Справа № 346/5220/22
Провадження № 22-ц/4808/874/23
Головуючий у 1 інстанції Коваленко Д. С.
Суддя-доповідач Томин
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2023 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

головуючої Томин О.О.,

суддів: Бойчука І.В., Пнівчук О.В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Коломийського міськрайонного суду від 12 травня 2023 року, ухвалене в складі судді Коваленка Д.С., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей,

в с т а н о в и в:

У грудні 2022 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 , в якому просила стягувати з нього аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі по 5000 гривень щомісячно на кожну дитину до досягнення ними повноліття, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що відповідач є батьком їхніх двох дітей, які проживають із нею; проживає окремо, оскільки спільне життя в сторін не склалося. На сьогоднішній день позивачу самій важко утримувати дітей, враховуючи підвищення цін на оплату комунально-житлових послуг, продукти харчування, одяг та інші необхідні речі повсякденного вжитку, лікування при потребі. Тобто вона не може в повній мірі забезпечити дітей матеріально.

Стверджує, що відповідач ухиляється від свого обов`язку щодо утримання дітей. В той же час він, будучи здоровим, працездатним, матеріально забезпеченим, працює неофіційно арматурником у фірмі «Благо», де отримує високі доходи, інших утриманців немає.

Просила позов задовольнити.

Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 12 травня 2023 року позов задоволено частково. Присуджено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на малолітніх дітей: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 в розмірі по 1500 гривень на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 13 грудня 2022 року і до досягнення дітьми повноліття. Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць допущено до негайного виконання. У задоволенні позову про стягнення аліментів у більшому розмірі відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 297 гривень 72 копійки на користь держави.

Не погодившись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу. Вважає дане рішення незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Вважає висновки суду упередженими, а суму аліментів, визначена судом, недостатньою для забезпечення необхідного рівня життя дітей та їх гармонійного розвитку.

На її думку суд першої інстанції не з`ясував дійсного розміру доходу відповідача, який останній отримує в фірмі «Благо», не взяв до уваги наявність у нього житлового будинку, в якому він проживає та який розташований на його земельній ділянці. Натомість позивач на даний час не має власного житла і змушена з неповнолітніми дітьми його орендувати.

Зазначає, що відповідач, який є матеріально забезпеченим, здоровим та працездатним, має можливість сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей у більшому розмірі, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. А заявлений нею розмір аліментів в сумі 5000 грн. на кожну дитину сприятиме гармонійному фізичному та духовному розвитку дітей, є помірною сумою, не завищеною в сьогоднішніх умовах з урахування віку та потреб дітей, і відповідач має можливість нести такі витрати.

Крім того вважає, що суд помилково стягнув з відповідача в користь держави судовий збір в розмірі 297,72 грн.

Враховуючи встановлений законом розмір прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, принцип рівності прав та обов`язків батьків, а також те, що в матеріалах справи відсутні відомості стосовно того, що відповідач є непрацездатним, матеріально незабезпеченим, чи має на утриманні інших неповнолітніх осіб, непрацездатних батьків, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. Вважає, що суд належним чином перевірив всі обставини справи, правильно застосував норми матеріального права, рішення суду є законним та обґрунтованим. Твердження позивача про те, що він працює у фірмі «Благо», вважає безпідставними. Зазначає, що у зв`язку з військовими діями він не отримує заробітної плати як раніше, тому змушений обмежити свої потреби, і його можливості змінились, доходи, які він отримує, є мінливими та непостійними. Просить суд врахувати, що він не намагався та не намагається ухилятися від матеріального забезпечення своїх дітей, однак для дотримання вимог розумності та справедливості, готовий сплачувати аліменти саме у визначеному судом розмірі. Посилання позивача на те, що вона не має житла і змушена з дітьми його орендувати, вважає неправдивими і непідтвердженими жодними доказами.

Згідно частини першої статті 369 ЦПК України, частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам не відповідає.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 24 вересня 2011 року сторони у справі - ОСОБА_2 та ОСОБА_1 уклали шлюб, який зареєстрований виконкомом Угорницької сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області, актовий запис №15, внаслідок чого позивач змінила своє прізвище на « ОСОБА_1 » (а.с. 3).

Встановлено також, що сторони у справі є батьками ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії НОМЕР_1 від 10.04.2013 року та серії НОМЕР_2 від 05.10.2015 року (а.с. 4, 5).

Відповідно до копії Довідки Отинійської селищної ради Угорницького Старостинського округу від 06.12.2022 року №883 місце проживання дітей зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 разом із їхньою матір`ю - позивачем у справі (а.с. 6). Право власності на вказаний будинок за ОСОБА_1 не зареєстровано; за даними ОКП «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» він належить колгоспному двору, головою якого вказано ОСОБА_7 (а.с. 98-99).

Згідно повідомлення Відділу №3 Управління надання адміністративних послуг ГУ Держгеокадастру в Івано-Франківській області від 23.03.2023 року №0-9-0.6-138/25-23, Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №329114922 від 13.04.2023 року відсутні відомості про реєстрацію за ОСОБА_1 права власності на земельні ділянки та інше нерухоме майно (а.с. 71, 86).

За даними Отинійської селищної ради рішенням сесії №606-26/2009 від 02.11.2009 року ОСОБА_1 надано земельну ділянку площею 0,25 га (а.с. 74-75, 83), а за інформацією Територіального сервісного центру МВС №2641 за ОСОБА_1 зареєстровано автомобіль марки: Renault, модель Trafic, кузов НОМЕР_3 , 2011 року випуску (а.с. 77).

Згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа - підприємець і за 4-й квартал 2021 року як платник єдиного податку задекларувала 295323 грн. нарахованого доходу; за 2-й квартал 2022 року - 56400 грн.; за 4-й квартал 2022 року - 189277 грн. (а.с. 28, 101-103).

Відповідно до відомостей УДМС України в Івано-Франківській області відповідач ОСОБА_2 з 13 березня 2006 року зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 15). Даний будинок на праві власності за ним не зареєстрований (а.с. 40-41, 87-88), за даними ОКП «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» належить колгоспному двору, головою якого вказано ОСОБА_8 (а.с. 98-99).

Також за даними Головного управління ДПС в Івано-Франківські області інформація про доходи ОСОБА_2 у період з 01 січня 2021 року по 31 грудня 2022 рік відсутня, окрім жовтня місяця 2021 року, коли він отримав дохід від ТОВ «Експерт ІФ» у розмірі 12000 грн. у зв`язку із продажем рухомого майна (а.с. 101-103).

За інформацією Територіального сервісного центру МВС №2641 за відповідачем ОСОБА_2 на даний момент зареєстрованих транспортних засобів немає (а.с. 77).

Відповідно до копій квитанцій відповідач 18 вересня 2022 року та 23 грудня 2022 року здійснював переказ коштів позивачу у розмірі 5025 грн. 13 коп. та 3015 грн. 08 коп. відповідно (а.с. 28).

Задовольняючи частково позовні вимоги та визначаючи розмір аліментів, який підлягає стягненню з відповідача на утримання неповнолітніх дітей в сумі 1500 грн. на кожну дитину, суд першої інстанції керувався тим, що аліменти у розмірі 5000 гривень на кожну дитину можливо виключно у разі достатності заробітку (доходу) відповідача, який би підтверджувався відповідними доказами, як і у випадку з аліментами у рекомендованому законом розмірі. Однак позивач жодним чином не обґрунтувала у своєму позові і не довела будь-якими доказами те, що майновий стан відповідача, зокрема його заробітки (доходи) чи склад майна дозволяють йому сплачувати аліменти на двох дітей, виходячи з розміру по 5000 гривень на кожного з них, щомісячно, чи у рекомендованому законом розмірі. Не підтверджують цього і докази, які суд з метою захисту прав дітей витребував з власної ініціативи. А відповідач згоден і має можливість сплачувати аліменти у розмірі 1500 гривень, що наразі складає суму, трохи більшу ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Однак апеляційний суд не може погодитися із таким висновком, з огляду на наступне.

Згідно зі статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Частиною другою статті 51 Конституції України закріплено обов`язок батьків по утримуванню дітей до досягнення ними повноліття.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За загальним правилом, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно зі статтями 182, 183 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Пунктом 1 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Стаття 27 Конвенції ООН про права дитини дає кожній дитині право на рівень життя, необхідній для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціально розвитку. Батьки або інші особи які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Суд визначає розмір аліментів в кожному конкретному випадку, виходячи з фактичних обставин справи.

Відповідно до статей 76, 77, 78, 95 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

У суді першої інстанції відповідач зазначав, що він не має можливості сплачувати аліменти на дітей в розмірі по 5000 гривень щомісячно на кожну дитину, тобто 10000 грн. на двох дітей, оскільки його доходи, у зв`язку із військовими діями в країні стали мінливими та непостійними, він не отримує заробітної плати як раніше. Визнав позов частково, погодившись щомісячно сплачувати аліменти в сумі по 1500 гривень на кожну дитину.

Суд першої інстанції погодився із позицією відповідача і дійшов висновку про стягнення аліментів саме у розмірі, визнаному ним. Однак жодним чином не враховував доводів позивача та інтересів малолітніх дітей.

Так, в матеріалах справи наявні копії Технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , замовником якої вказано відповідача (а.с. 51-57), декларації про готовність вказаного об`єкта до експлуатації (а.с. 47-50).

Хоча за відповідачем не зареєстровано право власності на житловий будинок, вказані докази підтверджують, що він має відповідні доходи, які вкладає у будівництво будинку, і ці доходи є значними.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 є працездатною особою молодого віку, має задовільний стан здоров`я (будь-яких доказів протилежного суду не надано), а отже може працювати і належним чином утримувати дітей, сплачуючи аліменти у більшому розмірі, ніж він визнав у місцевому суді (1500 грн. на кожну дитину).

Як зазначено вище, пунктом 1 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. а відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Однак вказаних принципів суд першої не врахував, а визначив розмір аліментів, виходячи лише з інтересів відповідача, не взявши до уваги інтереси малолітніх дітей. Оскільки сума аліментів у розмірі 1500 грн. вочевидь не може забезпечити гармонійного розвитку дитини.

Відповідно до закону «Про Державний бюджет на 2023 рік» прожитковий мінімум протягом року залишатиметься на рівні 1 грудня 2022 року і для дітей віком від 6 до 18 років становитиме 2833 грн.

З урахуванням усіх обставин справи, зважаючи на прожитковий мінімум для дітей у 2023 році, те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, колегія суддів апеляційного суду вважає, що з відповідача в користь позивача на утримання двох неповнолітніх дітей, необхідно стягувати аліменти у розмірі по 2500 грн. на кожну дитину (5000 грн. на двох дітей).

Поряд з цим, зважаючи на те, що обоє з батьків несуть однакову відповідальності щодо утримання своїх дітей, враховуючи достатні доходи позивача, суд апеляційної інстанції вважає, що остання не довела підстав для повного задоволення позову щодо стягнення з відповідача аліментів у розмірі 5000 грн. на кожну дитину.

Отже, доводи, викладені в апеляційній скарзі, є частково обґрунтованими.

Вищезазначене залишилось поза увагою суду першої інстанції, у зв`язку з чим судове рішення підлягає зміні в частині суми стягнення аліментів.

Стягнувши з відповідача в користь держави 297 гривень 72 копійки судового збору, місцевий суд керувався тим, що такий розмір є пропорційним до задоволеної частини вимог і вирахуваний судом за правилами визначення пропорційності суми, на підставі пункту 3 частини 1 статті 176 ЦПК України та п.п. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» і статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік», тобто виходячи з ціни позову у розмірі 60000 гривень; задоволених позовних вимог у розмірі 3000 гривень; ставки судового збору: 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (що складає 992 гривні 40 копійок).

Підхід місцевого суду до визначення суми судового збору є помилковим, оскільки в даному випадку принцип пропорційної не може бути застосовано, оскільки позивач, яка звільнена від сплати судового збору, за подання позову мала б заплатити судовий збір за мінімальною ставкою, яка не підлягає зменшенню. Тому з відповідача в користь держави необхідно стягувати саме судовий збір за мінімальною ставкою, 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (992,40 грн.), яка не може бути зменшена. Тому рішення суду першої інстанції підлягає зміні також в частині стягнення судового збору.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи часткове задоволення апеляційної скарги, зважаючи на те, що позивач звільнена від сплати судового збору за подання апеляційної скарги, з відповідача на користь держави необхідно стягнути 1488 грн. 60 коп. судового збору за подання апеляційної скарги.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

За правилом пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У відповідності до пункту 3 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства).

Частиною четвертою статті 274 ЦПК України передбачено, що в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

Отже зазначена справа є малозначною в силу вимог закону, тому судове рішення у цій справі в касаційному порядку оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Коломийського міськрайонного суду від 12 травня 2023 року в частині суми стягнення аліментів та судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції змінити.

Стягувати з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ; РНОКПП НОМЕР_4 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 ; РНОКПП НОМЕР_5 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) аліменти на малолітніх дітей: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 в розмірі по 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень 00 копійок на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 13 грудня 2022 року і до досягнення дітьми повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ; РНОКПП НОМЕР_4 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) судовий збір в розмірі 992 грн. 40 коп. за розгляд справи в суді першої інстанції на користь держави за реквізитами: Отримувач коштів - ГУК в Iв.-Фр. об./ТГ м. Коломия/22030101, Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37951998; Банк отримувача - Казначейство України(ел. адм. подат.); Код банку отримувача (МФО) 899998; Рахунок отримувача UA0009616; Код класифікації доходів бюджету 22030101.

В решті рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ; РНОКПП НОМЕР_4 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) судовий збір в розмірі 1488 грн. 60 коп. за подання апеляційної скарги на користь держави за наступними реквізитами: отримувач: ГУК в Iв.-Фр. об./ТГ Ів.-Фр./ 22030101; ; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); номер рахунку - UA0009612; наявність відомчої ознаки: «80» Апеляційні суди; назва суду: Івано-Франківський апеляційний суд.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п. 2. ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуюча: О.О. Томин

Судді: І.В. Бойчук

О.В. Пнівчук

Повний текст постанови складено 07 серпня 2023 року.