СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/842/22

пр. № 2/759/3089/23

25 липня 2023 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Твердохліб Ю.О.

за участю секретаря судових засідань Вінцковської О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ТАС», ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП,-

ВСТАНОВИВ:

В січні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнень, просив стягнутина свою користь з ПАТ «Страхова компанія «ТАС» страхове відшкодування - 17 835,86 грн, інфляційні нарахування - 587,05 грн, 3% річних - 191,74 грн, пені - 1 114,47 грн, моральну шкоду - 5 000,00 грн; з ОСОБА_2 у відкодування матеріальної шкоди - 19 546,95 грн, інфляційні нарахування - 2 057,85 грн, 3% річних - 614,72 грн, моральну шкоду - 15 000,00 грн, а також витрати по сплаті судового збору та на професійну правничу допомогу.

Свої вимоги ОСОБА_1 мотивував тим, що йому належить на праві власності транспортний засіб марки "Hyundai Tucson", реєстраційний номер НОМЕР_1 згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 01.06.2019 року. 15.01.2021 року об 13:10 год. за адресою: м. Маріуполь, Запорізьке шосе, 2, відповідач ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки "Мегсеdes-Benz Vito" реєстраційний номер НОМЕР_3 , під час руху заднім ходом не переконався, що це буде безпечно і не створить перешкоди іншим учасником дорожнього руху, внаслідок чого здійснив наїзд на припарковий автомобіль марки "Hyundai Tucson", реєстраційний номер НОМЕР_1 , від чого автомобіль позивача отримав механічні пошкодження, чим завдано йому матеріальні збитки.

Під час скоєння ДТП відповідач ОСОБА_2 поводився зухвало і намагався покинути місце зіткнення, відмовився відшкодувати завдану шкоду, а також відмовився надати відомості/копію свого полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспортного засобу. Тому він викликав патрульну поліцію для складення протоколу про адміністративну відповідальність і схеми місця ДТП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення ДПР18 № 402896 від 15.01.2021 року та схеми місця ДТП, вбачається що автомобіль марки "Hyundai Tucson", реєстраційний номер НОМЕР_1 , зазнав механічних ушкоджень задньої частини кузова: заднього бамперу, його кріплення, лакофарбового покриття.

10.02.2021 року постановою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області ОСОБА_2 визнано винним у порушенні п. 10.9 ПДР, вчиненні ДТП і пошкодженні автомобіля "Hyundai Tucson", реєстраційний номер НОМЕР_1 , тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, у зв`язку з чим на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Під час розгляду справи про приягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності останній визнав повністю свою вину в письмовій заяві від 03.02.2021 року.

З метою проведення огляду пошкоджень автомобіля марки "Hyundai Tucson", реєстраційний номер НОМЕР_1 і визначення вартості ремонтних робіт, визначення розміру завданого матеріального збитку, позивач викликав відповідачів на 25.02.2021 року о 11:00 год. за адресою: м. Київ, вул. П. Усенка, 8, вказаний виклик містить повідомлення про обставини ДТП, у якому було пошкоджено автомобіль, а також відомості про Поліс № АР 8511550, за яким ПрАТ «Страхова група «ТАС».

25.02.2021 року автомобіль було оглянуто оцінювачем. Відповідачі ПрАТ «Страхова група «ТАС» і ОСОБА_2 свою явку не забезпечили, жодних пояснень не надали.

Відповідно до Звіту про оцінку вартість матеріального збитку завданих йому в наслідок аварійного ушкодження автомобіля становить 44 464,00 грн, що включає: 26 602,49 грн вартість відновлювального ремонту аварійних пошкоджень автомобіля (з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу деталей). Вказану суму також підтверджено у рахунках на оплату вартості ремонтних робіт автомобіля, які складено ТОВ «ДАР-АВТО» як офіційним дилером в Україні, 18 046,95 грн, розмір втрати товарної вартості автомобіля. Крім того він поніс додаткові витрати: в сумі 2 300,00 грн, з оплати вартості складання Звіту про оцінку і завданого матеріального збитку, 4 692,85 грн витрати з траспортування автомобіля до офіційного дилера для проведення авготоварознавчого дослідження.

23.07.2021 року він звернувся до ПрАТ «Страхова група «ТАС» з заявою про виплату страхового відшкодування за фактом аварійного пошкодження автомобіля.

Однак ПрАТ «Страхова група «ТАС» листом від 06.08.2021 року за № 82 повідомило йому, що не погоджується із розміром суми страхового відшкодування, а тому бажає оглянути автомобіль та зупинив розгляд його вимоги, яке він вважає незаконним.

14.09.2021 року автомобіль був оглянутий, невстановленим чоловіком, оскільки стояв на відкритому майданчику.

Віповідачем ПрАТ «Страхова група «ТАС» після відкриття провадження у справі було сплачено кошти в сумі 11 324,14 грн. Зі сторони ОСОБА_2 не було сплачено жодних коштів на відшкодування завданої шкоди.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.01.2022 року визначено головуючого суддю та 19.01.2022 року вищезазначена справа передана судді Святошинського районного суду м. Києва Твердохліб Ю.О. (а.с. 95-96).

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 20.01.2022 року справу відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с. 97).

16.03.2022 року представник ПрАТ «Страхова група «ТАС» направив до суду клопотання про зменшення роміру витрат на правничу допомогу до об`єктивних та обгрунтованих, входячи з розміру позовних вимог та складності справи та відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Вказує, що матеріальний збиток, завданий позивачу згідно звіту № 22825 від 05.10.2021 року становить 12 824,14 грн. Згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транпортних засобів АР 8511550 від 22.09.2000 року франшиза становить 1 500, 00 грн. Таким чином страхове відшкодування становить 11 324,14 грн. Позивачем при подачі заяви про страхове відшкодування було подано неналежної якості ксерокопію паспорта та ОСОБА_1 було направлено лист з проханням надати чіткі копії. 30.12.2021 року вони отримали належним чином завірені копії паспорта. Оскільки останній документ був поданий 30.12.2021 року, останнім днем для виплати страхового відшкодування є 30.03.2022 року, отже звернення позивача до суду за захистом своїх порушених прав, не визнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів є безпідставним. Вимоги про стягнення пені, інфляції, 3% річних є безпідставним, оскільки ними не порушувавсчя строк для виплати страхового відшкодування. Вимоги, щодо стягнення 4 692,85 грн на транспортування автомобілю вважає безпідставними та необгрунтованими, оскільки суперечать нормам матерального права та ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Стягнення витрат на проведення автотоварознавчого дослідження також ваажає безпідставними, оскільки проведення та оплату звіту виконаного ФОП ОСОБА_3 , здійснило ПрАТ «Страхова група «ТАС». Згідно законодавства страхових сплачує 5 відсотків за шкоду заподіяну здоров`ю, однак шкоди здоров`ю не було, швидка на місце ДТП не викликалась.

У звіті наданому ФОП ОСОБА_4 не прийнятий до уваги той факт, що автомобіль відновлювався ремонтом, а саме двері, а одже не застосований коофіціент фізичного зносу, не враховані показники Дз та не вірно визначена ринкова вартість КТЗ, зафіксовано захисну плівку, її у калькуляції замінюють, однак на фото відсутні жодні ознаки плівки та не надано жодних доказів того, що вона була до ДТП.

06.07.2022 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, вважає, що у відповідача ПрАТ «Страхова група «ТАС» залишилась заборгованість зі сплати, оскільки вони безпідставно занизили суму страхового відшкодування на підставі незалежного звіту № 22825 від 05.10.2021 року. Вказаний звіт вважає неналежним та не допустимим доказом, оскільки за весь час ПрАТ «Страхова група «ТАС» не направляла свого повноваженого представника для огляду автомобілю, не здійснювало перевірки справності роботи вузлів і агрегатів автомобілю після пошкодження. Оскільки вони не скористалися своїм правом у вказаний строк направити свого повановаженого представника для огляду автомобілю, тому відповідач замовив самостійно складання звіту. При цьому автомобіль перебував на гарантійному обслуговуванні у офіційного дилера ТОВ "Дар-Авто". Вимоги про стягнення моральної шкоди заявлено не як частину/складову страхового відшкодування, а як самостійний вид цивільно-правової відповідальності. ОСОБА_1 не своєчасно тримано належні йому кошти, позбавлено можливості відремонтувати автомобіль за рахунок коштів відшкодування та йому необхідно було вжити додаткових зусиль і нести додаткові витрати для стягнення в судовому порядку коштів боргу.

19.09.2022 року представник позивача надав до суду пояснення щодо неналежності та недостовірності як доказу звіту № 22825 від 15.09.2021 року, де вказав, що відсутні докази щодо скдадання звіту уповноваженим суб`єктом оціночної діяльності. В розрахунковій частині звіту взято показники автомобілю старшого віку та з більшим пробігом (зносом) що відрізняються від реальних технічних параметрів автомобілю ОСОБА_1 . Звіт складено без урахування вартості ремонтних робіт автомобіля офіційним дилером Hyundai в Україні.

28.11.2022 року представник позивача направив до суду пояснення щодо обставин справи, де зазначає, що на момент ДТП автомобіль був новим і перебував на гарантійному сервісному обслуговуванні виробника, а загальний пробіг автомобіля складав лише 15 тис.км згідно звіту № 01-20/03. Звітом обгрунтовано визначено розмір втрати товарної вартості автомобіля в сумі 18 046,95 грн, оскільки автомобіль мав не значний пробіг і був молодше 7 років (перебував у користуванні всього 1,5 року).

В судове засідання представник позивача Мороз В.В. не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав до суду заяву, у якій вказав, що не заперечує проти проведення розгляду справи за його відсутності, позов підтримує та просить задовольнити.

Відповідач ПрАТ «Страхова група «ТАС» у судові засідання свого представника не направили, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду неповідомили.

Відповідач ОСОБА_2 відзив на позовну заяву у встановлений строк не надав, в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі.

Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів.

Враховуючи те, що сторони до судового засідання не з`явились, суд, керуючись ч.2 ст.247 ЦПК України, розглянув справу без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Судом встановлено, що постановою Жовтневого районного суду м.Маріуполь Донецької області від 10.02.2021 року у справі №263/781/21, яка набрала законної сили 23.02.2021 року водія ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн (а.с. 27).

Вказаною постановою встановлено, що 15.01.2021 року об 13:10 год. за адресою: м. Маріуполь, Запорізьке шосе, 2, ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом автомобілем марки "Мегсеdes-Benz Vito" реєстраційний номер НОМЕР_3 , під час руху заднім ходом не переконався, що це буде безпечно і не створить перешкоди іншим учасником дорожнього руху, внаслідок чого здійснив наїзд на припарковий автомобіль марки "Hyundai Tucson", реєстраційний номер НОМЕР_1 , від чого автомобіль отримав механічні пошкодження, чим завдано матеріальні збитки (а.с. 27).

Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

В результаті ДТП було пошкоджено застрахований автомобіль марки "Hyundai Tucson", реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Згідно роздруківки пошуку полісу на транспортний засіб № НОМЕР_4 автомобіль марки "Мегсеdes-Benz Vito" застраховано АТ "СГ "ТАС" (а.с. 29).

20.03.2021 року складено звіт про оцінку КТХ 01-20/03 згідно якого вартість відновлювального ремонту КТЗ "Hyundai Tucson", реєстраційний номер НОМЕР_1 , з урахуванням ПДВ, становить 26 602,49 грн, вартість матеріальних збитків, заподіяних власнику в результаті аварійних пошкоджень з урахування ПДВ, становить 44 649, 43 грн (а.с. 32-62).

Відповідно до Акту виконаних робіт від 11.04.2021 року та товарного чеку № 01-20/03 від 20.03.2021 року ОСОБА_1 понесено витрати на розрахунок матеріальних збитків, заподіяних автомобілю марки "Hyundai Tucson", реєстраційний номер НОМЕР_1 . в розмірі 2300,00 грн (а. с. 63).

27.07.2021 року позивач ОСОБА_6 , як власник транспортного засобу "Hyundai Tucson", реєстраційний номер НОМЕР_1 , звернулась із заявою до страховика ПрАТ «Страхова група «ТАС» про виплату страхового відшкодування (а.с. 70-72).

Листом вих. № 114 від 11.10.2021 року до ОСОБА_1 ПрАТ «Страхова група «ТАС» зупинило провадження у справі у зв`язку з тим, що до заяви не додано чіткої копії паспорта громадянина України (а.с. 82-83).

22.06.2022 року ОСОБА_1 ПрАТ «Страхова група «ТАС» було відшкодовано суму страхового відшкодування в розмірі 11 324,14 грн, що підтверджується випискою (а.с. 153).

Позивач надає наступний розрахунок сум, які, на його думку, підлягають стягненню з відповідача ПрАТ «Страхова група «ТАС» 17 835,86 грн. та розрахований наступним чином: 29 160 грн - 11 324,14 грн = 17 835,86 грн. Крім того, 1 114,47 грн пені, інфляційних нарахувань 587,05 грн, 3% річних 191,74 грн та моральної шкоди - 5 000 грн.

З Відповідача ОСОБА_2 в розмірі 19 546,95 грн та розрахований наступним чином: франшиза - 1 500 грн, втрати товарної вартості в сумі 18 046,95 грн. Крім того, інфляційних нарахувань 2 057,84 грн, 3% річних 614,72 грн та моральної шкоди - 15 000 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно з ч.1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Положеннями ст. 1192 ЦК України передбачено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України "Про страхування").

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст. 979 ЦК України).

Страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем (страховим внеском, страховою премією) (ч. 1 ст. 10 Закону України "Про страхування").

Згідно з ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно з п. 9.1. ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхова сума - це грошова сума, в межах якої страховик зобов`язаний провести виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Відповідно до п.9.2. ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого.

У відповідності до п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до п. 36.2. ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Щодо стягнення з відповідачів на користь позивача пені, 3 % річних та інфляційних втрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помножений на індекс інфляції, визначений названою Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем у якому мав бути здійснений платіж і за будь-який місяць (місяці) у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому, в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Відповідно до п. 36.5. Закону України № 1961-IV, за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Відповідно до п. 36.7 Закону України № 1961-IV, рішення страховика (МТСБУ) про здійснення або відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) може бути оскаржено страхувальником чи особою, яка має право на відшкодування у судовому порядку.

Враховуючи викладене, суд не приймає до уваги поданих позивачем суми пені, 3 % річних та інфляційних втрат, які б підлягали стягненню з відповідачів, оскільки виплата страхового відшкодування була здійснена в строк, передбачений ст. 36 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", а тому у задоволенні позовної вимоги слід відмовити.

Відповідно до ст.ст. 23,1167 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, у тому числі, у випадку, коли вона зазнала душевних страждань у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року зі змінами, моральна шкода - це шкода немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяна фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до п.5 Постанови, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чи підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини.

Позивач зазначав, що ним не своєчасно отримано належні йому кошти, позбавлено можливості відремонтувати автомобіль за рахунок коштів відшкодування та йому необіхно було вжити додаткових зусиль і нести додаткові витрати для стягнення в судовому порядку коштів боргу.

При цьому, позивач не надав суду жодного доказу спричинення йому моральної шкоди у визначеному ним розмірі з ПрАТ «Страхова компанія «ТАС» - 5 000,00 грн та з ОСОБА_2 - 15 000,00 грн.

З урахуванням наведених положень норм чинного законодавства та встановлених судом обставин, суд вважає, що позивачу дійсно завдано моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу, і грошовий вираз такої шкоди має бути стягнутий з відповідача ОСОБА_2 , як особи що несе відповідальність за завдання шкоди.

Суд враховує глибину душевних страждань і переживань позивача, при цьому, дотримуючись принципів розумності, виваженості та справедливості, приходить до висновку про необхідність зменшення заявленого до стягнення з ОСОБА_2 розміру моральної шкоди у сумі з 15 000,00 грн до 2 000,00 грн.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.ст. 133, 141 ЦПК України.

За приписами ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, в тому числі на правничу допомогу.

Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року №13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.

Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно зі ст.ст.133, 137 ЦПК України та ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» судові витрати на правничу допомогу, це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов`язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу.

Оформленими у встановленому законом порядку документами, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, є квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки.

Згідно з п.48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

За змістом ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З матеріалів справи вбачається, що 12.01.2022 року між адвокатом Мороз В.В. та ОСОБА_1 укладено договір про надання професійної правової (правничої) допомоги № 12/01/2022 (а.с. 86).

Згідно акту № 1 приймання-передання робіт з надання професійної правової (правничої) допомоги № 12/01/2022 від 12.01.2022 року загальна вартість робіт адвоката склала 12 450,00 грн (а.с. 88).

13.01.2022 року ОСОБА_1 сплатив на рахунок Мороза В.В. 5 000,00 грн, 2 600,00 грн, 5 000,00 грн, що підтверджується квитанціями "ПриватБанку" (а.с. 89, 90, 91).

Згідно акту № 2 приймання-передання робіт з надання професійної правової (правничої) допомоги № 12/01/2022 від 12.01.2022 року загальна вартість робіт адвоката склала 7 500,00 грн (а.с. 175).

06.07.2022 року ОСОБА_1 сплатив на рахунок Мороза В.В. 2 500,00 грн, 5 000,00 грн, що підтверджується квитанціями "ПриватБанку" (а.с. 173,174).

24.07.2023 року адвокат Мороз В.В. подав до суду заяву, у якій просив вирішити питання про стягнення з відповідача на користь позивача витрат, які були здійснені на оплату професійної правничої допомоги в сумі 30 742,40 грн.

Згідно акту № 3 приймання-передання робіт з надання професійної правової (правничої) допомоги № 12/01/2022 від 12.01.2022 року загальна вартість робіт адвоката склала 6300,00 грн (т. 2, а.с. 14).

18.04.2023 року ОСОБА_1 сплатив на рахунок Мороза В.В. 4 000,00 грн, 2 300,00 грн, що підтверджується квитанціями "ПриватБанку" (т. 2 а.с. 15,16).

Відповідно до частин 5, 6 ст.137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

16.03.2022 року представник ПрАТ «Страхова група «ТАС» направив до суду клопотання про зменшення роміру витрат на правничу допомогу до об`єктивних та обгрунтованих, входячи з розміру позовних вимог та складності справи.

Судом встановлено, що надані позивачем документи доводять обсяг наданих послуг, містять детальний опис конкретних дій в рамках правничої допомоги та свідчать про їх вартість.

Враховуючи вищевикладене, обставини справи, умови надання правової допомоги, суд дійшов висновку про задоволення заяви представника позивача Мороза В.В. та стягнення на його користь понесені судові витрати - витрати на правову допомогу у розмірі 30 742,40 грн, які підлягають стягненню на користь позивача з ПрАТ «СК «ТАС» та ОСОБА_2 пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а також відповідно ст. 141 ЦПК України судовий збір у розмірі 992,40 грн.

Керуючись ст. ст. 4, 11, 12, 13, 77, 81, 141, 142, 263-265, 268, 280-283, 352, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ТАС», ОСОБА_2 про стягнення коштів для відшкодування майнової та моральної шкоди, завданих внаслідок ДТП задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ТАС» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 15 278 (п`ятнадцять тисяч двісті сімдесят вісім) гривень 34 копійки.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 відшкодування завданої матеріальної шкоди у розмірі 19 546, 95 грн та моральної шкоди у розмірі 2 000,00 грн, а всього 21 546 (двадцять одна тисяча п`ятсот сорок шість) гривень 95 копійок.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ТАС» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 12 758, 10 грн та судовий збір у розмірі 411,80 грн, а всього 13 169 (тринадцять тисяч сто шістдесят дев`ять) гривень 90 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 17 984, 30 грн та судовий збір у розмірі 580,60 грн, а всього 18 561 (вісімнадцять тисяч п`ятсот шістдесят чотири) гривні 90 копійок.

В іншій частині позовні вимоги залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Приватне акціонерне товариство "Страхова група "ТАС", , адреса реєстрації: м.Київ, просп. Перемоги, 65.

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_6 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення виготовлено 28.07.2023 року.

Суддя Ю.О. Твердохліб