відновлювального ремонту транспортного засобу марки Toyota FJ Cruiser д.н.з. НОМЕР_2 , який було пошкоджено в дорожньо-транспортній пригоді, що сталася 29.03.2021 по АДРЕСА_1 станом час проведення експертизи?

Зобов`язано позивача ОСОБА_2 надати на огляд експертам автомобіль марки Toyota FJ Cruiser д.н.з. НОМЕР_2 .

14 жовтня 2022 року експертом Київського науково-дослідного інституту судових експертиз складено висновок №18190/22-54 за результатами проведеної судової транспортно-товарознавчої експертизи.

Згідно з висновком експерта Матвеїва В. В. вартість відновлювального ремонту автомобіля «Тойота», державний номерний знак НОМЕР_3 , який було пошкоджено у ДТП 29 березня 2021 року, станом на дату ДТП складає 232 711,78 грн; вартість матеріального збитку - 93 973,32 грн; вартість відновлювального ремонту автомобіля «Тойота», державний номерний знак НОМЕР_2 , який було пошкоджено у ДТП 29 березня 2021 року, станом на дату час проведення експертизи складає 232 711,78 грн (том 1, а.с. 204-234).

У судовому засіданні експерт Матвеїв В. В. надав пояснення, що працює судовим експертом у КНДІСЕ. Складаючи висновок керувався не лише методикою, а й іншими нормативними актами, своїми знаннями. На запитання відповів, що експертам дозволяється робити експертні дослідження за матеріалами справи, тобто за кольоровими фотокартками. Підтвердив, що при огляді транспортного засобу «Тойота», державний номерний знак НОМЕР_2 ним було встановлено, що він частково відремонтований, проте повідомлень про неможливість проведення дослідження він до суду не направляв.

Висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Суд не приймає до уваги висновок експерта за результатами проведення автотоварознавчої експертизи як належний та допустимий доказ, оскільки його виконано з порушенням вимог чинного законодавства про проведення судових експертиз, що вплинули на об`єктивність та достовірність висновку експерта, з приводу чого суд зазначає наступне.

Згідно з положенням частини третьої статті 102 ЦПК України висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

Порядок проведення судової автотоварознавчої експертиз (експертиз на підставі ухвали суду), регламентований вичерпним переліком нормативно-правих актів.

Частиною першою, шостою статті 104 ЦПК України визначено, що про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи. У разі виникнення сумніву щодо змісту та обсягу доручення призначений судом експерт невідкладно подає суду клопотання щодо його уточнення або повідомляє суд про неможливість проведення ним експертизи за поставленими питаннями.

Згідно зі статтею 7-1 Закону України «Про судову експертизу», підставою проведення судової експертизи є відповідне судове рішення чи рішення органу досудового розслідування, або договір з експертом чи експертною установою - якщо експертиза проводиться на замовлення інших осіб.

Методикою визначено, що автоварознавча експертиза, яка проводиться на підставі ухвали суду, може бути проведена двома способами:

- на підставі огляду об`єкту дослідження (пошкодженого колісного транспортного засобу) особисто експертом (пункту 5.1. Методики);

- на підставі матеріалів справи, якщо це безпосередньо зазначено в ухвалі суду і експерту чітко зазначено обсяги ремонтних операцій з відновлення КТЗ або характер і обсяг його пошкоджень(п. 7.2.1. Методики).

Статтею 107 ЦПК України визначено, що матеріали, необхідні для проведення експертизи, експерту надає суд, якщо експертиза призначена судом, або учасник справи, якщо експертиза проводиться за його замовленням. При призначенні експертизи суд з урахуванням думки учасників справи визначає, які саме матеріали необхідні для проведення експертизи. Суд може також заслухати призначених судом експертів з цього питання. Копії матеріалів, що надаються експерту, можуть залишатися у матеріалах справи.

Отже, експерт не має права з власної ініціативи збирати матеріали для проведення експертизи, розголошувати відомості, що стали йому відомі у зв`язку з проведенням експертизи, або повідомляти будь-кому, крім суду та учасника справи, на замовлення якого проводилася експертиза, про її результати.

Призначений судом експерт не має права спілкуватися з учасниками судового процесу поза межами судового засідання, крім випадків вчинення інших дій, безпосередньо пов`язаних із проведенням експертизи.

При визначенні матеріалів, що надаються експерту чи експертній установі, суд у необхідних, випадках вирішує питання про витребування відповідних матеріалів за правилами, передбаченими ЦПК України для витребування доказів.

В судовому засіданні, під час обговорення питання про призначення експертизи, представник позивача запевнив суд, що ремонт автомобіля не здійснювався, водночас судом встановлено, що на час проведення експертизи позивач частково вже здійснив відновлювальний ремонт належного йому автомобіля, що було встановлено експертом під час огляду транспортного засобу.

Як вбачається із дослідницької частини Висновку судової автотоварознавчої експертизи: вирішення поставленого питання проводилось на основі інформації що міститься у матеріалах цивільної справи № 753/24128/21, та результатів огляду частково відновленого пошкодженого внаслідок ДТП автомобіля марки «ТОYОТА FJ Сruiser», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , від 10 серпня 2022 року, (див. додаток 1 та фототаблицю до висновку), станом та в цінах на дату ДТП 29 березня 2021 року, та станом на час проведення експертизи. Оскільки, в першому та другому питанні дата оцінки передує даті проведенні дослідження, та те, що об`єкт дослідження станом на дату огляду 10 серпня 2022 року після ДТП представлено частково відновлено, а саме, відновлено- замінено пошкоджену задню ходову частину разом із мостом, лівим диском із речагами підвіски тощо, тому, калькуляцію відновлювального ремонту складено з урахуванням номенклатури тільки тих складових, які були замінені після ДТП, ступінь та характер пошкоджень, яких можливо визначити по наявним на кольорових фотознімкам, що містяться у додатках наданому Звіті про оцінку КТЗ № 03-16/05 від 16 травня 2021 року (том 1, а.с. 208).

Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженою наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України 24.11.2003 № 142/5/2092 (із відповідними змінами та доповненнями) визначено, зокрема:

п. 1.3. Вимоги Методики є обов`язковими під час проведення автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень судовими експертами науково-дослідних інститутів судових експертиз Міністерства юстиції України, експертами науково-дослідних експертно-криміналістичних центрів Міністерства внутрішніх справ України, експертами інших державних установ, суб`єктами господарювання, до компетенції яких входить проведення судових автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень, а також всіма суб`єктами оціночної діяльності під час оцінки КТЗ у випадках, передбачених законодавством України або договорами між суб`єктами цивільно-правових відносин.

п. 5.1. Технічний огляд КТЗ оцінювачем (експертом) являє собою початковий етап дослідження, який дає змогу органолептичними методами визначити ідентифікаційні дані КТЗ; його комплектність; укомплектованість; технічний стан, обсяг і характер пошкоджень; пробіг за одометром, інші показники на момент технічного огляду, необхідні для оцінки майна.

Визначення матеріального збитку чи вартості КТЗ без його огляду особисто експертом (оцінювачем), який складає висновок чи звіт (акт), можливе тільки за рішенням органу (посадової особи), який здійснює судове чи досудове слідство, у разі надання ними даних, необхідних для оцінки.

Пунктом 8.5. Методики передбачено, що калькуляція вартості відновлювального ремонту складається за результатами технічного огляду КТЗ.

Якщо КТЗ на момент технічного огляду відновлено повністю або частково, то калькуляція відновлювального ремонту не складається, а надається повідомлення замовнику оцінки про неможливість проведення дослідження.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 21 червня 2022 року, якою призначено судову автотоварознавчу експертизу, визначено, що проведення експертизи слід здійснити шляхом безпосереднього огляду автомобіля «Тойота», державний номерний знак НОМЕР_2 .

Надавши оцінку висновку експерта від 14 жовтня 2022 року, суд дійшов висновку, що експерт самостійно, без погодження із судом, який призначив експертизу, обрав спосіб проведення експертизи (дослідження).

З урахуванням викладеного, слід дійти висновку про те, що висновок судової автотоварознавчої експертизи № 18190/22-54, складений 14 жовтня 2022 року експертом Київського науково-дослідного інституту судових експертиз не може бути визнаний належним та допустимим доказом у справі.

Верховний Суд у постанові від 19 вересня 2018 року у справі № 753/21177/16-ц вказав, звіт (акт) про оцінку майна є належним доказом розміру завданого збитку при настанні страхового випадку.

Згідно зі звітом про оцінку КТЗ, складеного 16 травня 2021 року суб`єктом оціночної діяльності - фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 , вартість відновлювального ремонту КТЗ «Тойота», державний номерний знак НОМЕР_2 з урахуванням ПДВ на запчастини становить 327 561,78 грн, вартість матеріального збитку складає 144415,52 грн, вартість розрахунку матеріального збитку - 2 500,00 грн.

З урахуванням наведеного, суд покладає в обґрунтування свого рішення саме зазначений Звіт, оскільки він є повним і об`єктивним доказом з точки зору встановлення обсягу шкоди завданої автомобілю належного позивачу та узгоджується з матеріалами справи, доводи сторони відповідача, викладені у відзиві, не дають підстав для висновку про те, що цей доказ є неналежним у відповідності до вимог статті 77 ЦПК України.

Суд зауважує, що представниками відповідача не надано іншого звіту оцінювача або висновку експерта, які б спростовували перелік пошкоджень, наведений у звіті складеного 16 травня 2021 року суб`єктом оціночної діяльності - фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 , та розрахунок суми збитків, завданих автомобілю «Тойота», державний номерний знак НОМЕР_2 , внаслідок ДТП.

Слід також зазначити, що сторона відповідача, заперечуючи проти заявленого позивачем розміру матеріальної шкоди, не скористалася правом ініціювати проведення повторної судової експертизи для визначення фактичної вартості збитків, хоча судом було роз`яснено відповідне право, з урахуванням того, що сторона відповідача відхиляла висновок експерта.

Таким чином, враховуючи, що звітом про оцінку КТЗ визначено вартість матеріального збитку (оцінена шкода) - 144415,52 грн, а ліміт відповідальності за полісом ТДВ " СК "Ю.ЕС.АЙ" складає 130 000 грн., то сума 37 998,87 грн. є недоплаченим страховим відшкодуванням (130 000 - 92 001,13) та не може покладатися на завдавача збитків, тобто відповідача.

За таких обставин, позовні вимоги про стягнення з відповідача матеріальних збитків, завданих внаслідок ДТП, підлягають частковому задоволенню у розмірі 197 561,78 грн., виходячи з розміру, визначеному у звіті про оцінку КТЗ № 03-16/05 з урахуванням ліміту відповідальності страховика - (327 561,78 - 130 000,00).

Крім того, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню витрати на проведення дослідження про визначення розміру збитку - 2 500,00 грн.

Вирішуючи позовні вимоги в частині відшкодування моральної (немайнової) шкоди у сумі 20 000 грн, суд виходить з наступного.

У відповідності до статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною 2 цієї статті.

Згідно зі статтею 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що суд має врахувати характер та обсяг заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, ступінь вини відповідача у кожному конкретному випадку, а також інші обставини, зокрема, характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

Встановлено, що внаслідок ДТП пошкоджено належний позивачу автомобіль, що спричинило істотність вимушених змін у її життєвих, сімейних стосунках. Вказані обставини є підставою для відшкодування потерпілій особі моральної шкоди.

Суд, вирішуючи спір у цій частині, з урахуванням глибини фізичних та душевних страждань позивача внаслідок пошкодження належного їй майна, ступеню вини відповідача та із застосуванням принципів розумності і справедливості, дійшов висновку про стягнення з відповідача 5 000,00 грн на відшкодування моральної (немайнової) шкоди, таким чином, частково задовольняючи позовні вимоги в цій частині.

VІІ. Розподіл судових витрат між сторонами.

За змістом статті 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням положень статті 141 ЦПК України, часткового задоволення позову (79%), суд вважає за необхідне покласти судові витрати на відповідача.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 2 597,52 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 19, 48, 81, 89, 92, 141, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ», про стягнення суми страхового відшкодування - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 майнову шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 197561,78 гривень, витрати на проведення звіту про визначення вартості матеріального збитку в сумі 2500,00 гривень, моральну шкоду в розмірі 5000,00 гривень, а також судовий збір у розмірі 2597,52 гривень.

В решті позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_4 .

Відповідач: ОСОБА_3 , адреса проживання: АДРЕСА_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_4 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_5 .

Третя особа: Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ», адреса місцезнаходження: м. Київ, просп. Героїв Сталінграда, 4, корп. 6а, .

Повний текст рішення складено 08.08.2023.

СУДДЯ: МИЦИК Ю.С.