Справа №457/717/22
Провадження №2/442/274/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 липня 2023 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючої-судді - Грицай М.М.

секретар судового засідання - Антоненко В.О.,

з участю представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 , від імені якого діє адвокат Яцків Ігор Миколайович, до ОСОБА_4 про витребування майна з чужого незаконного володіння,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_4 про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Позов мотивує тим, що він придбав у ФОП ОСОБА_5 для власних потреб кавоварку «Delonghi ECAM 350.55B» вартістю 16755 грн. Відповідачка перебувала з позивачем у близьких стосунках в період осені (2019 - 2020 р.). ОСОБА_4 , користуючись довірою позивача, його зайнятістю на роботі та постійними відрядженнями, у зв`язку із відсутністю частини огорожі, маючи безперешкодний доступ до його подвір`я та помешкання, забрала з його будинку належне йому майно, а саме, кавоварку «Delonghi ECAM 350.55B». З метою повернення майна та досудового врегулювання спору позивач надіслав відповідачці заяву, в якій запропонував у добровільному порядку повернути вищевказане майно. На таку заяву відповідачкою 10.12.2021 надано відповідь, у якій остання не заперечує щодо факту володіння вказаним майном. Окрім цього, остання пояснює, що зазначена побутова техніка подарована їй позивачем та, посилаючись на ст.719 та ст.722 ЦК України, пояснює, що між ними був укладений усний договір дарування предметів особистого користування та побутового призначення, після яких у неї виникло право власності на подаровані їй предмети. На підставі вищевикладеного, позивач просить суд витребувати у ОСОБА_4 та передати йому кавоварку «Delonghi ECAM 350.55B» в належному технічно справному стані та стягнути із відповідачки судові витрати.

Від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому просять у задоволенні позову відмовити повністю з наступних підстав. На підтвердження належності позивачу спірного майна, ним додається до позову копію видаткової накладної 21112019/11 від 25.11.2019, яка не може бути належним доказом придбання позивачем кавоварки «Delonghi ECAM 350.55B», оскільки складена з істотними недоліками, які свідчать про відсутність такої господарської операції. Також позивач стверджує, що відповідачка забрала кавоварку під час його відрядження, на підтвердження чого надав довідку про витрати на відрядження директора ОСОБА_3 за 2019-2020 роки, видану ТОВ «ІВФ «Ремтехгаз». Вказує, що ні у позові, ні у переписці у мережі WhatsApp не зазначено дати, коли відповідачка забрала цю кавоварку, тому не вбачається можливим навіть встановити, в який саме день мав перебувати у відрядженні позивач, щоб не бачити протиправність дій відповідачки. Звертає також увагу, що позивач підтверджує близькість їхніх стосунків у 2019-2020 роках. Позивач часто робив їй та її трьом дітям від попереднього шлюбу подарунки: предмети особистого користування та побутового призначення, зокрема дарував і побутову техніку, але ніколи відповідачка особисто нічого не забирала у його будинку, так як є самодостатньою та забезпеченою жінкою, не була ніколи залежна від будь-яких подарунків, тобто, кожну з подарованих речей вона могла і може придбати особисто, і забирати їх у незаконний спосіб їй не було потреби.

Від представника позивача надійшла відповідь на відзив, у якому останній зазначає, що доводи відповідача з приводу належності та допустимості видаткової накладної, як доказу придбання позивачем кавоварки, мали б місце у разі, якщо предметом позову в даній справі було б визнання договору роздрібної купівлі-продажу побутової техніки недійсним, відповідно, недоліки первинних документів мають місце при встановленні обставин справи щодо оспорення правочинів. Зазначає, що подана до відзиву на позовну заяву копія повідомлення про вчинення кримінального правопорушення від 14.12.2021 є неналежним доказом, так як за вказаною заявою відомості до ЄРДР відділом поліції не вносились, досудове розслідування взагалі не здійснювалось.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та доповнив, що сторони були сусідами та певний період часу перебували у романтичних стосунках. Відповідачка мала доступ до помешкання позивача, що стверджується матеріалами справи, зокрема їхньою перепискою. Коли позивач перебував у відрядженні, ОСОБА_4 у його будинку взяла спірну кавоварку без його відома. Позивач дійсно подарував багато речей відповідачці та її дітям, проте, згаданої кавоварки не дарував. Що стосується поданої ним заяви про вчинення ОСОБА_4 злочину, то жодної відповіді з поліції ОСОБА_3 не отримував, а тому нічого й не оскаржував. Просить задоволити позовні вимоги.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечила щодо задоволення позову та пояснила, що позовні вимоги вважають необґрунтованими. Відповідач не надає доказів на підтвердження того, коли саме була забрана кавоварка з його помешкання і у який спосіб. При цьому, ОСОБА_3 звертався у поліцію з даного приводу, але жодним чином не цікавився результатами розслідування. Зазначила, що ОСОБА_4 набула у власність усі речі, подаровані позивачем, однак, остання вже й не пригадує, які саме це були подарунки. Звертає увагу, що позивач не зазначає жодних ознак (характеристик) спірного майна (кавоварки). При цьому повідомила, що у володінні ОСОБА_4 кавоварки немає. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, оцінивши докази, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч.1. ст.4 ЦПК України).

Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч.1. ст.13 ЦПК України).

Згідно зі статтями 12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебували у близьких відносинах протягом нетривалого часу в період 2019 2020 років, що не оспорюється сторонами.

Відповідно до видаткової накладної 21112019/11 від 25.11.2019, позивач у справі ОСОБА_3 придбав у ФОП ОСОБА_6 побутову техніку (кавоварку) у кількості 1 штука та за ціною 16755 (грошову одиницю не встановлено).

Як вбачається з матеріалів перевірки за заявою ОСОБА_3 , наданих начальником Відділення поліції № 2 Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області, 24.09.2021 ОСОБА_3 звертався до Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення за ч. 1 ст.190, ч.3 ст.185 КК України, а саме, що ОСОБА_4 шляхом зловживання його довірою проникла до його будинковолодіння та таємно викрала належне йому майно: ноутбук Dell 7470, кавоварку «Delonghi ECAM 350.55B» та вартісну поверхню Bosh, чим завдала йому матеріальної шкоди на загальну суму 37550 гривень. За фактом письмового звернення проведено перевірку та надано відповідь про те, що у ході розгляду звернення ОСОБА_3 не встановлено достатньо підстав для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудового розслідування.

Будь-яких інших належних та допустимих доказів безпідставного набуття та зберігання (користування) кавоварки «Delonghi ECAM 350.55B» ОСОБА_4 стороною позивача суду не надано.

Відповідно до ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Статтею 319 ЦК України (ч.1-3) передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

У відповідності до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Зазначені положення закріплені також і ст. 41 Конституції України.

Згідно із ст. 41 Конституції України кожен має право володіти та користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним , що повністю відповідає Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997р. відповідно до Закону України від 17.07.1997р. №475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950р., Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції", в якій закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які волею, незалежно від волі інших осіб.

Статтею 387 ЦК України передбачено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Згідно із ст. 400 ЦК України недобросовісний володілець зобов`язаний негайно повернути майно особі, яка має на нього право власності. У разі невиконання недобросовісним володільцем цього обов`язку, заінтересована особа має право пред`явити позов про витребування цього майна.

У пункті 19 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз`яснено, що, застосовуючи положення статті 387 ЦК України, суди повинні виходити з того, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним і в якої майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним.

Згідно із п.20 вказаної постанови у разі, коли між особами відсутні договірні відносини або відносини, пов`язані із застосуванням наслідків недійсності правочину, спір про повернення майна власнику підлягає вирішенню за правилами статей 387, 388 ЦК України. Якщо власник вимагає повернення свого майна з володіння особи, яка незаконно ним заволоділа, така позовна вимога підлягає розгляду та вирішенню також за правилами статей 387, 388 ЦК України.

У пункті 23 вказаної постанови зазначено, що відповідно до ст. 387 ЦК України та ч. 3 ст.10 ЦПК України особа, яка звернулася до суду з позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння, повинна довести своє право власності на майно, що знаходиться у володінні відповідача. При цьому, суди повинні мати на увазі, що право власності на рухоме майно доводиться за допомогою будь-яких передбачених процесуальним законодавством доказів, що підтверджують виникнення такого права у позивача.

Право кожної особи на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу визначено ст. 16 ЦК України.

Об`єктом позову про витребування майна із чужого незаконного володіння може бути річ, яка існує в натурі на момент подання позову.

Такі ж способи захисту застосовуються і до речей, визначених родовими ознаками, оскільки із чужого незаконного володіння може бути витребувана лише індивідуально визначена річ.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 184 ЦК України річ є визначеною індивідуальними ознаками, якщо вона наділена тільки їй властивими ознаками, що вирізняють її з-поміж інших однорідних речей, індивідуалізуючи її. Речі, визначені індивідуальними ознаками, є незамінними.

Слід зазначити, що позивачем не доведено факт перебування у володінні відповідачки кавоварки «Delonghi ECAM 350.55B», яка придбана ОСОБА_3 у ФОП ОСОБА_5 .

Надані у якості доказів позивачем накази про відрядження та довідка про витрати на відрядження позивача не доводять факт безпідставного набуття майна відповідачем, при цьому, ні з матеріалів справи, ні з пояснень представника позивача неможливо встановити точної дати набуття безпідставно набутої речі, тим самим перевірити протиправність її набуття без відома позивача.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення, не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи наведене, оцінивши належність, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не знайшли свого підтвердження, а тому не підлягають до задоволення.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 81, 264, 265, 352 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

У задоволенні позову ОСОБА_3 , від імені якого діє адвокат Яцків Ігор Миколайович, до ОСОБА_4 про витребування майна з чужого незаконного володіння відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 01.08.2023.

Суддя Марія Грицай