Провадження №2-з/756/135/23
УХВАЛА

07 серпня 2023 року Оболонський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Шевчука А.В.,

за участі секретаря - Марценюк А.І.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Києві заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів,

в с т а н о в и в:

У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Оболонського районного суду м. Києва із позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення коштів в розмірі 450 000 доларів США за борговою розпискою.

03.08.2023 року до суду позивачем подано заяву про забезпечення позову. В своїй заяві ОСОБА_1 вказує, що відповідач з метою уникнення відповідальності по сплаті заборгованості, розуміючи що в подальшому не буде погашати заборгованість по розписці відчужила наявне за нею майно на свою доньку, а саме:

- 11.08.2020 року відповідач уклала зі своєю донькою ОСОБА_3 договір дарування машиномісця в паркінгу, яке розташоване за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 11.2 кв.м., посвідчений приватним нотаріусом КМНО Борисовою С.О. в реєстрі за номером 361. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 оцінили машиномісце в 10 000,00 гривень, про що зазначено в договорі дарування;

- 11.08.2020 року відповідач уклала з донькою договір дарування машиномісця в паркінгу, яке розташоване за адресою АДРЕСА_2 , загальною площею 14,7 кв.м., посвідчений приватним нотаріусом КМНО Борисовою С.О. в реєстрі за номером 360. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 оцінили машиномісце в 10 000,00 гривень, про що зазначено в договорі дарування.

- 11.08.2020 відповідач уклала з донькою договір дарування квартири АДРЕСА_3 , що складається з 4 житлових кімнат, загальною площею 309,1 кв.м., житловою 151,4 кв.м., посвідчений приватним нотаріусом КМНО Борисовою С.О. в реєстрі за номером 336. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 оцінили квартиру в 100 000,00 гривень, про що зазначено в договорі дарування.

Позивач вважає, що договори дарування є фіктивними і такими, що порушують права позивача, оскільки дії сторін договорів дарування під час їх укладення направлені не на реальне настання правових наслідків, а на фіктивний перехід права власності на майно з метою приховання цього майна, тобто являються фраудаторними правочинами.

Таким чином, з метою забезпечення позову в даній справі про стягнення заборгованості за борговою розпискою, ОСОБА_1 просить суд вжити заходи забезпечення, шляхом накладення арешту на вищевказана подароване відповідачем майно.

Згідно з ч.1 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи.

З огляду на зазначене, в судове засідання сторони не викликались.

При цьому, дослідивши матеріали позову та поданої заяви, суд вважає, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ч.ч.1,2 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Зі змісту вказаних статтей вбачається, що забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача, що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення.

При цьому, у порядку забезпечення позову не можна забороняти вчиняти дії, які під час розгляду спору прямо дозволені законом.

Відповідно до пункту 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

З позовної заяви та долучених матеріалів вбачається, що спір ініційовано між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення коштів в розмірі 450 000 доларів США за борговою розпискою.

При цьому, забезпечення позову стосується осіб які не є сторонами позову та договорів, які не є предметом вимог та розгляду позовної заяви.

Зі змісту Цивільного процесуального кодексу України вбачається, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Таким чином, ініційовані позивачем види забезпечення позову є фактично втручанням у правовідносини, які виникли між відповідачем ОСОБА_2 та ОСОБА_3 щодо укладення договорів дарування поза межами судового засідання без встановлення обставин та з`ясування підстав, а також суперечить змісту заходів забезпечення та меті їх застосування, яка полягає в захисті інтересів учасників процесу, а не в позбавленні (порушенні) прав інших осіб.

Керуючись, ст.ст. 149, 150, 153 ЦПК України, суд, -

постановив:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя А. В. Шевчук