Справа № 242/967/23
Провадження № 2/242/519/23
31 липня 2023 року Селидівський міський суд Донецької області у складі головуючого судді Черкова В.Г., при секретарі Кідрон О.М., розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія», ОСОБА_3 , третя особа - Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Руслан Олегович, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Малаховська Ірина Валентинівна, про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, не пов`язаних із позбавленням володіння, -
Позивач звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія», ОСОБА_3 , третя особа - Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Руслан Олегович, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Малаховська Ірина Валентинівна, про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, не пов`язаних із позбавленням володіння.
Стислий виклад позиції позивача та заперечення відповідача.
В обґрунтування позову зазначено, що ОСОБА_1 , 18.01.2008 року придбав за Договором купівліпродажу, який був посвідчений приватним нотаріусом Баженовою Л.В. 18.01.2008 року, реєстровий № 144, нежитлове приміщення крамниці загальною площею 73,1 кв.м. на 2-му поверсі житлового будинку літ. А-6, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .
23.01.2008 року право власності на вказану вище нерухомість було зареєстровано у Реєстрі прав власності на нерухоме майно за мною, номер запису: 2646 в книзі: 15 чн, реєстраційний номер майна 21651710.
Одразу після купівлі цієї нежитлової будівлі ОСОБА_1 зайнявся його реконструкцією, внаслідок чого відбулося збільшення загальної площі будівлі з 73,1 кв.м. до 85,4 кв.м.
В подальшому ОСОБА_1 дізнався що 13.05.2013 року о 16 год. 18 хв. державним реєстратором Ворошиловського районного управління юстиції у місті Донецьку Тюріним Є.Є. було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 2217128 про внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про іпотеку № 908488.
Крім того, 13.05.2013 року о 16 год. 18 хв. державним реєстратором Ворошиловського районного управління юстиції у місті Донецьку Тюріним Є.Є. було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 2217128 про внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про обтяження № 908454.
Так, дійсно згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта (інформаційна довідка № 143530625 сформована 31.10.2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Малаховською І.В.) ОСОБА_3 є власником нежитлового підвального приміщення під магазин продовольчих товарів з прибудовою загальною площею 108,5 кв.м. в житловому будинку літ. А-6, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .
Вказана будівля була придбана ним за договором купівліпродажу посвідченим приватним нотаріусом Слащевим А.Г. 04.10.2007 року. Але реєстраційний номер цієї будівлі у Реєстрі прав власності на нерухоме майно - 17426099.
Таким чином, 13.05.2013 року о 16 год. 18 хв. державним реєстратором Ворошиловського районного управління юстиції у місті Донецьку Тюріним Є.Є. було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 2217128 про перенесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про обтяження № 908454 та запису про іпотеку № 908488, адже реєстратор не пересвідчився що вносить вказані вище записи на інше майно, яке зареєстроване за тією ж адресою, що й нежитлова будівля, належна ОСОБА_3 .
За цим договором первісним іпотекодержателем було відчужено новому іпотекодержателю права вимоги за кредитними договорами, в тому числі й за договором іпотеки № 3/1/201207 укладеного 20.12.2007 року з ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , кредит під заставу нерухомості - нежитлове підвальне приміщення під магазин продовольчих товарів з прибудовою, загальною площею 108,5 кв.м. літера А-6, за адресою: АДРЕСА_1 .
21.02.2022 року державним реєстратором прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Швецем Русланом Олеговичем Київського міського нотаріального округу, м. Київ, було прийнято рішення № 63583749 від 21.02.2022 року про проведення державної реєстрації обтяження, іпотека на нежитлове приміщення на другому поверсі житлового будинку літ. А-6, що розташований АДРЕСА_1 .
Однак під час перенесення до Державного реєстру речових прав з Державного реєстру іпотек - реєстраційний номер іпотеки 6276485 від 20.12.2007 року вчинений реєстратором Донецького міського нотаріального округу, державний реєстратор Ворошиловського районного управління юстиції у місті Донецьку Тюрін Є.Є., в супереч вимогам встановленим ст.. 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не пересвідчився у відповідності заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а саме встановив відповідність об`єкта іпотеки тому, в який переноситься запис, і фактично не прийняв рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, хоча сам запис про іпотеку вчинив.
Так, дійсно, у розділі «Актуальна інформація про державно реєстрацію іпотеки» в графі «Підстава внесення запису» вказано Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 2217128 від 13.05.2013 16:18:42, Тюрін Євген Євгенович, Ворошиловське районне управління юстиції у місті Донецьку, Донецька область, фактично рішення таке (про внесення запису про іпотеку) не приймалося, адже зазначене вище рішення стосувалося саме проведення державної реєстрації права власності за ОСОБА_1 , податковий номер НОМЕР_3 , на нежитлове приміщення, розмір частки 1/1, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .
Так само було вчинено державним реєстратором Ворошиловського районного управління юстиції у місті Донецьку Тюріним Є.Є. щодо перенесення запису про обтяження - номер запису про обтяження 908454, не пересвідчився у відповідності об`єкта, що обтяжується, та фактично не прийнято відповідного рішення.
В подальшому Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 43796984 від 31.10.2018 року, прийняте державним реєстратором прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Малаховською І.В. та Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 63583749 від 21.02.2022 року, прийняте державним реєстратором прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. стосувалися проведення державної реєстрації обтяження та іпотеки нежитлового приміщення за новими Іпотекодержателями.
Наразі наявність запису про іпотеку та запису про обтяження за Договором іпотеки № 4089 посвідченого 20.12.2007 року приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Ареп`євою О.О., за яким ОСОБА_1 не є стороною, та іншого нерухомого майна, ніж те, щодо якого вчиненні вказані вище записи, є порушенням права власника на здійснення права користування та розпорядження майном.
Відповідач відзив на позовну заяву не надав.
Третя особа - Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції - надало клопотання, в якому зазначило, що частиною другою статті 19 Конституції встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 1 Закону України № 1952 - IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, розміщене на території України, та обтяжень таких прав. Положеннями частини першої статті 6 Закону № 1952 - IV визначена організаційна система державної реєстрації прав, до якої входять 1) Міністерство юстиції України та його територіальні органи; 2) суб`єкти державної реєстрації прав: виконавчі органи сільських, селищних та міських рад, Київська, Севастопольська міські, районні, районні у містах Києві та Севастополі державні адміністрації; 3) державні реєстратори прав на нерухоме майно.
Статтею 8 Закону № 1952 - IV встановлені повноваження територіальних органів Міністерства юстиції України у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно.
Територіальні органи Міністерства юстиції України в межах території, на якій вони здійснюють свою діяльність: розглядають скарги на рішення, дії або бездіяльність державних реєстраторів, суб`єктів державної реєстрації прав та приймають обов`язкові до виконання рішення, передбачені цим Законом; складають протоколи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення; організовують роботу з підготовки та підвищення кваліфікації державних реєстраторів, уповноважених осіб суб`єктів державної реєстрації прав; приймають рішення про тимчасове блокування доступу державних реєстраторів, уповноважених осіб суб`єктів державної реєстрації прав до Державного реєстру прав у випадках, передбачених цим Законом; здійснюють інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Згідно з пунктом 3 Положення основними завданнями міжрегіонального управління є: реалізація державної правової політики, державної політики з питань банкрутства, у сферах державної реєстрації актів цивільного стану, державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, державної реєстрації юридичних осіб, громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців, державної реєстрації статутів територіальних громад сіл, селищ, міст, державної реєстрації друкованих засобів масової інформації; забезпечення реалізації державної політики у сферах організації примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб); внесення на розгляд Мін`юсту пропозицій щодо формування та реалізації політики у зазначених сферах; забезпечення роботи нотаріату; експертне забезпечення правосуддя; протидія легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення (щодо нотаріусів, адвокатів, адвокатських бюро та об`єднань, суб`єктів господарювання, що надають юридичні послуги (крім осіб, що надають послуги в рамках трудових відносин); здійснення в межах повноважень міжнародно-правового співробітництва.
У вказаному Положенні визначені повноваження територіальних органів Міністерства юстиції України у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, а саме: - організація роботи з підготовки та підвищення кваліфікації державних реєстраторів (підпункт 4.69 пункту 4 Положення); - забезпечення доступу державних реєстраторів до єдиних та державних реєстрів, держателем яких є Мін`юст, та приймає рішення про блокування такого доступу у випадках, передбачених законом (підпункт 4.61 пункту 4 Положення); - розгляд відповідно до закону скарги на рішення, дії або бездіяльність державних реєстраторів, суб`єктів державної реєстрації прав та приймає обов`язкові до виконання рішення (підпункт 4.62 пункту 4 Положення); - складання протоколів про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення (підпункт 4.63 пункту 4 Положення).
Отже, повноваження Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно відносяться до повноважень контролюючого та методичного органу у цій сфері, жодна посадова особа Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції не має повноважень на виконання реєстраційних дій у державному реєстрі на нерухоме майно, зокрема скасування запису про право власності щодо об`єкта нерухомого майна.
Таким чином, Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції та його посадові особи не мають повноважень на здійснення реєстраційних дій у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, зокрема скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, та усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, не пов`язаних з позбавленням володіння.
Виходячи з наведеного, вказані повноваження Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції не стосуються спірних правовідносин, не впливають на його права та обов`язки.
У позові жодним чином не обґрунтовано залучення Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції третьою особою у справі.
За таких обставин, визначення Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції третьою особою у даній справі про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, не пов`язаних з позбавленням володіння є необґрунтованим та безпідставним.
Просило виключити Східне міжрегіональнео управління Міністерства юстиції зі складу учасників справи як третьої особи та вирішити справу №242/967/23 по суті відповідно до чинного законодавства.
Процесуальні дії у справі.
Ухвалою від 30.06.2023 р. зроблено запит щодо уточнення місця проживання відповідача. Відповідь отримана 10.07.2023 р.
Ухвалою від 11.07.2023 р. відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.
Ключовими принципами статті 6 є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.
Так, у справі Delcourt v. Belgium Суд зазначив, що „у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення".
У справі Bellet v. France Суд зазначив, що „стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".
Як свідчить позиція Суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.
Статтею 6 Конвенції також гарантується право на розгляд справи судом у "розумні строки". Слід відмітити, що у своїй практиці Суд підходив до цієї проблеми дуже індивідуально. Разом із тим, були встановлені певні критерії, в світлі яких слід оцінювати тривалість провадження це: складність справи; поведінка заявника; дії відповідних органів. Ці питання аналізувались судом у справі "Странніков проти України", де Суд дійшов висновку, що тривалість оскаржуваного процесу була надмірною та не відповідала вимозі „розумності строку".
З урахуванням зазначеного особа, яка не була присутньою під час розгляду справи, має право на адекватну, скорочену процедуру скасування рішення, а тому суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних доказів.
Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.
Дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, судом встановлено наступне.
В обгрунтування заявлених вимог позивачем надано
Свідоцтво про право власності на нерухоме майно, індексний номер 3988663 від 27.05.2013 р., відповідно до якого ОСОБА_1 на праві приватної власності належить нежитлове приміщення на другому поверсі житлового будинку літ. А-6, загальною площею 85,4 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 .
Зазначене також підтверджується Технічним паспортом, Витягом з Дежавного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, Рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 13.05.2013 р. № 2217128, Рішенням про внесення змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 27.05.2013 р. № 2612795 та Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 05.06.2023 р.
У розділі «Відмітка про перенесеня записц до державного реєстру речових прав на нерухоме мйно» наявний запис № 908454, дата перенесення - 13.05.2013 р. 16:52:28, тип обтяження - арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 10047378, зареєстровано 19.07.2010 р. За № 10047378, підстава обтяження - постанова про відкриття виконавчого провадження № 20312349 від 16.07.2010 р., об`єкт обтяження - нежиле приміщення, підвальне приміщення загальною площею 108,5 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 . Власник - ОСОБА_3 .
У розділі «Інформація з державного реєстру іпотек» наявний запис № 6921162, тип обтяження - іпотека, зареєстровано 01.04.2008 р., підстава обтяження - договір іпотеки, об`єкт обтяження - інше, нежитлове приміщення крамниці загальною площею 73,1 кв.м. на 2 поверсі житлового будинку літ.А-6 за адресою: АДРЕСА_1 . Іпотекодавець - ОСОБА_1 . Розмір основного зобов`язання 1683347 грн. Строк виконання 31.03.2028 р.
Наявна інформація щодо об`єкту нерухового майна реєстраційний номер 17426099, тип майна - нежитлове підвальне приміщення під магазин продовольчих товарів з прибудовою загальною площею 108,5 кв.м. в житловому будинку літ.А-6 за адресою: АДРЕСА_1 . Власник - ОСОБА_3 .
Наявна інформація про об`єкт нерухомого майна реєстраційний номер 21651710, тип майна - нежитлове приміщення на другому поверсі житлового будинку літ.А-6 за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 73,1 кв.м., власник ОСОБА_1 .
У розділі «Інформація з державного реєстру іпотек» наявний запис: реєстраційний номер обтяження 6921162, тип обтяження - іпотека, підстава обтяження - договір іпотеки, 2821, 01.04.2008, об`єкт обтяження - інше, нежитлове приміщення крамниці загальною площею 73,1 кв.м. на 2 поверсі житлового будинку літ.А-6 за адресою: АДРЕСА_1 . РПВН 21651710. Іпотекодержатель - ЗАТ «Донгорбанк», іпотекодавець - ОСОБА_1 .
Надано договір відступлення прав вимоги за договорами іпотеки № 2910181 від 09.10.2018 р., відповідно до якого ТОВ «ГРОУФ КАПІТАЛ ФАКТОРИНГ» відступило АТ «БМ БАНК» права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами відповідно Додатку № 1 даного Договору.
Як вбачається з Додатку № 1, окрім інших,у списку зазначено ОСОБА_3 , номер кредитного договору 3/1/201207 від 20.12.2007 р., строк до 19.12.2017 р., тип кредиту - кредит під заставу нерухомості, номер договору іпотеки 3/1/ НОМЕР_5 .
Надано Договір передачі прав за Іпотечними договорами № 15.02/2022_ГКФі від 15.02.2022 р., відповідно до якого право вимоги за іпотечними договорами перейшло до ТОВ «УКРАЇНСЬКА ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ», та Додаток до нього.
Згідно довідки станом на 04.12.2019 р. кредитні зобов`язання за договором № 12105898 від 01.04.2008 р. ОСОБА_1 перед АТ «ПУМБ» виконані в повному обсязі.
Враховуючи вищевикладене, наявним вбачається, що позовні вимоги обгрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки вчиненні записи є порушенням права власника на здійснення права користування та розпорядження належним йому майном.
Що стосується посилання Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про безпідставність залучення третьою особою у даній справі, то згідно Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» держава гарантує достовірність зареєстрованих прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Міністерство юстиції України та його територіальні органи входять до організаційної системи державної реєстрації прав, одним із основних завдань яких є реалізація державної правової політики у сферах державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а том рішення по справі може вплинути на їх права та обов`язки.
Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.
Згідно з ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. При цьому, зі змісту ст.ст.55, 124 Конституції України та ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод випливає, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.
Відповідно до ст.ст.15,16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
При вирішенні спору у даній справі, суд, відповідно до ст.ст. 12,13 ЦПК України, керується принципами диспозитивності та змагальності, розглядає справу в межах заявлених вимог та встановлених в судовому засіданні фактичних обставин (доказів).
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається.
Ч. 1 ст. 1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», в редакції чинній на час прийняття державним реєстратором Ворошиловського районного управління юстиції у місті Донецьку Тюріним Є.Є. рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 2217128 про внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про іпотеку № 908488, встановлюється, що цей Закон регулює відносини, пов`язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень.
Державна реєстрація прав на об`єкт незавершеного будівництва та їх обтяжень у випадках, установлених законом, проводиться у порядку, визначеному цим Законом, з урахуванням особливостей правового статусу такого об`єкта.
Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація прав є обов`язковою.
Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав.
Відповідно до ч. 2 коментованої вище статті, держава гарантує достовірність зареєстрованих прав на нерухоме майно та їх обтяжень.
Відповідно до ч. 3 цієї статті, право на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.
Згідно ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень.
Згідно ч. 5 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація прав є публічною, проводиться органом державної реєстрації прав, який зобов`язаний надавати інформацію про зареєстровані права та їх обтяження в порядку, встановленому цим Законом.
Державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в порядку черговості надходження заяв.
Державна реєстрація прав власності, реєстрація яких проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об`єктом незавершеного будівництва проводиться нотаріусом, яким вчиняється така дія.
Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» обов`язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме: право власності на нерухоме майно; право володіння; право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій); право господарського відання; право оперативного управління; право постійного користування та право оренди земельної ділянки; право користування (найму, оренди) будівлею або іншими капітальними спорудами, їх окремими частинами; іпотека; довірче управління майном.
Ст.. 8 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлюється, що орган державної реєстрації право в тому числі проводить державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмовляє у їх реєстрації, забезпечує ведення Державного реєстру прав.
Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор, в тому числі: 1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/ або договір (угода) пов`язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав; 2) приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав; 3) відкриває і закриває розділи Державного реєстру прав, вносить до них відповідні записи; 4) веде реєстраційні справи щодо об`єктів нерухомого майна; 5) присвоює реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна під час проведення державної реєстрації; 6) видає свідоцтво про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; 7) надає інформацію з Державного реєстру прав або відмовляє у її наданні у випадках, передбачених цим Законом; 8) у разі потреби вимагає подання передбачених законодавством додаткових документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень; 8-1) під час проведення державної реєстрації прав, які виникли та зареєстровані в установленому порядку до 1 січня 2013 року, запитує від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, які відповідно до чинного на момент реєстрації законодавства проводили таку реєстрацію, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для реєстрації прав та їх обтяжень, якщо такі документи не були подані заявником або якщо документи, подані заявником, не містять передбачених цим Законом відомостей про правонабувача або про нерухоме майно. Органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, до яких надійшов запит, зобов`язані безоплатно в установленому законодавством порядку протягом трьох робочих днів надати державному реєстратору відповідну інформацію, зокрема щодо зареєстрованих речових прав на нерухоме майно, у тому числі земельні ділянки; 9) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими законами України. Нотаріус як спеціальний суб`єкт здійснює функції державного реєстратора, крім передбачених пунктами 4 і 6 частини другої статті 9 цього Закону.
Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.
Процедура ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно визначає Порядок ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1141 від 26.10.2011 року (далі за текстом - Порядок № 1141).
П. 29 Порядку № 1141 встановлюється, що у випадках, установлених законодавством, державний реєстратор додатково вносить до відповідного запису про інше речове право та суб`єкта цих прав, про обтяження прав на нерухоме майно та суб`єкта цих прав Державного реєстру прав відомості про перенесення записів про інші речові права, відмінні від права власності, обтяження речових прав із розділів, спеціального розділу Державного реєстру прав, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, Державного реєстру іпотек та Державного реєстру обтяжень рухомого майна. Під час перенесення записів із розділів або спеціального розділу Державного реєстру прав державний реєстратор вносить такі відомості: номер запису, що переноситься; дата та час перенесення запису. Під час перенесення записів з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, Державного реєстру іпотек або Державного реєстру обтяжень рухомого майна державний реєстратор вносить такі відомості: назва відповідного реєстру; реєстраційний номер, дата і час реєстрації запису у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, Державному реєстрі іпотек, Державному реєстрі обтяжень рухомого майна; дата та час перенесення запису. Під час перенесення записів дата та час державної реєстрації таких речових прав на нерухоме майно, їх обтяжень відповідає даті та часу їх державної реєстрації у відповідних розділах/реєстрах і залишається незмінною. Відповідно до п. 30 Порядку № 1141 після перенесення запису з розділу або із спеціального розділу Державного реєстру прав до розділу Державного реєстру прав державний реєстратор робить у відповідному записі у розділі або спеціальному розділі Державного реєстру прав відмітку про погашення запису.
Під час перенесення до Державного реєстру речових прав з Державного реєстру іпотек - реєстраційний номер іпотеки 6276485 від 20.12.2007 року вчинений реєстратором Донецького міського нотаріального округу, державний реєстратор Ворошиловського районного управління юстиції у місті Донецьку Тюрін Є.Є., всупереч вимогам, встановленим ст.. 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», не пересвідчився у відповідності заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а саме встановив відповідність об`єкта іпотеки тому, в який переноситься запис, і фактично не прийняв рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, хоча сам запис про іпотеку вчинив.
У розділі «Актуальна інформація про державно реєстрацію іпотеки» в графі «Підстава внесення запису» вказано Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 2217128 від 13.05.2013 16:18:42, Тюрін Євген Євгенович, Ворошиловське районне управління юстиції у місті Донецьку, Донецька область, фактично рішення таке (про внесення запису про іпотеку) не приймалаося, адже зазначене вище рішення стосувалося саме проведення державної реєстрації права власності за ОСОБА_1 , податковий номер НОМЕР_3 , на нежитлове приміщення, розмір частки 1/1, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .
Так само було вчинено державним реєстратором Ворошиловського районного управління юстиції у місті Донецьку Тюріним Є.Є. щодо перенесення запису про обтяження - номер запису про обтяження 908454, не пересвідчився у відповідності об`єкта, що обтяжується, та фактично не прийнято відповідного рішення.
В подальшому Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 43796984 від 31.10.2018 року, прийняте державним реєстратором прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Малаховською І.В. та Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 63583749 від 21.02.2022 року, прийняте державним реєстратором прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. стосувалися проведення державної реєстрації обтяження та іпотеки нежитлового приміщення за новими Іпотекодержателями.
Наразі наявність запису про іпотеку та запису про обтяження за Договором іпотеки № 4089 посвідченого 20.12.2007 року приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Ареп`євою О.О., за яким ОСОБА_1 не є стороною, та іншого нерухомого майна, ніж те, щодо якого вчиненні вказані вище записи, є порушенням права власника на здійснення права користування та розпорядження майном.
Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
За приписами ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно зі ст. 319, 321 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд; право власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Ст. 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.06.2018 у справі № 338/180/17 вже звертала увагу на те, що право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним, тому суд повинен відмовляти у задоволенні позовної вимоги, яка не відповідає ефективному способу захисту права чи інтересу (див. mutatis mutandis висновки у пунктах 72-76 постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.11.2018 у справі № 488/5027/14-ц). Вирішуючи спір, суд з`ясовує, чи існує у позивача право або законний інтерес; якщо так, то чи має місце його порушення, невизнання або оспорювання відповідачем; якщо так, то чи підлягає право або законний інтерес захисту і чи буде такий захист ефективний за допомогою того способу, який визначено відповідно до викладеної в позові вимоги. В іншому випадку у позові слід відмовити.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22.01.2019 у справі № 912/1856/16, від 14.06.2019 у справі № 910/6642/18, від 24.12.2019 у справі № 902/377/19, від 28.01.2020 у справі № 905/1513/16.
Ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлюється, що у разі допущення технічної помилки (граматичної описки, друкарської, арифметичної чи іншої помилки) під час внесення відомостей про речові права, обтяження речових прав до Державного реєстру прав державний реєстратор самостійно виправляє таку помилку, за умови що документи за результатом розгляду заяви заявнику не видавалися.
У разі якщо після отримання заявником документів за результатами розгляду заяви виявлено технічну помилку, допущену під час внесення до Державного реєстру прав відомостей про речові права, обтяження речових прав, зокрема помилку у відомостях про суб`єкта речового права, обтяження, відомостях про речове право, обтяження, відомостях про нерухоме майно, у тому числі його технічних характеристиках, або якщо відбулося виправлення такої помилки в документах, що подавалися для державної реєстрації прав, або відбулася зміна адреси об`єкта нерухомого майна, такі помилки, відомості виправляються державним реєстратором на підставі заяви особи, відомості про речові права, обтяження речових прав якої містять таку помилку, відомості, а у випадку, передбаченому пунктом 2 частини сьомої статті 37 цього Закону, - посадовою особою Міністерства юстиції України, його територіальних органів або на підставі рішення Міністерства юстиції України, його територіальних органів - державним реєстратором, яким допущено технічну помилку.
Виправлення помилки, відомостей, що впливають на права третіх осіб, здійснюється державним реєстратором виключно за наявності згоди таких осіб або на підставі судового рішення.
Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню.
У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються.
У разі якщо в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, наявні відомості про речові права, обтяження речових прав, припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації, або якщо відповідним судовим рішенням також визнаються речові права, обтяження речових прав, одночасно з державною реєстрацією припинення речових прав чи обтяжень речових прав проводиться державна реєстрація набуття відповідних прав чи обтяжень.
При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними.
У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію зміни, припинення речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження повертаються у стан, що існував до відповідної державної реєстрації, шляхом державної реєстрації змін чи набуття таких речових прав, обтяжень речових прав.
При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними.
Державна реєстрація прав у випадках, передбачених цією частиною, проводиться у порядку, визначеному цим Законом, крім випадку скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію на підставі рішення Міністерства юстиції України, що виконується посадовою особою Міністерства юстиції України відповідно до статті 37 цього Закону.
З огляду на наведене, за результатами розгляду справи, суд приходить до висновку що позовні вимоги обгрунтовані та підлягають задоволенню.
З урахуванням викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 15, 16, 19, 81, 259, 263, 264, 265, 280 ЦПК України, суд,-
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається позивачем протягом тридцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.
Повне рішення складене та підписане 31.07.2023 р.
Судд В.Г.Черков