справа № 208/2562/23
№ провадження 2/208/721/23
РІШЕННЯ

Іменем України

20 червня 2023 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, у складі головуючого судді Сушкової Л.І., за участі секретаря судового засідання Дарчук М.І., розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Кам`янської міської ради Дніпропетровської області про визнання права власності на спадкове майно, -

встановив:

1.Позиція позивача.

У квітні 2023 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області із позовом до Кам`янської міської ради Дніпропетровської області про визнання права власності на спадкове майно.

Позивач просила суд визнати за ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 право власності в порядку спадкування за законом на гараж АДРЕСА_1 після померлого ОСОБА_2 .

В обґрунтування заявлених вимог позивачем зазначено на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 28.03.2022 р. виданого Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актова за № 568.

Після своєї смерті ОСОБА_2 заповіт не залишив, а тому спадкування повинно здійснюватися за законом. Приватним нотаріусом Моісєєнко Д.О. була заведена спадкова справа № 6923513 після звернення дружини померлого ОСОБА_1 з заявою про прийняття спадщини.

Спадкоємцем першої черги за законом, після смерті ОСОБА_2 є його дружина ОСОБА_1 .

Спадкодавцем ОСОБА_2 щодо будівництвом означеного гаражу були здійсненні необхідні узгодження з відповідними відомствами та виготовлені належні документи до кінця 1995р.

Виконком Заводської районної ради народних депутатів Дніпропетровської області, розглянувши заяву ОСОБА_2 з наданими ним належними документами та висновком управління головного архітектора міста Дніпродзержинська, своїм Рішенням №88 від 28.02.1996 р. постановив дозволити ОСОБА_2 подальшу експлуатацію означеного гаражу згідно з викопіровкою У А і М; зобов`язав бюро технічної інвентаризації оформити право установчі документи мідно з вищевказаним рішенням.

Більше того спадкодавець використовував гараж по його призначенню аж до своєї смерті - до ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто по факту належав спадкодавцеві. Інтереси третіх осіб не зачіпалися. Але свідоцтво про право власності на гараж не отримав.

Архівне управління Кам`янської міської ради своїм листом від 01.09.2022 № М-141/02-13 вказало про прийняте рішення № 88 від 28.02.1996р. Заводської рай Ради народних депутатів .

БТІ зазначило щодо здійснення останнім інвентаризації, але вказало ,що відомо про реєстрацію права власності на гараж відсутні.

Отже до ТБІ, як органу реєстрації права власності на нерухоме майно) спадкодавцем ОСОБА_2 відповідно до вимог Рішення № 88 від 28.02.1996р Заводської районної Ради народних депутатів для здійснення реєстрації гаражу відповідності до вимог п. 1,4Д-5 пй. «б» Правил державної реєстрації об`єктів нерухомого майна,затверджених Наказом N 56 від 13.12.95р.Держаного комітету України по житлово-комунальному господарству і зареєстрованого в Міністерс юстиції України 19 січня 1996 р. за N 31/1056, які діяли на той час, були надані відповідні документи для здійснення реєстрації права власності на гараж п.3.1 Листа). Вищевказаним рішенням Заводська районна Рада, на вимогу п.1.6 Правил, зобов`язала БТІ здійснити реєстрацію права власності ОСОБА_2 на гараж,її було зроблено.

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про держави реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

При вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам с керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у сам спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків (п.3.1 Листа), тобто вказаними ним вище ОСОБА_2 , на виконання вищевказаного рішення, здійснив відповідні оплати для виготовлення належних документів та виготовив технічний паспорт в БТІ на гараж, згідно з яким площа останнього складає 21,9 кв.м. Після своєї смерті спадкодавець ОСОБА_2 залишив нерухоме майно - гараж АДРЕСА_1 .

Постановою від 20.02.2023р. приватного нотаріуса Моісєєнко Д.О. по спадковій справі №69235134 ОСОБА_1 у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на гараж № НОМЕР_2 у дворі будинку АДРЕСА_2 було відмовлено, в зв`язку з ненаданням документів ,що підтверджують право власності на зазначений гараж.

В зв`язку з означеним позивач звернулася до суду за захистом своїх прав щодо спадкового майна.

2. Позиція відповідача.

Кам`янська міська рада Дніпропетровської області подала відзив на позов, в якому зазначили, що Кам`янська міська рада позовну заяву не визнає в повному обсязі та заперечує з наступних підстав.

Відповідно до ст.328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Просимо звернути увагу суду, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази правовстановлюючих документів за позивачем, що підтверджували б права власності на спірне нерухоме майно спадкодавця.

Відповідно ч.2 ст.376 Цивільного кодексу України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. В свою чергу відповідно до п.6 постанови Пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 №6 зазначається, що право власності на самочинно збудовані житлові будинки, будівлі, споруди, інше нерухоме майно не набувають як особи, які здійснили це будівництво, так і їхні спадкоємці.

Також зазначаємо, що відповідно п.8 до вище вказаної Постанови право на будівництво нерухомого майна (забудову) мають власники земельних ділянок, землекористувачі, особи, які набули права користування чужою земельною ділянкою (суперфіцій) за договором із власником земельної ділянки (ст. 1021 ЗК) або з інших передбачених законом підстав. Право на забудову виникає у особи, яка набула права на земельну ділянку на законних підставах, після здійснення нею дій, передбачених ст.26 - 32 Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності».

У відповідності з п. 10,12 постанови Пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 №6 позов про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно на чужій земельній ділянці може бути пред`явлено до органу державної влади або органу місцевого самоврядування та власника (користувача) земельної ділянки у випадку забудови на земельній ділянці, яка належить до державної чи комунальної власності або фізичній чи юридичній особі. Вирішуючи справу за позовом власника (користувача) земельної ділянки про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, суди зобов`язані встановлювати усі обставини справи, зокрема: чи є позивач власником (користувачем) земельної ділянки; чи звертався він до компетентного державного органу про прийняття забудови до експлуатації; чи є законною відмова у такому прийнятті; чи є порушені будівельні норми та правила істотними.

Згідно ст. 83 Земельного кодексу України землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності.

Хочемо зазначити, що земельна ділянка під гараж у власність або користування не надавалася.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 328, 376 Цивільного кодексу України, постановою Пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 №6 та ст.ст. 178, 191 Цивільного процесуального кодексу України прошу в задоволенні позову ОСОБА_1 до Кам`янської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом відмовити в повному обсязі та здійснити розгляд справи без участі представника Кам`янської міської ради.

3.Заяви, клопотання, процесуальні питання.

03 квітня 2023 року ухвалою судді прийнято позов до провадження суду і призначено загальний розгляд справи.

02 червня 2023 року ухвалою суду було закрито підготовче судове засідання по справі та призначено справу до судового розгляду.

4. Фактичні обставини встановлені судом.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 28.03.2022 р. виданого Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м.Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актова за № 568.

Після своєї смерті ОСОБА_2 заповіт не залишив, а тому спадкування повинно здійснюватися за законом. Приватним нотаріусом Моісєєнко Д.О. була заведена спадкова справа № 6923513 після звернення дружини померлого ОСОБА_1 з заявою про прийняття спадщини.

Спадкоємцем першої черги за законом, після смерті ОСОБА_2 є його дружина ОСОБА_1 .

Спадкодавцем ОСОБА_2 щодо будівництвом означеного гаражу були здійсненні необхідні узгодження з відповідними відомствами та виготовлені належні документи до кінця 1995р.

Виконком Заводської районної ради народних депутатів Дніпропетровської області, розглянувши заяву ОСОБА_2 з наданими ним належними документами та висновком управління головного архітектора міста Дніпродзержинська, своїм Рішенням №88 від 28.02.1996 р. постановив дозволити ОСОБА_2 подальшу експлуатацію означеного гаражу згідно з викопіровкою У А і М; зобов`язав бюро технічної інвентаризації оформити право установчі документи мідно з вищевказаним рішенням.

Більше того спадкодавець використовував гараж по його призначенню аж до своєї смерті - до ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто по факту належав спадкодавцеві. Інтереси третіх осіб не зачіпалися. Але свідоцтво про право власності на гараж не отримав.

Архівне управління Кам`янської міської ради своїм листом від 01.09.2022 № М-141/02-13 вказало про прийняте рішення № 88 від 28.02.1996р. Заводської рай Ради народних депутатів .

БТІ зазначило щодо здійснення останнім інвентаризації, але вказало, що відмова про реєстрацію права власності на гараж відсутні.

Отже до ТБІ як органу реєстрації права власності на нерухоме майно спадкодавцем ОСОБА_2 відповідно до вимог Рішення № 88 від 28.02.1996р Заводської районної Ради народних депутатів для здійснення реєстрації гаражу відповідності до вимог п. 1,4Д-5 пй. «б» Правил державної реєстрації об`єктів нерухомого майна,затверджених Наказом N 56 від 13.12.95р. Держаного комітету України по житлово - комунальному господарству і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19 січня 1996 р. за N 31/1056, які діяли на той час, були надані відповідні документи для здійснення реєстрації права власності на гараж п.3.1 Листа)

Вищевказаним рішенням Заводська районна Рада, на вимогу п.1.6 Правил, зобов`язала БТІ здійснити реєстрацію права власності ОСОБА_2 на гараж,її було зроблено.

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про держави реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

При вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам с керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у сам спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків(п.3.1 Листа), вказане ОСОБА_2 , на виконання вищевказаного рішення, здійснив відповідні оплати для виготовлення належних документів та виготовив технічний паспорт в БТІ на гараж, згідно з яким площа останнього складає 21,9 кв. м. Після своєї смерті спадкодавець ОСОБА_2 залишив нерухоме майно - гараж № НОМЕР_2 У дворі будинку АДРЕСА_2 .

Постановою від 20.02.2023р. приватного нотаріуса Моісєєнко Д.О. по спадковій справі №69235134 ОСОБА_1 у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на гараж № НОМЕР_2 у дворі будинку АДРЕСА_2 було відмовлено, в зв`язку з ненаданням документів ,що підтверджують право власності на зазначений гараж.

5. Норми права застосовані судом.

Відповідно до статей 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України).

Згідно з частинами першою, другою статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. У разі відсутності такої згоди, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (стаття 1272 ЦК України).

Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (частина перша статті 1272 ЦК України).

Частиною третьою статті 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Означене відповідає вимогам ст.392 ЦК України, відповідно до якої власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який за свідчу є його право власності.

6.Висновки та мотиви прийнятого рішення.

Вирішуючи спір, виходячи із аналізу вищезазначених норм закону необхідним є встановлення наявних у позивача прав на спадкове майно.

Як вбачається з матеріалів справи та доказів, наданих позивачем, спадкодавець ОСОБА_2 за життя здійснив будівництво спірного гаражу, тобто нерухомого майна, отримав всі необхідні дозволи для будівництва та згідно до рішення виконкому Заводської районної ради народних депутатів Дніпропетровської області №88 від 28.02.1996 р. ОСОБА_2 дозволено подальшу експлуатацію означеного гаражу згідно з викопіровкою У А і М та зобов`язано бюро технічної інвентаризації оформити право установчі документи на гараж. Однак за життя спадкодавець ОСОБА_2 не оформив належним чином своє право власності на нерухоме майно.

Щодо тверджень представника відповідача про те, що відповідно до ч. 2 ст. 376 ЦК України гараж є самочинним будівництвом, суд не приймає їх до уваги, оскільки спадкодавець здійснив будівництво за отримання усіх дозволів та згідно діючого на той час законодавства отримав право на оформлення права власності на нерухоме майно, однак не оформив це належним чином.

Таким чином, судом враховується, що згідно до статей 1268, 1269, 1270 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом або за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час прийняття спадщини не проживав постійно з спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Положеннями ст. ст. 12, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, встановивши всі фактичні обставини справи, всебічно дослідивши обставини справи, визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Керуючись вимогами ст.ст. 10, 76, 141, 260, 263-265 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до Кам`янської міської ради Дніпропетровської області про визнання права власності на спадкове майно, - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою АДРЕСА_3 , право власності в порядку спадкування за законом на гараж № НОМЕР_2 , що розташований по АДРЕСА_2 після померлого ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції - Дніпровського апеляційного суду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - http://zv.dp.court.gov.ua .

Суддя Сушкова Л. І.