Справа № 583/3291/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2023 року Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого-судді Ярошенко Т.О.

з участю секретаря судового засідання Алєксєєнко І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Охтирка цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи начальник Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Мартинчук М.В., ОСОБА_2 про скасування постанови про закриття виконавчого провадження та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

14.07.2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі вказаною скаргою, мотивуючи свої вимоги тим, що в провадженні Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (на час відкриття провадження - Міжрайонному відділі ДВС по Основ`янському та Слобідському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області) перебувало виконавче провадження № 39033375 з примусового виконання виконавчого листа № 583/2188/13-ц виданого Охтирським міськрайонним судом 08.07.2013 року про стягнення з ОСОБА_2 на її користь аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі частини від усіх видів його заробітку та доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. 09.06.2023 року ОСОБА_1 звернулася до Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) із заявою про надання їй інформації про виконавче провадження № 39033375 станом на даний час, зазначаючи,що починаючи з 2018 року перестала отримувати аліменти від боржника, їй невідомо про стан виконавчого провадження, тому просила надати копії постанови про відкриття вказаного виконавчого провадження (з ідентифікатором доступу), копії постанови про закриття (закінчення) вказаного виконавчого провадження (за її наявності); копії документу, на підставі якого було закрито (закінчено) ВП № 39033375 (за його наявності); відомостей про місце перебування оригіналу виконавчого документу, на підставі якого проводилося стягнення в рамках ВП № 39033375. У разі повернення виконавчого документу стягувачу, просила надати копію відповідного супровідного листа та копію зворотного поштового повідомлення про вручення мені вказаного листа, а також просила надати розрахунок поточної заборгованості по аліментах боржника станом на момент звернення із заявою з врахуванням наявних в матеріалах виконавчого провадження доказів фактичної сплати аліментів боржником за вказаний період. 05.07.2023 року засобами електронної пошти ОСОБА_1 надана відповідь на вказану заяву, з якої їй стало відомо, що 20.09.2018 року головним державним виконавцем Основ`янсько - Слобідського ВДВС Михайловою Ю.В. (на даний час - не діє в зв`язку зі звільненням з посади, що підтверджується відповідною відміткою в Інформації по ВП) була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження № 39033375 на підставі п. 5 ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження», також їй були надані копії постанов про відкриття та закінчення виконавчого провадження та було роз`яснено, що видати розрахунок заборгованості по аліментах є неможливим в зв`язку з відсутністю виконавчого провадження. Вказані дії державного виконавця вважає незаконними, безпідставними та такими, що завдають шкоди її законним правам та інтересам та просить скасувати постанову головного державного виконавця Міжрайонного відділу ДВС по Основ`янському та Слобідському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області Михайлової Ю.В. від 20.09.2018 року про закінчення виконавчого провадження № 39033375; відновити виконавче провадження № 39033375 з примусового виконання виконавчого документу - виконавчого листа № 583/2188/13-ц виданого Охтирським міськрайонним судом 08.07.2013 року; зобов`язати орган ДВС провести розрахунок заборгованості зі сплати аліментів у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку та доходів боржника, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку станом на 03.02.2015 року (з врахуванням дати набрання чинності рішенням Охтирського міськрайонного суду по справі № 583/4139/14-ц від 09.12.2014 року про зміну розміру аліментів); зобов`язати орган ДВС провести розрахунок заборгованості зі сплати аліментів у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку та доходів боржника, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04.02.2015року по даний час (з врахуванням дати набрання чинності рішенням Охтирського міськрайонного суду по справі № 583/4139/14-ц від 09.12.2014 року про зміну розміру аліментів).

14.07.2023 року ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області відкрито провадження за скаргою, призначено судове засідання з повідомленням сторін.

ОСОБА_1 та її представник в судовому засіданні 11.05.2023 року скаргу підтримали повністю, вимоги за скаргою просили задовільнити.

Представник Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції подав письмове заперечення проти скарги.

ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, надав письмові заперечення проти скарги, в яких зазначив про безпідставність заявлених вимог, оскільки своєчасно та в повному обсязі сплачував аліменти у розмірі згідно рішення Охтирського міськрайонного суду від 09.12.2014 року в справі № 583/4139/14-ц, а саме 1/6 частини з усіх видів заробітку та доходів, але так само при незмінних мінімальних 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аліменти сплачував безпосередньо ОСОБА_1 із зазначенням цільового призначення платежу та дитині ОСОБА_3 безготівковим рахунком на банківську картку, що підтверджується банківськими виписками за 2018-2023 роки. На момент закриття виконавчого провадження, № 39033375, а саме 20.09.2018 року з примусового виконання виконавчого листа № 583/2188/13-ц, виданого Охтирським міськрайонним судом 08.07.2013 р. про стягнення з нього на користь скаржниці аліментів на утримання сина ОСОБА_3 заборгованості з аліментів не мав, про що були надані в підтвердження головному державному виконавцю Основ`янського-Слобідського ВДВС Михайловій Ю. В. копії платіжок за 2013-2018 роки.

Суд, вислухавши пояснення ОСОБА_1 , її представника, дослідивши наявні у справі докази та матеріали виконавчого провадження, дійшов до наступного висновку.

Встановлено, що рішенням Охтирського міськрайонного суду від 21.06.2013 року з ОСОБА_2 стягнуто аліменти в розмірі частини його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання дитини ОСОБА_3 (а.с. 12-13).

На виконання вищевказаного рішення суду Охтирським міськрайонним судом видано виконавчий лист № 583/2188/13-ц від 08.07.2013 року, який 10.07.2013 року отримано ОСОБА_4 , на даний час змінила прізвище з ОСОБА_5 на ОСОБА_1

24.07.2013 року державним виконавцем Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження на підставі вищевказаного виконавчого листа.

Рішенням Охтирського міськрайонного суду від 09.12.2014 року змінено розмір аліментів стягуваних з ОСОБА_2 та вирішено стягувати з ОСОБА_2 аліменти в розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання дитини ОСОБА_3 . Рішення набрало законної сили 03.02.2015 року (а.с.24-25).

09.12.2014 року виконавчий лист виписаний на підставі вищевказаного рішення Охтирським міськрайонним судом, який стягувачем не отримувався та не був пред`явлений до виконання, а знаходиться в матеріалах цивільної справи № 583/4139/14-ц, 2/583/1528/23.

03.03.2018 року у зв`язку з встановленням державним виконавцем наявної у ОСОБА_2 заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, винесено постанови про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника, тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, тимчасове обмеження у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями металевими снарядами несмертельної дії, тимчасового обмеження у праві полювання.

20.09.2018 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження по закінченню строку стягнення, скасовано застосовані тимчасові обмеження стосовно ОСОБА_2 . В постанові зазначено, що станом на 03.02.2015 року заборгованість відсутня (а.с.21).

Зі змісту скарги слідує, що по суті ОСОБА_1 не погоджується з мотивувальною частиною постанови державного виконавця від 20.09.2018 року, при цьому зазначає, що резолютивна частина рішення Охтирського міськрайонного суду від 09.12.2014 року, яким було змінено розмір аліментів, не містить розпорядження про відкликання раніше виданого виконавчого документу, а також це рішення суду, яке набрало законної сили 03.02.2015 року, не є тим судовим рішенням про скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, а також ним не визнано виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтвердила, що вона не отримувала та не пред`являла до виконання виконавчий лист за рішенням суду про зменшення розміру аліментів від 09.12.2014 року, яке набрало законної сили 03.02.2015 року.

При цьому в скарзі ОСОБА_1 зазначає, що нібито 09.06.2023 року через ігнорування боржником обов`язку по сплаті аліментів та тривалою заборгованістю, вона в електронному вигляді звернулася із заявою до виконавчої служби, в якій вказала, що починаючи з 2018 року нібито вона перестала отримувати аліменти від боржника та їй невідомо про стан виконавчого провадження.

Викладене дає суду підстави стверджувати про те, що в дійсності ОСОБА_1 , мала можливість і повинна була поцікавитися станом виконавчого провадження, як вона вказала, починаючи з 2018 року, однак, вона цього не вчинила і доказів про поважність причин пропуску строку для звернення до суду з вказаною скаргою суду не надала та у скарзі при зверненні до суду не порушувала питання про його поновлення та не заявляла такого клопотання як сама стягувачка, так і її представник.

Її твердження про необізнаність щодо необхідності пред`явлення виконавчого листа до виконання суд оцінює критично, вони не заслуговують на увагу суду, так як вона раніше вже зверталася з виконавчим листом до виконання 23.07.2013 року і є обізнаною в тім, що вона є стягувачкою у виконавчому провадженні.

З наданих заперечень державного виконавця Основ`янського-Слобідського ВДВС вбачається, що на даний час виконавче провадження № 39033375 знищене, у зв`язку із закінченням строку його зберігання, тому суд не має можливості перевірити, чи була в матеріалах справи розписка ОСОБА_1 про вручення їй постанови про закінчення виконавчого провадження, однак виходить із фактичних обставин справи.

Враховуючи конкретні обставини виконавчого провадження, яке стосується стягнення аліментів на дитину до її повноліття, з урахуванням викладеного, суд вважає, що ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаною скаргою поза межами строків, визначених законом, тому необхідно щодо строку звернення до суду із скаргою на постанову державного виконавця про закінчення виконавчого провадження зазначити слідуюче.

Відповідно до п.6 листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28.01.2013 № 24-152/0/4-13 право на звернення до суду є строковим. Скаргу на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Так, відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Частиною 1 ст. 449 цього Кодексу встановлено, що скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Відповідно до ч. 2 ст. 449 ЦПК України пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Згідно п. 16 Постанови Пленуму ВССУ від 07.02.2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» строки звернення із скаргою до суду є процесуальними строками і вони можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. Наприклад, при оскарженні бездіяльності зазначених осіб у вигляді невжиття заходів з примусового виконання судового рішення до уваги може бути взято ті обставини, що стягувач, який подав до відповідного органу заяву про відкриття виконавчого провадження і не отримав у визначений законом строк (з урахуванням поштового обігу) задоволення своїх вимог, вважається обізнаним про ймовірність порушення його прав у виконавчому провадженні незалежно від того, чи отримав він від державного виконавця певні процесуальні документи та чи ознайомлений він із матеріалами виконавчого провадження. Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга суддею одноособово залишається без розгляду при її прийнятті та повертається заявникові. При цьому заявникові може бути роз`яснено право на повторне звернення до суду на загальних підставах.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 листопада 2020 року в справі № 439/1493/15-ц (провадження № 61-7804св19) зроблено висновок по застосуванню статті 449 ЦПК України та вказано, що такі строки є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно із скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. При вирішенні питання про те, які підстави можна вважати поважними для поновлення строку звернення до суду з відповідною скаргою, суд має керуватися тим, що вичерпного переліку таких підстав процесуальний закон не містить, вони у кожному конкретному випадку залежать від певних ситуацій. При цьому судом також має враховуватися прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує справедливий судовий розгляд, а виконання рішення суду є завершальною частиною розгляду цивільної справи.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 листопада 2020 року в справі № 466/948/19 (провадження № 61-16974св19), в якій вказано, що строки на подання скарги є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається у скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга суддею одноособово залишається без розгляду при її прийнятті та повертається заявникові. При цьому заявникові може бути роз`яснено право на повторне звернення до суду на загальних підставах. З`ясування обставин дотримання заявником процесуального строку на звернення до суду зі скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, наявності клопотання про його поновлення зазначеного строку та поважних причин для його поновлення має першочергове значення, оскільки правовим наслідком недотримання встановленого законом строку звернення із скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, відсутності клопотання про поновлення зазначеного строку та поважності причин для його поновлення, є залишення скарги без розгляду та повернення її заявникові.

Відповідно до вимог ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 127 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Суд ретельно вивчив скаргу ОСОБА_1 та додані до неї документи, в якій вона не заявляла клопотання про поновлення пропущеного строку, також в ході судового розгляду не заявляла вказаних клопотань, та вважає, що нею не наведено переконливих аргументів, які б давали суду підстави дійти висновку, що строк звернення до суду з вказаною скаргою пропущено з поважних причин, жодних підстав щодо поважності причин не наведено і переконливих доказів суду не надано.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

Слід зазначити, що Європейський суд у своїх рішеннях наголошує на тому, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Кожна з сторін, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу цікавитись провадженням у її справі.

Аналіз наведених норм та доводів ОСОБА_1 , викладених у скарзі, дає суду підстави дійти висновку про те, що остання пропустила строк звернення до суду з вказаною скаргою, так як знаючи про перебування на примусовому виконанні виконавчого документу, починаючи з 2013 року не цікавилася виконавчим провадженням, до суду із вказаною скаргою звернулася лише 14.07.2023 року, тобто не зверталася у визначені ст.449 ЦПК України строки до суду з відповідною скаргою, а звернулася поза межами строків, при цьому вона взагалі не заявляла про поновлення строків на звернення до суду з вказаною скаргою.

Твердження ОСОБА_1 , викладені в скарзі про те, що 09.06.2023 року у зв`язку з тривалою заборгованістю по аліментах вона звернулася в електронному вигляді до державного виконавця з заявою про надання інформації по виконавчому провадженню, суд оцінює критично і вважає, що ОСОБА_1 , будучи обізнаною про наявність виконавчого провадження по сплаті аліментів мала можливість і повинна була дізнатись про стан виконавчого провадження, однак таким правом не скористалася, починаючи з 2018 року.

На думку суду, в самій скарзі не наведено належних, допустимих, переконливих доказів того, чому ОСОБА_1 такий тривалий час не цікавилася долею вказаного вище виконавчого провадження та не зверталася із відповідними скаргами до суду.

Викладені у скарзі твердження ОСОБА_1 про те, що нібито про порушення її прав їй стало відомо 05.07.2023 року після отримання відповіді з виконавчої служби, не відповідає фактичним обставинам, так як вона в цій же скарзі зазначає, що про порушення прав їй відомо, починаючи з 2018 року, а отже її твердження про те, що нібито їй стало відомо про наявність постанови державного виконавця від 20.09.2018 року лише 05.07.2023 року, суд оцінює критично, з підстав, зазначених вище, а тому такі твердження ОСОБА_1 та її представника не заслуговують на увагу суду.

Суд зазначає, що стягувачка недобросовісно користуючись своїми правами, вказуючи при цьому виконавчій службі, що нібито вона не отримує аліменти, починаючи з 2018 року, в той час як боржником надано підтверджуючі документи про сплату помісячно аліментів по даний час на користь ОСОБА_1 .

Суд критично оцінює покази ОСОБА_1 та покази її представника, надані в судовому засіданні, оскільки протягом тривалого часу, починаючи з 2015 року стягувачка мала можливість з`ясувати стан виконання судового рішення за виконавчим провадженням від 08.07.2013 року № 583/2188/13-ц, виданим Охтирським міськрайонним судом, і повинна була дізнатися про стан виконавчого провадження, однак своєчасно, у встановлений строк цього не зробила, а її твердження про те, що їй стало відомо про наявність постанови державного виконавця від 20.09.2018 року саме 09.06.2023 року суд також оцінює критично.

ОСОБА_1 обізнана про наявність судового рішення про зменшення розміру стягуваних аліментів із на 1/6 частину з часу набрання рішенням суду законної сили, однак як стягувачка не отримувала виконавчий лист, який знаходиться в матеріалах справи. В цій частині її твердження та доводи її представника про те, що боржник мав би отримати виконавчий лист, суд відхиляє як необґрунтовані, оскільки стягувач не змінився, в рішенні суду зазначено про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 в розмірі 1/6 частини на утримання сина, про що остання була обізнаною.

В статті 451 ЦПК України зазначено, що за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Суд в даному випадку застосовує аналогію права на підставі ч. 9 ст.10 ЦПК України, де передбачено, що у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права).

Аналіз практики ЄСПЛ свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, ЄСПЛ виходить із наступного: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак, у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних, об`єктивних, непереборних, не залежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.

Перелік поважності причин, які враховуються для поновлення пропущеного строку, законом не встановлено, вони визначаються у кожному конкретному випадку, виходячи з певних обставин, які мають юридичне значення.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними і пов`язані з дійсними істотними труднощами для вчинення процесуальних дій.

Одним з елементів справедливого судового розгляду є принцип правової визначеності прав і обов`язків сторін спору та неможливість безпідставного поновлення пропущеного процесуального строку для оскарження рішення суду, що набрало законної сили, лише з метою його скасування на шкоду інтересам іншого учасника процесу.

Зважаючи на встановлені обставини та те, що ОСОБА_1 пропущено 10-денний процесуальний строк на звернення до суду зі скаргою на рішення державного виконавця від 20.09.2018 року, при цьому остання не порушує перед судом питання про його поновлення, вважаючи його не пропущеним, не наводить за змістом скарги будь-яких достатніх обставин, які б свідчили про те, що особа дізналась про існування оскаржуваної постанови державного виконавця лише 09.06.2023 року, суд, враховуючи правові позиції вищих судів, приходить до висновку про необхідність залишення такої скарги без розгляду, при цьому роз`яснивши скаржниці її право на повторне звернення до суду.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 7,12, 13, 76-89, 447-451 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Вимоги за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи начальник Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Мартинчук М.В., ОСОБА_2 про скасування постанови про закриття виконавчого провадження та зобов`язання вчинити певні дії залишити без розгляду.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Сумського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали суду складений 08 серпня 2023 року.

Суддя Охтирського

міськрайонного суду Т.О. Ярошенко