РІШЕННЯ

Іменем України

справа №133/704/23

07.08.23

Козятинський міськрайонний суд Вінницької області в складі

головуючого судді Пєтухової Н.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін, цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно заявлених вимог, представник позивача просить суд стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь позивача заборгованість за кредитним договором у сумі 141 957,33 грн, та понесені судові витати в сумі 2684,40 грн.

Вимоги позову обґрунтовані тим, що 29 березня 2018 року між ПАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №0265/03/2018/0244, відповідно до умов якого банк зобов`язався надати ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 206 000,00 грн, з процентною ставкою за користування кредитом 18,9% річних до 24 березня 2028 року, а ОСОБА_3 зобов`язалася повернути кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом в порядку, на умовах та в строки, що передбачені кредитним договором. Банк виконав свої договірні зобов`язання за кредитним договором, надавши ОСОБА_1 кредитні кошти, проте відповідач не виконав належним чином зобов`язання, у зв`язку з чим у останньої виникла заборгованість, яка становить 141 957,33 грн., з яких : заборгованість за кредиом 104 691,65 грн; нараховані та несплачені проценти за користування кредитом за період з 29.03.2018 по 23.01.2023 10 152,56 грн; 5 934,62 грн 3% річних (кредит та проценти); 21 178 грн індекс інфляції по кредиту та процентах.

В якості забезпечення зобов`язань за кредитним договором укладено договір поруки №0265/032018/0244-Р від 29.03.2018 року між банком та ОСОБА_2 , за умовами якого ОСОБА_2 зобов`язався в повному обсязі нести солідарну відповідальність перед банком за виконання у повному обсязі позичальником зобов`язань по кредитному договору. Враховуючи невиконання ОСОБА_1 договірних зобов`язань, передбачених кредитним договором, банк змушений звернутися до суду за захистом порушеного права у спосіб, визначений ч.1 ст. 16 ЦК України, шляхом присудження до примусового виконання відповідачами обов`язку в натурі в солідарному порядку.

Ухвалою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 05.04.2023 відкрито провадження в даній цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про відкриття провадження у справі повідомлені належним чином, шляхом направлення на їхню адресу ухвали про відкриття провадження та копії позовної заяви з додатками, що підтверджується розписками про вручення поштової кореспонденції за їхніми підписами.

Згідно вимог ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

Відповідачі не скористались своїм правом та не направили до суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти неї.

Суд, у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Як убачається з матеріалів справи, 29 березня 2018 року між ПАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №0265/03/20180244, відповідно до умов якого банк надав ОСОБА_1 кредит у сумі 206000,00 грн на придбання житлової нерухомості (в т.ч. разом із земельною ділянкою) житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 з земельною ділянкою площею 0,2059 га, кадастровий номер :01:002:1407, зі строком дії кредиту з 29 березня 2018 по 24 березня 2028; за користування кредитними коштами у межах строку кредитування процентна ставка встановлюється у розмірі 18.90% річних; за користування кредитними коштами, що не повернуті у терміни, передбачені цим договором (прострочена заборгованість) процентна ставка встановлюється у розмірі 16,00% річних; за користування кредитними коштами, що не повернуті в терміни передбачені договором (прострочена заборгованість), процентна ставка встановлена в розмірі 23,90%; у разі порушення позичальником будь-якого або декількох зобов`язань, договором передбачено, що позичальник сплачує комісію у розмірі 0,03% від суми наданого кредиту.

Відповідно до умов кредитного договору, кредит надається банком позичальнику шляхом безготівкового перерахування на поточний рахунок позичальника , відкритий в АТ «Укргазбанк».

Позичальник здійснює погашення кредиту у відповідності з графіком, встановленим у додатку №2 до цього договору, та сплату процентів за користування кредитними коштами шляхом сплати рівних один одному платежів у розмірі 3849,00 грн, щомісячно з 1-го по 10-е число кожного місяця, шляхом внесення коштів на рахунок відкритий у банку. У разі порушення зобов`язань позичальник зобов`язаний сплачувати комісію за управління коштами в частині обслуговування кредитної заборгованості.

29 березня 2018 року між Публічним акціонерним товариством Акціонерний банк «Укргазбанк» (кредитор) та ОСОБА_2 (поручитель), ОСОБА_1 (позичальник), був укладений договір поруки №0265/03/2018/0244-Р, відповідно до умов якого ОСОБА_2 поручився перед кредитором за виконання позичальником ОСОБА_1 зобов`язань по кредитному договору №0265/03/2018/0244 від 29 березня 2018 року, та погодився нести солідарну відповідальність з позичальником за порушення виконання зобов`язань по кредитному договору.

Відповідно до п. 1.5 договору поруки, порукою за цим договором також забезпечується виконання позичальником зобов`язань по кредиту у разі вимоги Кредитора про дострокове виконання зобов`язань по кредитному договору, на умовах та з підстави, передбачених у кредитному договорі.

23.04.2020 між ПАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду до кредитного договору 0265/03/2018/0244 від 29.03.2018, умовами якої передбачено, що позичальник сплачує проценти за користування кредитними коштами, а також нараховані несплачені до дати підписання дадаткової угоди не пізніше 10.12.2020 року; здійснює погашення кредиту та сплату відсотків у відповідності з графіком, встановленим до додатку №2 до кредитного договору.

Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №0265/03/2018/0244 від 29.03.2018, станом на 23.01.2023 заборгованість відповідача становить 114 844,21 гривень, з яких: 104 691,65 гривень - заборгованості по кредиту прострочена, 10 152,56 гривень - заборгованості по процентам прострочена, а також 5 934,62 грн заборгованості за несвоєчасне погашення кредиту та процентів (3% річних) за період з 24.01.2020 по 23.02.2022 (включно), та 21 178,50 грн сума збільшення заборгованості з урахуванням індексу інфляції за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків за період з 24.01.2020 по 23.02.2022 (включно).

У виписці по особовому рахунку за період 29.03.2018 по 23.02.2023 відображено рух коштів по рахунку, зокрема, щодо коштів, які були внесені відповідачем на погашення використаних кредитних коштів, за вказаний період, що свідчить про отримання відповідачем відповідно до зазначеного вище договору грошових коштів.

На адресу відповідача ОСОБА_1 позивачем направлений лист-вимога з вих. №129/34790/2020 від 17.11.2020 про повернення кредиту та відсотків за користування ним.

20.05.2021 на адресу поручителя ОСОБА_2 направлений лист-вимога з вих. №129/18702/2021 про повернення кредиту та відсотків за користування ним.

В силу ст.ст.509, 525-526, 598, 610, 611, 622 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частиною 2 статті 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є у тому числі договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. (стаття 628 ЦК України).

Стаття 627 ЦК України та ст. 6 цього Кодексу визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ст.634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно зі ст.ст. 1046, 1047 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Частиною 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч.1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частинами 1, 2 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки грошової суми, яку боржник повинен сплатити кредиторові у разі порушення ним зобов`язання.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Згідно з ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Досліджуючи подані до суду докази, у відповідності до наданого до суду розрахунку заборгованості вбачається, що у відповідачки станом на 23.01.2023 наявна заборгованості за договором №0265/03/2018/0244 від 29.03.2018 у загальному розмірі 141 957,33 грн, яка складається із: заборгованості по кредиту строкова- 0,00 грн.; заборгованість по кредиту прострочена 104 641,65 грн.; заборгованість по процентам поточна 0,00 грн.; заборгованість по процентам прострочена 10 152,56 грн. Всього заборгованість за основним боргом станом на 23.01.2023 року (включно) 114 844,21 грн. Заборгованість за несвоєчасне погашення кредиту та процентів 3% річних за період з 24.01.2020 по 23.02.2022 5 934,62; індекс інфляції за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків станом за період з 24.01.2020 по 23.02.2022 грн, всього на загальну суму 21 178,50 грн.

Зазначені обставини також підтверджуються поданою до суду випискою за особовим рахунком ОСОБА_1 .

Разом з тим, судом приймається, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Пунктом 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 (в редакції, чинній на час вирішення справи), встановлено, що виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що виписки за картковими рахунками (по кредитному договору) можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором.

До аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18, від 28 жовтня 2020 року у справі № 760/7792/14-ц, від 17.12.2021 року по справі №278/2177/15-ц.

Крім того, із вказаного розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач використовував кредитні кошти, сплачуючи відсотки за наданим кредитом та погашаючи тіло кредиту.

Отже, наведені обставини підтверджують факт звернення відповідача до банку та отримання ним кредитних коштів, що у свою чергу свідчить про виникнення між сторонами прав і обов`язків, які ґрунтуються на кредитних правовідносинах, врегульованих параграфом 2 глави 71 ЦК України «Кредит».

При цьому, судом враховується, що відповідач не надала жодних доказів на спростування вищенаведених обставин, на які посилається банк як на підставу своїх вимог про стягнення заборгованості, надавши на підтвердження цих обставин належні, допустимі та достовірні докази.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, такими, що підлягають задоволенню, та стягненню у зв`язку з невиконанням відповідачем умов договору споживчого кредиту №0265/03/2018/0244 від 29.03.2018, зокрема заборгованості по кредиту простроченої 104 641,65 грн; заборгованості по процентам простроченої 10 152,56 грн, а всього заборгованість за основним боргом станом на 23.01.2023 року (включно) 114 844,21 грн.

Щодо вимоги позивача про стягнення інфляційних збитків за весь час прострочення та трьох процентів річних від простроченої суми на підставі ч.2 ст. 625 ЦК України, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Статтею 652 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, приймаючи не виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, позивач має право на стягнення з останнього нарахувань передбачених ст. 625 ЦПК України.

Перевіряючи наданий позивачем розрахунок, судом встановлено вірність їх нарахування, які за період з 24.01.2020 року по 23.02.2023 року складають: заборгованість за несвоєчасне погашення кредиту та процентів 3% річних 5 934,62; індекс інфляції за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків 21 178,50 грн.

Одночасно судом приймається, що Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022р. «Про введення воєнного стану в Україні», яким введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому було продовжено та діє на час постановлення цього рішення суду.

Пунктом 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦПК України передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.01.2020 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Приймаючи, що позивачем нарахування відсотків та інфляційних втрат у відповідності до ч.2 ст. 625 ЦПК України здійснено до 23 лютого 2022 року, та не охоплюється період в який на території України введено воєнний стан, суд доходить до висновку, що з відповідача на користь позивача також підлягають нарахування у відповідності до ч.2 ст. 625 ЦПК України, а саме: заборгованість за несвоєчасне погашення кредиту та процентів 3% річних 5 934,62; індекс інфляції за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків 21 178,50 грн.

Відповідно до ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

У відповідності до положень ч. 1 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Враховуючи вказані положення зпкону, а також умови договору поруки від 29 березня 2019 року, укладеного між позивачем та ОСОБА_2 , ОСОБА_1 позовні вимоги банку до поручителя як солідарного боржника за зобов`язаннями ОСОБА_1 суд вважає обґрунтованими, і такими, які підлягають задоволенню.

Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідачами, всупереч положенню ч. 1 ст. 81 ЦПК України, не надано належних та допустимих доказів своєчасної та у повному обсязі сплати кредитних коштів та відсутності заборгованості перед позивачем по їх погашенню.

Відтак, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та враховуючи, що у відповідачів перед позивачем існує заборгованість, яка позичальником добровільно не сплачується, а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, суд вважає за необхідне стягнути в солідарному порядку з відповідачів заборгованість за кредитним договором в розмірі 141 957,33 гривень.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в сумі 2684,00 грн.

Керуючись ст.ст. 509,525, 526, 530, 629, 631,633,634,1048,1050,1054 ЦК України, ст.ст.12, 76-81, 89, 95, 133, 141, 229, 258, 259, 263-265, 273, 274, 279, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Публічного акціонерного товариства «Укргазбанк» (, МФО 320478) заборгованість за кредитним договором № 0265/03/2018/0244 від 29.03.2018 в розмірі 141 957 (сто сорок одна тисяча дев`ятсот п`ятдесят сім) грн 33 коп.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Публічного акціонерного товариства «Укргазбанк» (, МФО 320478) судові витрати у розмірі 2684,0 грн.

Рішення може бути оскаржене позивачем до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його постановлення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його постановлення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Наталя ПЄТУХОВА

Дата документу 07.08.2023