Справа № 495/159/23
Номер провадження 2/495/73/2023
03 липня 2023 рокум. Білгород-Дністровський
Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:
головуючого судді Боярського О.О.,
при секретарі Червинській І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 38 цивільну справу № 495/159/23 у м. Білгород-Дністровському за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради про визнання права власності на спадкове майно, -
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради, в якому просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 135,3 кв.м., з якої житлова площа (основна) 78,5 кв.м., допоміжна (підсобна) площа 30,9 кв.м., літніх неопалювальних приміщень 25,9 кв.м.
Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог.
ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивачки - ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим Білгород-Дністровським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Одеса, актовий запис № 1517.
Факт родинних відносин між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 підтверджується свідоцтвом про народження позивачки серії НОМЕР_2 від 03.03.1992 року, актовий запис № 154.
Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина на спадкове майно, зокрема на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 135,3 кв.м., з якої житлова площа (основна) 78,5 кв.м., допоміжна (підсобна) площа 30,9 кв.м., літніх неопалювальних приміщень 25,9 кв.м.
В подальшому позивачка звернулась до Білгород-Дністровської районної державної нотаріальної контори із заявою для оформлення та видачі йому свідоцтва про право на спадщину.
Як вбачається з відповіді державного нотаріуса Саданова Олександра Валерійовича Білгород-Дністровського району Одеської області від 17.11.2021 року № 2083/02-14 Білгород-дністровська міська державна нотаріальна контора Одеської області повідомляє, що 21 січня 2021 року Білгород-Дністровською міською державною нотаріальною конторою Одеської області заведена спадкова справа № 16/2021 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .
ОСОБА_1 , 21 січня 2021 року подала до Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори Одеської області заяву про прийняття спадщини за законом після померлої матері ОСОБА_2 та є єдиним спадкоємцем за законом всього майна спадкодавця, хоч з чого о воно не складалося та де о воно не перебувало.
Строків, для переоформлення документів на ім?я спадкоємців, законодавством України не передбачено.
Рух справи у суді.
Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 06.01.2023 року було залишено позовну заяву без руху.
Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 24.01.2023 року було відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області було закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду.
У судове засідання позивачка та її представник адвокат Стрезев Анатолій Іванович, не з`явилися, однак надали заяву про розгляд справи за відсутністю сторони, позовні вимоги сторона позивача підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення суду не заперечує.
У судове засідання представник виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради, не з`явився, про розгляд справи повідомлявся неодноразово, шляхом надсилання судових повісток.
Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до ч.3 ст.128 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик.
Згідно ч.5 ст.128 ЦПК України, судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення завчасно.
Згідно ч.11 ст.128 ЦПК України, відповідач, третя особа, свідок зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.
Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК Україна, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасним існуванням умов, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Згідно ст. 282 ЦПК України, за формою і змістом заочне рішення повинно відповідати вимогам, встановленим статтями 263 і 265 ЦПК України, крім цього, у ньому має бути зазначено строк і порядок подання заяви про його перегляд.
Відповідно до ст. 283 ЦПК України, відповідачам, які не з`явилися в судове засідання, направляється копія заочного рішення в порядку, передбаченому ЦПК України.
Фактичні обставини встановлені судом, позиція суду та нормативно-правове обґрунтування.
Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи по суті, суд приходить до висновку про те, що заявлені вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав.
Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, в судовому засіданні досліджено кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п.27 Постанови ПВС України від 12.06.2009 року №2 "Про практику застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції").
Згідно ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а одним із способів захисту цивільних прав і інтересів є визнання права п.1 ч.2 ст.16 ЦК України.
Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно положень ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивачки - ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим Білгород-Дністровським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Одеса, актовий запис № 1517.
Факт родинних відносин між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 підтверджується свідоцтвом про народження позивачки серії НОМЕР_2 від 03.03.1992 року, актовий запис № 154.
Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина на спадкове майно, зокрема на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 135,3 кв.м., з якої житлова площа (основна) 78,5 кв.м., допоміжна (підсобна) площа 30,9 кв.м., літніх неопалювальних приміщень 25,9 кв.м.
В подальшому позивачка звернулась до Білгород-Дністровської районної державної нотаріальної контори із заявою для оформлення та видачі їй свідоцтва про право на спадщину.
Як вбачається з відповіді державного нотаріуса Саданова Олександра Валерійовича Білгород-Дністровського району Одеської області від 17.11.2021 року № 2083/02-14 Білгород-дністровська міська державна нотаріальна контора Одеської області повідомляє, що 21 січня 2021 року Білгород-Дністровською міською державною нотаріальною конторою Одеської області заведена спадкова справа № 16/2021 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .
ОСОБА_1 , 21 січня 2021 року подала до Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори Одеської області заяву про прийняття спадщини за законом після померлої матері ОСОБА_2 та є єдиним спадкоємцем за законом всього майна спадкодавця, хоч з чого о воно не складалося та де о воно не перебувало.
Строків, для переоформлення документів на ім?я спадкоємців, законодавством України не передбачено.
Разом з тим, за результатами розгляду заяви позивачки про отримання Свідоцтва про право на спадщину на вказане майно, було отримано роз`яснення від нотаріуса про неможливість видачі свідоцтва та оформлення права на спадщину оскільки за життя, спадкодавець, не здійснила державну реєстрацію свого права власності на вказане майно.
Тому видати свідоцтво про право на спадщину на квартиру АДРЕСА_1 , не вбачається можливим.
З цього приводу нотаріусом рекомендовано спадкоємцю звернутися до суду та в судовому порядку вирішити спірні правовідносини
Судом встановлено, що спадкодавець ОСОБА_2 хоч і не зареєструвала своє право власності, однак мала право на Квартиру АДРЕСА_1 .
Так, 26.07.2007 року між ОСОБА_2 та ТОВ «Одесаінвестбуд» (надалі, також - Забудовник) було укладено Договір № 52/Б-Д «О долевом участии в строительстве жилого многоквартирного дома» (надалі - Договір) за яким Забудовник взяв на себе зобов`язання власними силами та засобами забудувати та передати у власність Спадкодавця вказану квартиру, а Спадкодавець зобов`язався внести відповідні кошти та прийняти у власність Квартиру.
ОСОБА_2 свої зобов`язання за договором виконала та сплатила платежі в загальному розмірі 190 00 (сто дев`яносто тисяч) гривень, згідно квитанцій до прибуткового касового ордера № 78 від 26.07.2008 та № 152 від 29.12.2008 року.
29.12.2008 року за актом приймання-передавання вказану квартиру було прийнято Спадкодавцем у власність від ОСОБА_3 .
29.12.2008 року Забудовником було видано довідку щодо повного розрахунку за Квартиру та відсутність будь-яких претензій у сторін за Договором.
Таким чином, суд зазначає, що спадкодавець вніс повністю пайовий внесок за квартиру у житлово-будівельному кооперативі, то до складу спадщини включається відповідно квартира, в рахунок вартості якої був внесений пайовий внесок.
Таку ж позицію висловив Верховний Суд у своєї постанові по справі № 534/1206/16-ц від 19.09.2018 року.
Судом встановлено, що згідно акту державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництва об`єкту зареєстрованого Одеською обласною інспекцією ДАБК від 29.12.2008 року № 2397 та затвердженого рішенням виконкому міськради від 26.12.2008 року № 1478 вбачається, що було прийнято в експлуатацію 12 ти поверховий 185 квартирний житловий будинок ІІ черги з офісним приміщеннями по АДРЕСА_2 та будівлі торгового призначення по АДРЕСА_2 .
Задля окреслення технічної характеристики квартири ОСОБА_1 , як єдиним спадкоємцем, 27.01.2022 року було виготовлено технічний паспорт до квартири АДРЕСА_1 , (реєстраційний номер № ТІ 01:1025-8245-1673-6724).
Враховуючи вищезазначене суд зазначає, що саме не вчинення спадкодавцем відповідних дій по оформленню свого права власності на квартиру АДРЕСА_1 і одержання відповідного свідоцтва про право власності і спонукало позивачку до звернення до суду з вищезазначеною позовною заявою про визнання права власності, оскільки в нотаріальному порядку оформити своє право власності на спадщину, позивачка не має можливості.
У відповідності до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Пунктом 8 Вказаної постанови зазначено, що у разі смерті члена житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного кооперативу, члена садівницького товариства, яким до дня смерті не були внесені повністю пайові внески, до складу спадщини входять частина внесеного паю та інші суми, які підлягають поверненню, а не квартира, дача, гараж, садовий будинок. Частка пайового внеску, що належала померлому, входить до складу спадщини на загальних підставах. Якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира, дача, гараж, садовий будинок, інші будівлі та споруди.
Згідно роз`яснень, викладених в пункті 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
У відповідності до ст.1 протоколу № 1 до Конвенції з прав людини кожна фізична або юридична особа має право на повагу до своєї власності. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності, інакше як в інтересах суспільства та на умовах передбачених законом та загальними принципами міжнародного права.
Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою (ст. 392 ЦКУ).
Як вбачається з листа державного нотаріуса Саданова Олександра Валерійовича Білгород-Дністровського району Одеської області від 17.11.2021 року № 2083/02-14 друга Білгород-Дністровська нотаріальна контора Одеської області повідомляє, що ОСОБА_1 , 21 січня 2021 року подала до Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори Одеської області заяву про прийняття спадщини за законом після померлої матері ОСОБА_2 та є єдиним спадкоємцем за законом всього майна спадкодавця, хоч з чого о воно не складалося та де о воно не перебувало.
Стаття 328 Цивільного кодексу України передбачає, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.
Відповідно змісту ст.ст.1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщина) від фізичної особи, яка померла (спадкодавець), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Згідно ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.
Відповідно до ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Відповідно до ст. 41 Конституції України кожний громадянин має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності отримується в порядку, визначеному законом.
Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.
При цьому, під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.
Захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду відповідно до частини першої статті 16 ЦК України.
Статтею 16 ЦК України, положення якої кореспондуються з положеннями статті 20 Господарського кодексу України (далі - ГК України), встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Вказаними нормами матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним.
Отже, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.
Надаючи правову оцінку належності обраного зацікавленою особою способу захисту, судам належить зважати і на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції. Так, у рішенні від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.
Суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі засоби правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави-учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань.
Крім того, Європейський суд указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.
Аналіз наведеного дає підстави для висновку, що законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.
Вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.
Тобто, ефективний спосіб захисту має бути таким, що відповідає змісту порушеного права, та таким, що забезпечує реальне поновлення прав особи, за захистом яких вона звернулась до суду, відповідно до вимог законодавства.
Таким чином, суд приходить до висновку, що спадкоємець ОСОБА_1 вважається такою, що прийняла спадщину після смерті матері ОСОБА_2 яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки вона звернулась до другої Білгород-Дністровська нотаріальної контори Одеської області в установлений законом порядок передбачений до ст. 1272 ЦК України.
Висновки за результатами розгляду справи
Дослідивши наявні у справі докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов до переконання про те, що позивачем обрано належний спосіб захисту свого права та позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 8, 11, 1216, 1218, 1261, 1268 ЦК України, ст.ст. 5, 10, 12, 19, 247, 258, 259, 263, 264, 265, 280-289, 354 ЦПК України, суд
Позовну заяву ОСОБА_1 до виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_3 , в порядку спадкування право власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 135,3 кв.м., з якої житлова площа (основна) 78,5 кв.м., допоміжна (підсобна) площа 30,9 кв.м., літніх неопалювальних приміщень 25,9 кв.м.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Суддя: О.О.Боярський