Шаргородський районний суд
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2023 року

м. Шаргород

Справа № 152/159/21

провадження № 6/152/21/23

Шаргородський районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді Соколовської Т.О.,

при секретарі судового засідання Шалавінській В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» про заміну стягувача його правонаступником,

учасники справи не прибули,

встановив:

19.07.2023 ТОВ «Дебт Форс» звернулося до Шаргородського районного суду Вінницької області з заявою про заміну стягувача його правонаступником у справі №152/159/21.

У обґрунтування заяви ТОВ «Дебт Форс» зазначило, що 02.04.2021 Шаргородським районним судом Вінницької області ухвалено рішення у справі №152/159/21 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості по кредитному договору №010/0138/82/91883495.

Ухвалою Шаргородського районного суду Вінницької області від 01.03.2022 замінено сторону у даній справі з ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ».

09.03.2023 між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КАМПСІС ФІНАНС» було укладено договір №09-03/23 про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило ТОВ «КАМПСІС ФІНАНС», яке набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі і №010/0138/82/91883495.

11.05.2023 між ТОВ «КАМПСІС ФІНАНС» та ТОВ «Дебт Форс» було укладено Договір №11-05/23 про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «КАМПСІС ФІНАНС» відступило ТОВ «Дебт Форс» право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за договором кредиту №010/0138/82/91883495.

ТОВ «Дебт Форс» стало новим кредитором боржника ОСОБА_1 .

Посилаючись на ці обставини, заявник просить провести заміну стягувача ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» його правонаступником ТОВ «Дебт Форс».

У судове засідання сторони не з`явилися, про час і місце розгляду заяви були повідомлені належним чином.

Відповідно до вимог ч.3 ст.442 ЦПК України, неявка учасників справи не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

За вказаних обставин суд вважає за можливе розглянути заяву без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, за правилами ч.2 ст.247 ЦПК України.

У справі, що розглядається встановлено, що 02.04.2021 Шаргородським районним судом Вінницької області ухвалено рішення у справі №152/159/21 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості по кредитному договору №010/0138/82/91883495.

Ухвалою Шаргородського районного суду Вінницької області від 01.03.2022 замінено сторону у даній справі з ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ».

09.03.2023 між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КАМПСІС ФІНАНС» було укладено договір №09-03/23 про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило ТОВ «КАМПСІС ФІНАНС», яке набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі і №010/0138/82/91883495.

11.05.2023 між ТОВ «КАМПСІС ФІНАНС» та ТОВ «Дебт Форс» було укладено Договір №11-05/23 про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «КАМПСІС ФІНАНС» відступило ТОВ «Дебт Форс» право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за договором кредиту №010/0138/82/91883495.

Таким чином, внаслідок укладення вказаних договорів ТОВ «Дебт Форс» стало правонаступником ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відбулася заміна кредитора у зобов`язанні, зокрема ТОВ «Дебт Форс» є новим кредитором у фінансових правовідносинах з боржником, а також новим стягувачем у виконавчих правовідносинах.

Згідно з положеннями ч.1 ст.129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Приписами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків … має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади (рішення у справі «Сокур проти України» від 26 квітня 2005 року, і у справі «Крищук проти України» від 19 лютого 2009 року.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Зазначене кореспондується із практикою Європейського суду з прав людини, який в п.24 рішення у справі «Воротніков проти України» від 14.02.2008 вказав, що «провадження в суді та виконавче провадження є відповідно першою і другою стадією загального провадження, а тому виконавче провадження не має бути відокремлене від судового і ці два провадження мають розглядатися як цілісний процес».

У п. 23 рішення ЄСПЛ в справі «Матківська проти України» від 12.03.2009 суд звернув увагу, що "виконання рішення є другим етапом судового провадження, а також, що реалізоване право знаходить свою ефективну реалізацію саме у момент виконання.

Отже, заміна сторони у відносинах, які є предметом даного судового розгляду (процесуальне правонаступництво) можливе на будь-якій стадії цивільного процесу, як на стадії розгляду справи так і на стадії виконання судового рішення, яке набрало законної сили.

Стаття 37 та частина перша статті 378 ЦК України, у редакції чинній на час виникнення спірних відносин, узгоджується з положеннями статті 55 та частини 1 статті 442 ЦК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" про те, що суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником.

Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 24 квітня 2018 року у справі № 2а/0612/649/11.

Згідно з положеннями ч.ч.5, 6 ст.13 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм.

Відтак, ТОВ «Дебт Форс» надало суду докази того, що у справі, що розглядається відбулась заміна кредитораі, що в даній справі допускається правонаступництво, у зв`язку з чим заява про заміну сторони у справі підлягає задоволенню.

Виконання судового рішення є невід`ємною завершальною стадією судового провадження і заміна сторони на цій стадії може відбуватися як на підставі та у порядку, визначеному Цивільним процесуальним кодексом України, так і ЗУ «Про виконавче провадження», правонаступництво можливе на будь якій стадії процесу, в тому числі й на стадії виконання судового рішення.

Частинами 1, 2, 5 ст. 15 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа, держава, на користь чи в інтересах якої видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення. У разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Відповідно до ч.1 ст.442 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець (ч.2 ст.442 ЦПК України).

Виходячи з наведеного, сторони виконавчого провадження, якими є стягувач та боржник, державний або приватний виконавець, а також особа, яка набула прав стягувача, можуть звернутися до суду з заявою про заміну сторони виконавчого провадження її правонаступником.

На підставі пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

За статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

За змістом статті 512 ЦК України, статті 378 ЦПК України (у редакції, чинній на час розгляду справи), та статті 8 Закону України "Про виконавче провадження" (у редакції, чинній на час розгляду справи) у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

Відповідно висновку, зробленого Верховним Судом у постанові від 05.12.2018 № 643/4902/14-ц, за своєю суттю заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу. У зв`язку з заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, і її заміна новим кредитором проводиться відповідно до ч.5 ст.15 закону «Про виконавче провадження» (в чинній на час постановлення оскаржуваних ухвал редакції) за заявою заінтересованої особи. Такою заінтересованою особою є новий кредитор (правонаступник).

Заміна сторони правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу.

Судові рішення, які набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні, оскільки новий кредитор без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні не має права звернутися до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду.

Європейський суд з прав людини вказує, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Важко уявити, щоб ст.6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у ст.6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи конвенцію. Отже, для цілей ст.6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (рішення від 19.03.97 у справі «Hornsby v. Greece», п.40).

За таких умов ТОВ «Дебт Форс» слід вважати правонаступником первісного стягувача і провести відповідну заміну у виконавчому провадженні.

Керуючись ст.ст. 55, 260, 353, 354, 442 ЦПК України, ст.ст. 1, 15 Закону України "Про виконавче провадження", суд -

постановив:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» про заміну стягувача його правонаступником - задовольнити.

Замінити стягувача, що вибув - Публічне акціонерне товариство «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» на його процесуального правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» (02121, м. Київ, Харківське шосе, буд. 201/203 літера 2А, ) у справі №152/159/21 за цивільним позовомАкціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №010/0138/82/91883495.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Вінницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала постановлена та підписана суддею 03.08.2023.

Головуючий суддя: Т.О. Соколовська