Справа №339/324/23
У Х В А Л А

про усунення недоліків

09 серпня 2023 року м. Болехів

Суддя Болехівського міського суду Івано-Франківської області Скригун В.В., вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

встановив:

07 серпня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За правилами цивільного процесуального законодавства, позовна заява за формою та змістом повинна відповідати ст. 175 ЦПК України, а також вимогам ст. 177 цього Кодексу.

Зазначена позовна заява подана з порушенням вимог ЦПК України.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них.

У відповідності до вимог п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити в собі виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Така ж позиція зазначена в п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", згідно якої у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

Позивач в позовній заяві просить:

- розірвати шлюб між нею та відповідачем, який було зареєстровано 24 липня 2004 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Болехівського міського управління юстиції Івано-Франківської області, про що було зроблено відповідний актовий запис № 40;

- неповнолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити з батьком ОСОБА_2 .

Тож, відповідно до чинного законодавства України позовна заява є процесуальним документом, який повинен містити в собі, зокрема, зміст позовних вимог, спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину або наявність підстав для звільнення від доказування.

Таким чином, на цій стадії цивільного процесу позивач зобов`язаний виконувати вимоги щодо доведення певного кола фактів, що мають процесуальне значення, для підтвердження наявності права на пред`явлення позову та дотримання процесуального порядку його пред`явлення.

Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову, а за вказаних обставин для судового розгляду позивачем не зазначено спосіб захисту прав або інтересів, передбачений законом; обставини, якими позивач обґрунтовує свою вимогу щодо залишення неповнолітнього сина ОСОБА_4 проживати з батьком ОСОБА_2 та докази, що підтверджують вказані обставини.

Згідно ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Позивач в позовній заяві зазначає, що: неповнолітній син ОСОБА_4 проживає разом з батьком, а тому його слід і надалі залишити проживати з ним.

Слід вказати, що адреса відповідача в позовній заяві позивачем вказана: АДРЕСА_1 .

З відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру встановлено, що відповідач ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , отже за тією адресою, що і позивач.

Разом з тим, зі змісту позовних вимог та доданих до позову документів взагалі є незрозумілим у чому між сторонами по справі полягає спір щодо подальшого місця проживання дитини, адже викладаючи обставини, якими ОСОБА_1 обґрунтовує вказані позовні вимоги, остання вказує про те, що неповнолітній син ОСОБА_4 проживає із відповідачем. При цьому, будь-яких доказів на підтвердження цих обставин суду не надала та у позовній заяві на них не посилалася. Не зазначено за якою саме адресою дитина проживає на даний час та де буде проживати у разі розірвання шлюбу між сторонами. Матеріали справи взагалі не містять довідки про склад сім"ї.

Тому, позивачу слід навести обґрунтування вимоги про залишення неповнолітнього сина ОСОБА_4 проживати з батьком або уточнити вимоги у цій частині.

З поданих матеріалів вбачається, що позивач фактично має намір визначити місце проживання дитини з батьком, а відповідно до ч. 4 ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.

Частиною 1 ст. 56 ЦК України визначено, що органами опіки та піклування є районні, районні у містах Києві та Севастополі державні адміністрації, виконавчі органи міських, районних у містах, сільських, селищних рад.

Відтак, позивачем не залучено до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, відповідний Орган опіки та піклування.

Також, докази, які долучені до матеріалів справи не завірені у встановленому законом порядку, згідно вимоги ст. 95 ЦПК України. Відповідно до ч. 5 ст. 95 ЦПК України учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який заходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення. Зокрема, не завірена копія виписки з банківського рахунку.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Судовий збір справляється від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно абзацу 4 статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» з 1 січня 2023 року встановлено прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2 684,00 гривень.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", за подання до суду фізичною особою заяви немайнового характеру сплачується судовий збір в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу, що на день подачі позову до суду становить 1 073 грн. 60 коп.

Згідно п. 2 ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Позивачем при подачі позову до суду судовий збір було сплачено лише за одну позовну вимогу про розірвання шлюбу в розмірі 1 073 грн. 60 коп.

Враховуючи вищевикладене, позивачу необхідно доплатити судовий збір за позовну вимогу про визначення місця проживання дитини в розмірі 1 073 грн. 60 коп. та усунути недоліки позовної заяви зазначені вище.

На підставі ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху і надає позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Приймаючи до уваги вищенаведене, суд приходить до висновку, що дану позовну заяву слід залишити без руху та надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

З урахуванням викладеного та керуючись ст. ст. 175, 177, 185, 187, 190, 258 - 260, 353, 354 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - залишити без руху.

Запропонувати позивачу усунути вказані недоліки заяви у десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху.

У випадку невиконання в строк позивачем вимог закону вказаних в ухвалі судді, позовна заява буде визнана неподаною та повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: В.В.Скригун

09 серпня 2023 року