Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/5847/22
Номер провадження2/711/261/23
РІШЕННЯ
24 липня 2023 року м. Черкаси
Придніпровський районний суд міста Черкаси в складі:
головуючого судді Кондрацької Н.М.
при секретарі Мелещенко О.В.,
розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Прокурора Черкаської обласної прокуратури Гриценка С., начальника ГУ НП у Черкаській області Куратенка М., Начальника управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України у Черкаській області, треті особи Черкаська обласна прокуратура, Головне управління Національної поліції в Черкаській області про захист честі та гідності і спростування неправдивої інформації, -
До Придніпровського районного суду м. Черкаси надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Прокурора Черкаської обласної прокуратури Гриценка С., начальника ГУ НП у Черкаській області Куратенка М., Начальника управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України у Черкаській області, треті особи Черкаська обласна прокуратура, Головне управління Національної поліції в Черкаській області про захист честі та гідності і спростування неправдивої інформації.
Указує, що він у березні 2012 року звернувся до державтоінспекції Черкаського УМВС України на предмет отримання нового водійського посвідчення з причини його втрати. За результатами перевірки заяви було повідомлено, що позивач з 17.11.2010 є обвинуваченим за ч. 1 ст. 321 КК України і стосовно нього обрано запобіжний захід у виді підписки про невиїзд, а кримінальна справа на підставі ст. 232 КПК України 25.04.2011 направлена до суду.
Зазначає, що з ним не проводились слідчі дії, а слідчий Придніпровського РВВС м. Черкаси ОСОБА_2 відмовилась пояснювати будь-що стосовно порушеної нею справи 17.11.2010. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси (справа 4-667/12) від 12.04.2012 було скасовано постанову слідчого Фрей А.П. від 17.11.2010 про порушення кримінальної справи відносно ОСОБА_1 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 321 КК України.
Суддя Соснівського районного суду м. Черкаси Чечот А. постановою від 01.11.2012 відмовила у задоволенні скарги про незаконну постанову про порушення кримінальної справи слідчим Ніколюком П., оскільки оскаржену постанову скасував перший заступник прокурора м. Черкаси ОСОБА_3 також було відмовлено у наданні кримінальної справи, оскільки слідчий кримінальну справу до суду не надав суду.
Однак, цього не може бути, оскільки 12.04.2012 суддею Соснівського районного суду м.Черкаси Бащенком С.М. скасовано постанову слідчого від 17.11.2010 про порушення кримінальної справи та 01.11.2012 постанову про порушення кримінальної справи від 14.08.2012 скасовано першим заступником прокурора м. Черкаси Заплотинським Ю.
Ухвалою суду від 17.11.2022 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено справу у підготовче судове засідання.
До суду надійшов 09.12.2022 відзив Черкаської обласної прокуратури у якому зазначається, що Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 17.11.2022 відкрито провадження у справі № 711/5847/22 за позовом ОСОБА_1 (далі - Позивач) до керівника Черкаської обласної прокуратури, начальника ГУНП в Черкаській області та начальника управління ДВБ НП України в Черкаській області про захист честі та гідності та спростування неправдивої інформації.
За повідомленням Придніпровського та Соснівського районних судів м. Черкаси, вказані вище кримінальні справи до суду не надходили та, відповідно, рішення в них не приймались.
Ураховуючи, що при цьому не встановлено місцезнаходження вказаних кримінальних справ, не з`ясовано їх рух та правомірність внесення до інформаційно- аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» МВС України відповідних відомостей про пред`явлення ОСОБА_1 обвинувачення, обрання запобіжного заходу та скерування кримінальної справи до суду, Черкаською окружною прокуратурою ініційовано перед ГУНП в Черкаській області проведення службового розслідування, яке наразі триває.
Вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» (далі - Постанова) визначено, що відповідно до статей 94, 277 ЦК України фізична чи юридична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, мас право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.
При цьому суди повинні враховувати такі відмінності: а) при спростуванні поширена інформація визнається недостовірною, а при реалізації права на відповідь - особа має право на висвітлення власної точки зору щодо поширеної інформації та обставин порушення особистого немайнового права без визнання її недостовірною; б) спростовує недостовірну інформацію особа, яка її поширила, а відповідь дає особа, стосовно якої поширено інформацію.
Згідно п. 6 Постанови визначено, що позови про захист гідності, честі чи ділової репутації вправі пред`явити фізична особа у разі поширення про неї недостовірної інформації, яка порушує її особисті немайнові права, а також інші заінтересовані особи (зокрема, члени її сім`ї, родичі), якщо така інформація прямо чи опосередковано порушує їхні особисті немайнові права.
Пунктом 9 Постанови визначено, що відповідачами у справі про захист гідності, честі чи ділової репутації є фізична або юридична особа, яка поширила недостовірну інформацію, а також автор цієї інформації.
За приписами п. 15 Постанови визначено, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності: г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.
Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.
Крім того спеціальний порядок спростування недостовірної інформації передбачений для випадків, коли ця інформація набула поширення через документ, який прийняла (видала) юридична особа. У такому випадку документ, який містить таку недостовірну інформацію, що порочить особисті немайнові права фізичних осіб, має бути відкликаний.
Проте судам необхідно враховувати, що повідомлення оспорюваної інформації лише особі, якої вона стосується, не може визнаватись її поширенням, якщо особа, яка повідомила таку інформацію, вжила достатніх заходів конфіденційності для того, щоб ця інформація не стала доступною третім особам.
Згідно до положення про єдину інформаційну систему Міністерства внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.11.2018 № 1024 визначено, що власником і розпорядником єдиної інформаційної системи МВС, до якого включено інформаційно аналітичну систему «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності СУДИМОСТІ» (далі І АС), є держава в особі МВС. Володільцем інформації, що обробляється в центральній підсистемі єдиної інформаційної системи МВС, є Міністерство внутрішніх справ.
З огляду на те, що Черкаська обласна прокуратура не є власником, володільцем та розпорядником інформаційно - аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» та не здійснювала розповсюдження у будь - який спосіб інформації про те, що ОСОБА_1 є особою, якій 17.11.2010 Придніпровським РВВС м. Черкаси пред`явлено обвинувачення у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 321 КК України і обрано запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд не є належним відповідачем у даній справі, а оскільки позивачем не доведено факт будь - якого розповсюдження вказаної інформації відносно нього третім особам, позов не підлягає до задоволення.
Вказаний відзив подається в межах 15 денного строку з дня вручення ухвали Придніпровського районного суду м. Черкаси від 17.11.2022 про відкриття провадження у справі № 711/5847/22.
Відповідно до поданого 09.12.2022 відзиву, Головне управління Національної поліції в Черкаській області вважає, що даний позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.
По-перше, постановою КМУ від 16 вересня 2015 № 730 «Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ» - утворено територіальний орган Національної поліції - Головне управління Національної поліції в Черкаській області.
07.11.2015 набрав чинності Закон України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII.
На виконання вищезазначених нормативних актів 07.1 1.2015 реєстраційною службою Черкаського міського управління юстиції Черкаської області проведено реєстраційну дію «Державна реєстрація новоутвореної шляхом заснування юридичної особи Головне управління Національної поліції в Черкаській області».
Відповідно до Закону України "Про Національну поліцію" та "Положення про Національну поліцію", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2015 р. № 877, Національна поліція є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ і який реалізує державну політику у сферах забезпечення охорони прав і свобод людини, інтересів суспільства і держави, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку та правонаступником органів внутрішніх справ не являється.
Тобто, Головне управління Національної поліції в Черкаській області і не являється правонаступником Управління Міністерства внутрішніх справ Україні в Черкаській області.
Головне управління Національної поліції в Черкаській області новостворений державний орган, який діє з 7 листопада 2015 року.
На виконання вимог постанови Кабінету Міністрів України від 16 вересня 2015 року № 730 «Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ», юридичну особу Управління Міністерства внутрішніх справ України у Черкаській області припинено.
Зважаючи на викладене, Головне управління Національної поліції Черкаській області ніяким чином не могло вчиняти протиправних дій щодо позивача.
По-друге, в спірних деліктних правовідносинах саме на повивача покладається обов`язок довести наявність шкоди (її розмір), протиправність (незаконність) поведінки відповідача та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою полягає у тому, що наслідки у вигляді шкоди настають лише в результаті неправомірної поведінки відповідача. Водночас, позивачем не надано жодних показів на підтвердження протиправних дій посадових осіб, наявності шкоди, причинного зв`язку між неправомірними діями і заподіяною шкодою.
Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Частиною 2 статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Статтею 2 ЦПК України встановлено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
В даному випадку з боку ГУНП в Черкаській області права позивача - ОСОБА_1 не порушено, бо позивач навіть не звертався до ГУНП в Черкаській області для здійснення досудового врегулювання питання. Таким чином позивачем не доведено наявність допущення посадовими особами ГУНП в Черкаській області неправомірної поведінки (дії чи бездіяльності).
Крім того статтею 175 ЦПК України визначено, що зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них, однак всупереч вимогам до позивної заяви, позивачем, подавши позов до декількох відповідачів не вказано зміст позивних вимог щодо кожного з них.
Зважаючи на викладене, в цій частині позов є необґрунтованим та безпідставним.
По-третє, згідно із частиною першою статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.?
Разом з тим, відповідно до ст. 49 ЦПК України, суд позбавлений процесуальної можливості самостійно змінювати предмет чи підставу позовних вимог.
Отже, невірно обраний спосіб захисту порушеного права є підставою для відмови у задоволенні пред`явлених особою вимог.
Враховуючи вищевикладене, відсутні підстави для задоволення позову. ГУНП в Черкаській області вважає, що позов ОСОБА_1 не підлягає до задоволення.
Ухвалою суду від 26.12.2022 з занесенням до протоколу судового засідання залучено в якості третіх осіб Черкаську обласну прокуратуру та Головне управління Національної поліції в Черкаській області.
У судовому засіданні від 26.12.2022 закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду з занесенням ухвали до протоколу судового засідання. При цьому позивач наполягав на позовних вимогах та на зазначеному ним у позові складі відповідачів.
У судовому засіданні позивач наполягав на позовних вимогах у повному обсязі. У судовому засіданні від 30.01.2023 пояснив, що ніколи не викликався до міліції. Після того, як дізнався про існування кримінальної справи, пішов до слідчої Фрей А.П. та отримав постанову про порушення кримінальної справи, а у подальшому оскаржував винесені постанови, чи витребовувались кримінальні справи під час розгляду його скарг йому не відомо. У подальшому пояснення суду не надав та наполягав на повному задоволенні позовних вимог.
Представник третьої особи Черкаської обласної прокуратури заперечував щодо задоволення позовних вимог. Пояснив, що з позовної заяви не зрозуміло до кого та які вимоги заявлені позивачем, вони є не конкретизованими. Звернув увагу, що позивачем не вірно зазначено коло відповідачів.
Представник третьої особи Головного управління Національної поліції в Черкаській області заперечувала щодо задоволення позовних вимог. Вважає, що позивачем обраний неналежний спосіб захисту свої прав та не вірно визначено коло відповідачів.
Заслухавши пояснення сторін, повно та всебічно з`ясувавши обставини, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд зазначає наступне.
Як визначено ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).
За змістом ст.ст. 12,81,89 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.
Статтею 64 Конституції України визначено, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.
Згідно зі статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до положень ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
При цьому, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи, для чого роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і допомагає здійсненню їхніх прав.
В силу ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Реалізуючи передбачене Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, Конституцією України, ЦК України та ЦПК України право на судовий захист, особа повинна вказати в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.
Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.
При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.
Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.
Згідно до ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У статті 82 ЦПК України встановлені правила звільнення сторони від доказування та розподілу доказування між сторонами.
Разом з тим, суд звертає увагу на те, що позивач визначив в якості відповідачів у даному спорі лише прокурора Черкаської обласної прокуратури Гриценка С., начальника ГУ НП у Черкаській області Куратенка М., начальника управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України у Черкаській області, і лише за ухвалою суду від 26.12.2022 з занесенням до протоколу судового засідання залучено в якості третіх осіб Черкаську обласну прокуратуру та Головне управління Національної поліції в Черкаській області.
У ході судового розгляду не знайшли свого підтвердження факти порушення обраними позивачем відповідачами прав ОСОБА_1 .
Так, п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» визначено, що відповідачами у справі про захист гідності, честі чи ділової репутації є фізична або юридична особа, яка поширила недостовірну інформацію, а також автор цієї інформації.
Згідно до положення про єдину інформаційну систему Міністерства внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.11.2018 № 1024 визначено, що власником і розпорядником єдиної інформаційної системи МВС, до якого включено інформаційно аналітичну систему «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» є держава в особі МВС. Володільцем інформації, що обробляється в центральній підсистемі єдиної інформаційної системи МВС, є Міністерство внутрішніх справ.
Отже, відповідач прокурор Черкаської обласної прокуратури, начальник Головного управління Національної поліції у Черкаській області та начальник Департаменту внутрішної безпеки не є власниками, володільцями та розпорядниками інформаційно - аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» та не здійснював розповсюдження у будь - який спосіб інформації про те, що ОСОБА_1 є особою, якій 17.11.2010 Придніпровським РВВС м. Черкаси пред`явлено обвинувачення у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 321 КК України і обрано запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд.
Цивільний процесуальний кодекс України передбачає різний процесуальний статус відповідача у справі та третьої особи.
Суд в чергове наголошує, що розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цьогокодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Згідно з вимогами до форми та змісту позовної заяви вона повинна, зокрема, містити ім`я (найменування) відповідача, а також зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; (пункти 1 і 4 частини другоїстатті 175 ЦПК України).
Позивачем і відповідачем можуть бути, зокрема, фізичні і юридичні особи, а також держава (частина другастатті 48 ЦПК України).
Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього.
Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу (постанова Верховного Суду від 02 квітня 2020 року (справа № 644/1239/19).
З огляду на вищевказане, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц).
Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.
Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові, оскільки завданням суду є захист саме порушених, невизнаних або оспорюваних прав та інтересів особи.
З урахуванням наведеного та фактичних обставин справи, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні вказаних вимог з підстав неможливості судового захисту прав позивача у обраний ним спосіб.
Також суд приймає до уваги, що позивачем не залучені до справи належні відповідачі, що позбавляє можливості ефективним способом захистити права останнього, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову з вказаних вище підстав.
Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір в разі відмови в позові покладається на позивача. У матеріалах справи міститься копія довідки до акту медико-соціальної експертної комісії, з якої вбачається, що ОСОБА_1 має 2 групу інвалідності безтерміново, що звільняє його відіпрати судового збору в силу п.9 ч.1 ст.5 закону України «Про судовий збір».
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 1,2,5,7, 11, 81, 141, 175 ЦПК України, суд
У позові ОСОБА_1 до Прокурора Черкаської обласної прокуратури Гриценка С., начальника ГУ НП у Черкаській області Куратенка М., Начальника управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України у Черкаській області, треті особи Черкаська обласна прокуратура, Головне управління Національної поліції в Черкаській області про захист честі та гідності і спростування неправдивої інформації відмовити.
Рішення суду може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення буде виготовлено протягом десяти робочих днів.

Головуючий: Н. М. Кондрацька