ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

19 липня 2023 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 742/2375/22

Головуючий у першій інстанції Циганко М. О.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/817/23

Чернігівський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді: Скрипки А.А.

суддів: Євстафіїва О.К., Шарапової О.Л.

секретар: Поклад Д.В.

сторони:

позивачі: ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах дітей: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ; ОСОБА_4 ; ОСОБА_5

відповідач: Приватне акціонерне товариство Страхове товариство Гарантія

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства Страхове товариство Гарантія на рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області у складі судді Циганка М.О. від 31 березня 2023 року, місце ухвалення рішення м.Прилуки, у справі за позовом ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах дітей: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ; ОСОБА_4 ; ОСОБА_5 до Приватного акціонерного товариства Страхове товариство Гарантія про відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2022 року ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах дітей: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ; ОСОБА_4 , ОСОБА_5 звернулись до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства Страхове товариство Гарантія про відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, в якій просили стягнути з ПрАТ СТ Гарантія на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 : 60 000 грн. в рахунок відшкодування шкоди, пов`язаної із втратою годувальника, належної сину потерпілого ОСОБА_2 ; 60 000 грн. в рахунок відшкодування шкоди, пов`язаної із втратою годувальника, належної сину потерпілого ОСОБА_3 ; 12 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, встановленої п. 27.3. статті 27 Закону №1961-IV, належної дружині потерпілого ОСОБА_1 ; 12 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, встановленої п. 27.3. статті 27 Закону №1961-IV, належної сину потерпілого ОСОБА_2 ; 12 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, встановленої п.27.3. статті 27 Закону №1961-IV, належної сину потерпілого ОСОБА_3 ; 20 000 грн. в рахунок відшкодування витрат на поховання потерпілого, встановлених п.27.4. статті 27 Закону №1961-IV, понесених дружиною потерпілого ОСОБА_1 ; 52 8000 грн. судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають сплаті позивачем; стягнути з ПрАТ СТ Гарантія на користь ОСОБА_4 : 12 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, встановленої п.27.3. статті 27 Закону №1961-IV; 3 600 грн. судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають сплаті позивачем; стягнути з ПрАТ СТ Гарантія на користь ОСОБА_5 : 60 000 грн. в рахунок відшкодування шкоди, пов`язаної із втратою годувальника; 12 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, встановленої п.27.3. статті 27 Закону №1961-IV; 21 600 грн. судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають сплаті позивачем. В обґрунтування вимог заявленого позову позивачі зазначали, що 01.09.2020 року ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння та керуючи автомобілем RENAULT LAGUNA, реєстраційний номер Федеративної Республіки Німеччини НОМЕР_1 , здійснив зіткнення з потерпілим ОСОБА_7 , який керував мопедом Honda Dio, у результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир мопеда Honda Dio ОСОБА_8 від отриманих тілесних ушкоджень загинув. Позивачі, які є рідними померлого ОСОБА_8 , вказували, що вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 14.06.2021 року у справі №742/3358/20, ОСОБА_9 визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.3 статті 286 КК України, і призначено покарання у виді семи років шести місяців позбавлення волі, з позбавленням керувати транспортними засобами на строк три роки. Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 29.08.2022 року у справі №742/3358/20, вирок суду в частині залишення цивільних позовів потерпілих без розгляду, скасовано, та призначено судовий розгляд в суді першої інстанції, в порядку цивільного судочинства. У решті вирок суду, залишено без змін. На момент настання дорожньо-транспортної пригоди, цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_9 була застрахована у відповідача. Дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої загинув ОСОБА_8 , є страховим випадком, внаслідок якого настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Особами, які мають право на отримання страхового відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок втрати годувальника, є: дочка - ОСОБА_5 , син - ОСОБА_2 , син - ОСОБА_3 . На час ДТП померлий ОСОБА_8 працював в ТОВ ПК Пожмашина, на посаді начальника бюро, та отримував середньомісячну заробітну плату у розмірі 5 483 грн. 90 коп. На день настання страхового випадку статтею 8 Закону України Про державний бюджет України на 2020 рік встановлено мінімальну заробітну плату з січня 2020 року - 5 000 грн. на місяць. Тому загальний розмір страхового відшкодування шкоди, заподіяної смертю, складає 180 000 грн. Отже, частка, яка припадає на кожну із трьох осіб, що мають право на отримання страхового відшкодування, складає 60 000 грн. Особами, які мають право на отримання страхового відшкодування моральної шкоди, встановленої п.27.3. статті 27 Закону №1961-IV, є: мати - ОСОБА_4 , дружина - ОСОБА_1 , дочка - ОСОБА_5 , син - ОСОБА_2 , син - ОСОБА_3 . Загальний розмір страхового відшкодування моральної шкоди, встановленої п.27.3. статті 27 Закону №1961-IV, складає 60 000 грн. (12 мінімальних заробітних плат). Отже, частка, яка припадає на кожну особу, що мають право на отримання страхового відшкодування, в порядку п.27.3. статті 27 Закону №1961-IV, складає 12 000 грн. Крім того, позивач ОСОБА_1 понесла витрати на поховання чоловіка у розмірі 20 245 грн., що підтверджується товарними чеками, тому ця сума також підлягає стягненню з відповідача, але не в повному обсязі, а в сумі 20 000 грн. - із врахуванням максимальної суми ліміту відповідальності відповідача, яка складає 260 000 грн. Позивачі ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_1 також просили стягнути на їх користь понесені витрати на професійну правничу допомогу: ОСОБА_4 - в сумі 3 600 грн., ОСОБА_5 - в сумі 21 600 грн., ОСОБА_1 - в сумі 52 800 грн.

Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 31.03.2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ; ОСОБА_4 ; ОСОБА_5 до Приватного акціонерного товариства Страхове товариство Гарантія про відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, задоволено частково. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства Страхове товариство Гарантія на користь ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2 , в рахунок відшкодування шкоди, пов`язаної із втратою годувальника, у розмірі 60 000,00 грн. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства Страхове товариство Гарантія на користь ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2 , в рахунок заподіяної моральної шкоди у розмірі 12 000,00 грн. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства Страхове товариство Гарантія на користь ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_3 , в рахунок відшкодування шкоди, пов`язаної із втратою годувальника, у розмірі 60 000,00 грн. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства Страхове товариство Гарантія на користь ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_3 , в рахунок заподіяної моральної шкоди у розмірі 12 000,00 грн. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства Страхове товариство Гарантія на користь ОСОБА_1 в рахунок заподіяної моральної шкоди у розмірі 12 000,00 грн. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства Страхове товариство Гарантія на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування витрат, понесених на поховання потерпілого, у розмірі 20 000,00 грн. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства Страхове товариство Гарантія на користь ОСОБА_4 в рахунок заподіяної моральної шкоди у розмірі 12 000,00 грн. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства Страхове товариство Гарантія на користь ОСОБА_5 в рахунок відшкодування шкоди, пов`язаної із втратою годувальника, у розмірі 60 000,00 грн. Стягнуто з Приватного акціонерного товариств Страхове товариство Гарантія на користь ОСОБА_5 в рахунок заподіяної моральної шкоди у розмірі 12 000,00 грн. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства Страхове товариство Гарантія на користь держави 2 481,00 грн. судового збору. В іншій частині позову - відмовлено.

В апеляційній скарзі Приватне акціонерне товариство Страхове товариство Гарантія просить скасувати рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 31.03.2023 року, та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову. Доводи апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства Страхове товариство Гарантія вказують, що рішення суду першої інстанції від 31.03.2023 року є незаконним та необґрунтованим, оскільки судом першої інстанції при його ухваленні допущено неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права та не враховано висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду. Доводи апеляційної скарги зазначають, що при укладенні договору страхування цивільно-правової відповідальності страховик не знав, і не міг знати, чи на законних підставах страхувальник ОСОБА_9 володіє транспортним засобом RENAULT B 56 LAGUNA, реєстраційний номер НОМЕР_2 , тобто, договір (поліс) цивільно-правової відповідальності укладено на законних підставах. При настанні події, яка містить ознаки страхового випадку, страховик зобов`язаний провести розслідування та з`ясувати всі питання, в тому числі, і законність (правомірність) володіння особою транспортним засобом. Під час розслідування страхового випадку було встановлено, що транспортний засіб RENAULT B 56 LAGUNA, реєстраційний номер НОМЕР_2 , митний кордон України не перетинав, та на ім`я ОСОБА_9 не був зареєстрований. Транспортний засіб є забезпеченим лише в тому випадку, коли його експлуатує особа, яка правомірно ним володіє. Враховуючи, що ОСОБА_9 правомірно не володів автомобілем RENAULT B 56 LAGUNA, реєстраційний номер НОМЕР_2 , то дорожньо-транспортна пригода, яка сталася 01.09.2020 року, не є страховим випадком. Зазначене підтверджується висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 08.11.2021 року у справі №610/2229/18, в якій Верховний Суд зазначив, що під правомірним володінням технічним засобом, для цілей страхування, потрібно розуміти таке володіння, яке виникло з волі власника або іншої уповноваженої особи в результаті передачі у фактичне володіння та (або) управління транспортним засобом. За змістом статей: 397, 398 ЦК України, правомірність володіння майном виникає на підставі певного юридичного факту, а юридичним фактом, відповідно до статті 380 Митного кодексу України та Порядку державної реєстрації, зняття та обліку автомобілів, є митне оформлення та державна реєстрація в уповноважених органах. Апелянт вказує, що оскільки ОСОБА_9 не здійснив зазначені юридичні факти, він був неналежним володільцем автомобіля RENAULT B 56 LAGUNA, реєстраційний номер НОМЕР_2 , а тому він скоїв ДТП, яка не є страховим випадком. За доводами апеляційної скарги, суд першої інстанції вказаних обставин не прийняв до уваги, і тому ухвалив необґрунтоване рішення про задоволення позову.

В судовому засіданні апеляційного суду позивач ОСОБА_4 просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а обгрунтоване рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 31.03.2023 року, просила залишити без змін.

В судове засідання апеляційного суду позивачі: ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах дітей: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ; ОСОБА_5 , представник відповідача Приватного акціонерного товариства Страхове товариство Гарантія, які належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду даної справи, не з`явились. Відповідно до приписів ч.2 статті 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасника судового розгляду даної справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

В ході судового розгляду даної справи судом встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що 01.09.2020 року ОСОБА_9 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, та керуючи автомобілем RENAULT LAGUNA, реєстраційний номер Федеративної Республіки Німеччини НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю не менше 60-63 км/год. по вул. Миру в смт.Ладан Прилуцького району Чернігівської області, у напрямку центру селища. Рухаючись у вказаному напрямку, 01.09.2020 року, близько 23 год. 00 хв., неподалік буд.87А по вул.Миру в смт.Ладан Прилуцького району Чернігівської області, ОСОБА_9 перевищив максимально дозволену швидкість у населених пунктах, позначених дорожніми знаками 5.45 та 5.46, тим самим створивши своїми діями загрозу безпеці дорожнього руху, проявив неуважність, неправильно оцінив дорожню обстановку, не зреагував на її зміну у вигляді появи на проїзній частині мопеду Honda Dio, без реєстраційного номеру, під керуванням покійного потерпілого ОСОБА_7 , який здійснював виїзд на проїжджу частину вулиці Миру справа наліво відносно напрямку руху автомобіля, змінив напрямок свого руху та виїхав на смугу зустрічного руху, при цьому не переконався, що це буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасникам руху, де здійснив зіткнення з вказаним мопедом.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди водій мопеда Honda Dio покійний потерпілий ОСОБА_7 отримав поєднану травму голови, тулуба та кінцівок у вигляді: відкритої непроникаючої черепно-мозкової травми у формі вдавленого перелому кісток склепіння черепа з раною в скроневій ділянці справа, забійних ран та чисельних саден на обличчі та передній поверхні шиї; закритої травми тулуба у формі розриву хребта по диску між 8-м та 9-м грудними хребцями, переломів 7-10 лівих ребер з ушкодженням пристінкової плеври, лівобічного гемотораксу, крововиливів під вісцеральну плевру обох легень, розривів печінки з кровотечею в черевну порожнину, саден тулуба; травми кінцівок у формі закритого перелому обох кісток лівого передпліччя, відкритого перелому лівої стегнової кістки з раною на передній поверхні лівого стегна та в ділянці лівого колінного суглобу, чисельних синців та саден кінцівок, які мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя та знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті. Смерть потерпілого ОСОБА_7 настала ІНФОРМАЦІЯ_1 у КНП Прилуцька ЦРЛ у результаті поєднаної травми голови, тулуба та кінцівок.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир мопеда Honda Dio покійний потерпілий ОСОБА_8 отримав поєднану травму голови, тулуба та кінцівок у вигляді: відкритої черепно-мозкової травми у формі перелому кісток склепіння та основи черепа з раною в лобній ділянці справа, забійної рани в тім`яній ділянці, забійних ран та чисельних саден на обличчі; закритої травми тулуба у формі перелому 2-го грудного хребця, розриву хребта по диску між 11-м та 12-м грудними хребцями, розриву дуги аорти, з крововиливом в парааортальну клітковину, лівобічного гемотораксу, переломів 3-го правого та 8-го лівого ребер, крововиливів під вісцеральну плевру обох легень, розриву симфізу, переломів лівої здухвинної кістки та кряжа, саден тулуба; травми кінцівок у формі відкритого багатоуламкового перелому лівої стегнової кістки з двома ранами на передній поверхні лівого стегна та в ділянці лівого колінного суглобу, відкритих переломів обох кісток лівої гомілки з раною в нижній третині лівої гомілки, чисельних синців та саден кінцівок, які утворились в результаті поєднання ударних дій тупих предметів з дією сил стискання, розтягнення та тертя, не виключено в результаті дорожньо-транспортної пригоди. Поєднана травма голови, тулуба та кінцівок, яка має ознаки тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя та знаходиться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті. Смерть потерпілого ОСОБА_8 настала на місці події у результаті поєднаної травми голови, тулуба та кінцівок.

Вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 14.06.2021 року у справі №742/3358/20, ОСОБА_9 визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.3 статті. 286 КК України, і призначено покарання у виді семи років шести місяців позбавлення волі, з позбавленням керувати транспортними засобами на строк три роки. Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 29.08.2022 року у справі №742/3358/20 вирок суду в частині залишення цивільних позовів потерпілих без розгляду, скасовано та призначено судовий розгляд в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства. У решті вирок суду залишено без змін (а.с.12-25).

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 03.09.2020 року, ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , у віці 45 років (а.с.26).

Згідно товарних чеків від 02.09.2020 року, ОСОБА_1 понесла витрати на поховання ОСОБА_8 в розмірі 20 245 грн. (а.с.35, зворот).

Як вбачається з копії свідоцтва про народження ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , серії НОМЕР_4 , в графі мати записана ОСОБА_4 (а.с.27).

Згідно копії свідоцтва про одруження серії НОМЕР_5 від 04.11.2003 року, ОСОБА_8 та ОСОБА_10 04.11.2003 року уклали шлюб, та після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище ОСОБА_11 (а.с.30).

Відповідно до свідоцтва про народження, серії НОМЕР_6 , ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 та його батьками є ОСОБА_8 та ОСОБА_1 (а.с.34).

Згідно із свідоцтвом про народження, серії НОМЕР_7 , ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 та його батьками є ОСОБА_8 та ОСОБА_1 (а.с.34, зворот).

Відповідно до свідоцтва про народження, серії НОМЕР_8 , ОСОБА_5 народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 та її батьками є ОСОБА_8 та ОСОБА_1 (а.с.32).

Згідно із довідкою №444, виданою 20.04.2022 року виконавчим комітетом Ладанської селищної ради Прилуцького району Чернігівської області, ОСОБА_8 до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 проживав в АДРЕСА_1 та мав склад сім`ї: дружина: ОСОБА_1 , дочка: ОСОБА_5 , син: ОСОБА_2 , син: ОСОБА_3 (а.с.26, зворот).

З довідки про доходи №167 від 25.08.2022 року, виданої підприємством ТОВ ПК Пожмашина вбачається, що за період з 01.01.2020 року по 30.09.2020 року, ОСОБА_8 займав посаду начальника бюро, нарахована заробітна плата за 9 місяців склала 52 595 грн.13 коп. (а.с.35).

Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_9 , ОСОБА_4 , 1947 року народження, є пенсіонером (а.с.29).

Згідно з полісом ОСЦПВВТЗ №АР206208, транспортний засіб Renault F, реєстраційний номер НОМЕР_10 , був застрахований у ПрАТ СТ Гарантія (а.с.36).

Як вбачається із оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 31.03.2023 року, частково задовольняючи заявлені позивачами вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що ДТП, в якій загинув ОСОБА_8 , є страховим випадком, і тому позивачі мають право на страхове відшкодування моральної шкоди та шкоди, заподіяної внаслідок втрати годувальника, а також витрат на поховання. ОСОБА_12 визнано винним у скоєнні даної дорожньо-транспортної пригоди, його цивільно-правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією забезпеченого транспортного засобу марки Renault B 56 Laguna, реєстраційний номер НОМЕР_1 , була застрахована у ПрАТ СТ Гарантія. Дослідивши всебічно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, суд першої інстанції дійшов висновку, що мати померлого ОСОБА_4 , дочка ОСОБА_5 та дружина ОСОБА_1 , яка діє в інтересах синів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , мають право на страхове відшкодування моральної шкоди у розмірі 1/5 частини від 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, що становить 12 000,00 грн. (5 000,00 х 12 : 5 = 12 000,00), а також ОСОБА_5 та ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , мають право на страхове відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок втрати годувальника, у розмірі 1/3 частини від 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку, що становить 60 000,00 грн. (5 000,00 х 36 : 3 = 60 000), та 20 000 грн. в рахунок відшкодування витрат позивача ОСОБА_1 на поховання потерпілого ОСОБА_8 .

Відмовляючи у задоволенні вимог позивачів про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції дійшов висновку, що зазначені вимоги задоволенню не підлягають, оскільки вказані витрати позивачами документально не підтверджені.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що доводи апеляційної скарги ПрАТ СТ Гарантія відносно того, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, оскільки судом при його ухваленні допущено неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції від 31.03.2023 року, оскільки вказані доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи.

Доводи апеляційної скарги зазначають, що при укладенні договору страхування цивільно-правової відповідальності страховик не знав, і не міг знати, чи на законних підставах страхувальник ОСОБА_9 володіє транспортним засобом RENAULT B 56 LAGUNA, реєстраційний номер НОМЕР_2 , тобто, договір (поліс) цивільно-правової відповідальності укладено на законних підставах. При настанні події, яка містить ознаки страхового випадку, страховик зобов`язаний провести розслідування та з`ясувати всі питання, в тому числі, і законність (правомірність) володіння особою транспортним засобом. Під час розслідування страхового випадку було встановлено, що транспортний засіб RENAULT B 56 LAGUNA, реєстраційний номер НОМЕР_2 , митний кордон України не перетинав, та на ім`я ОСОБА_9 не був зареєстрований. Транспортний засіб є забезпеченим лише в тому випадку, коли його експлуатує особа, яка правомірно ним володіє. Враховуючи, що ОСОБА_9 правомірно не володів автомобілем RENAULT B 56 LAGUNA, реєстраційний номер НОМЕР_2 , то дорожньо-транспортна пригода, яка сталася 01.09.2020 року, не є страховим випадком. Зазначене підтверджується висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 08.11.2021 року у справі №610/2229/18, в якій Верховний Суд зазначив, що під правомірним володінням технічним засобом, для цілей страхування, потрібно розуміти таке володіння, яке виникло з волі власника або іншої уповноваженої особи в результаті передачі у фактичне володіння та (або) управління транспортним засобом. За змістом статей: 397, 398 ЦК України, правомірність володіння майном виникає на підставі певного юридичного факту, а юридичним фактом, відповідно до статті 380 Митного кодексу України та Порядку державної реєстрації, зняття та обліку автомобілів, є митне оформлення та державна реєстрація в уповноважених органах. Апелянт вказує, що оскільки ОСОБА_9 не здійснив зазначені юридичні факти, він був неналежним володільцем автомобіля RENAULT B 56 LAGUNA, реєстраційний номер НОМЕР_2 , а тому він скоїв ДТП, яка не є страховим випадком. За доводами апеляційної скарги, суд першої інстанції вказаних обставин не прийняв до уваги, і тому ухвалив необґрунтоване рішення про задоволення позову. За змістом статей: 397, 398 ЦК України, правомірність володіння майном виникає на підставі певного юридичного факту, а юридичним фактом, відповідно до статті 380 Митного кодексу України та Порядку державної реєстрації, зняття та обліку автомобілів, є митне оформлення та державна реєстрація в уповноважених органах. Апелянт вказує, що оскільки ОСОБА_9 не здійснив зазначені юридичні факти, він був неналежним володільцем автомобіля RENAULT B 56 LAGUNA, реєстраційний номер НОМЕР_2 , а тому він скоїв ДТП, яка не є страховим випадком. За доводами апеляційної скарги, суд першої інстанції вказаних обставин не прийняв до уваги, і тому ухвалив необґрунтоване рішення про задоволення позову.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що вказані доводи апеляційної скарги не можуть бути підставами для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 31.03.2023 року, виходячи із наступного.

Законом України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів встановлено, що до сфери обов`язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів.

Згідно із статтею 6 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

При цьому, вина потерпілого не враховується у разі відшкодування додаткових витрат, передбачених частиною 1 статті 1195 ЦК України, у разі відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника та у разі відшкодування витрат на поховання (частини 3 статті 1193 ЦК України).

Апелянт визнає той факт, що цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу Renault, реєстраційний номер НОМЕР_10 , ОСОБА_9 на момент ДТП, яка сталася 01.09.2020 року, і в якій загинув ОСОБА_8 , була застрахована згідно з полісом ОСЦПВВТЗ №АР206208 у ПрАТ СТ Гарантія (а.с.109). Проте, апелянт вважає, що вказана ДТП не є страховим випадком, і тому підстави для задоволення позову відсутні.

На думку апеляційного суду, вказані доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для відмови у задоволенні вимог заявленого позивачами позову, виходячи із наступного.

В доводах апеляційної скарги апелянт зазначає, що під час розслідування страхового випадку було встановлено, що транспортний засіб RENAULT B 56 LAGUNA, реєстраційний номер НОМЕР_2 , митний кордон України не перетинав та на ім`я ОСОБА_9 не був зареєстрований. Транспортний засіб є забезпеченим лише в тому випадку, коли його експлуатує особа, яка правомірно ним володіє. Враховуючи, що ОСОБА_9 правомірно не володів автомобілем RENAULT B 56 LAGUNA, реєстраційний номер НОМЕР_2 , апелянт вважає, що дорожньо-транспортна пригода, яка сталася 01.09.2020 року, не є страховим випадком. На підтвердження вказаних доводів апелянт посилається на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 08.11.2021 року у справі №610/2229/18, в якій Верховний Суд зазначив, що під правомірним володінням технічним засобом, для цілей страхування, потрібно розуміти таке володіння, яке виникло з волі власника або іншої уповноваженої особи в результаті передачі у фактичне володіння та (або) управління транспортним засобом. Апелянт вказує, що за змістом статей: 397, 398 ЦК України, правомірність володіння майном виникає на підставі певного юридичного факту, а юридичним фактом, відповідно до статті 380 Митного кодексу України та Порядку державної реєстрації, зняття та обліку автомобілів, є митне оформлення та державна реєстрація в уповноважених органах. Апелянт стверджує, що оскільки ОСОБА_9 не здійснив зазначені юридичні факти, то він був неналежним володільцем автомобіля RENAULT B 56 LAGUNA, реєстраційний номер НОМЕР_2 , а тому він скоїв ДТП, яка не є страховим випадком.

Апеляційний суд не погоджується із даними доводами апеляційної скарги, оскільки митне оформлення та державна реєстрація в уповноважених органах є юридичним фактом правомірності використання на митній території України тимчасово ввезених транспортних засобів особистого користування громадянами, які їх ввезли для особистих потреб, а не юридичним фактом належного володіння транспортним засобом.

Як зазначено в постанові Верховного Суду від 08.11.2021 року у справі №610/2229/18, під правомірним володінням транспортним засобом, для цілей страхування, потрібно розуміти таке володіння, яке виникло з волі власника або іншої уповноваженої особи в результаті передачі у фактичне володіння та (або) управління транспортним засобом.

Доказів того, що володіння ОСОБА_9 автомобілем RENAULT B 56 LAGUNA, реєстраційний номер НОМЕР_2 , виникло не з волі власника або іншої уповноваженої особи, апелянтом не надано. Оскільки ОСОБА_9 є власником автомобіля RENAULT B 56 LAGUNA, реєстраційний номер НОМЕР_2 , володіє ним правомірно, і вказані обставини по справі не спростовані, то висновок суду першої інстанції відносно того, що ДТП, в якій загинув ОСОБА_8 , є страховим випадком, і позивачі мають право на страхове відшкодування моральної шкоди та шкоди, заподіяної внаслідок втрати годувальника, а також витрат на поховання, є обґрунтованим.

Доводів щодо незгоди із розміром стягнутого з ПрАТ СТ Гарантія на користь позивачів відшкодування шкоди, пов`язаної із втратою годувальника, відшкодування моральної шкоди та витрат на поховання, апеляційна скарга не містить.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства Страхове товариство Гарантія підлягає залишенню без задоволення, оскільки її доводи не містять підстав для скасування рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 31.03.2023 року, яке підлягає залишенню без змін, оскільки його висновки узгоджуються із фактичними обставинами справи та нормами права, які регламентують спірні правовідносини.

Керуючись статтями: 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства Страхове товариство Гарантія - залишити без задоволення.

Рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 31 березня 2023 року, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Головуючий: Судді: