Справа № 710/531/23 Провадження № 2/710/243/23
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07.08.2023 м. Шпола
Шполянський районний суд Черкаської області у складі:
головуючого судді - Сивоконя С.С.,
секретаря судового засідання - Шпиці О.Е.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Кредитної спілки «Гарантія» про захист прав споживачів та повернення строково - грошового внеску (вкладу), відсотків і дострокове розірвання договору,
Короткий зміст позовних вимог
Аргументи учасників справи.
Позивачу не було відомо, що КС «Гарантія» немає генеральної ліцензії на право здійснення операцій з валютними цінностями. Ця інформація стала відома із засобів масової інформації 25.02.2023 року. Цього ж дня позивач дізнався і про те, що КС «гарантія» не є членом Фонду гарантування вкладів.
11.04.2023 року позивач направив на адресу Кредитної спілки рекомендований лист, з прохання достроково розірвати договір №00000294 та повернути належну суму вкладу разом з відсотками. Проте лист повернувся назад та не був вручений адресатові.
Кредитна спілка ухиляється від виконання своїх зобов`язань згідно Договору, чим порушує права позивача. Тому позивач вимушена була звернутися до суду.
Інші процесуальні дії у справі
Ухвалою судді Шполянського районного суду Черкаської області від 22.05.2023 відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження .
Ухвалою Шполянського районного суду Черкаської області від 12.06.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.
Позивач у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, не заперечував проти заочного рішення
Представник відповідача до суду не з`явився, про дату, час, та місце розгляду справи, був повідомлений належним чином.
Згідно з ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Відповідач у встановлений строк до суду відзив на позов не надав, про причини неподання суду відзиву не повідомив, а тому враховуючи ч.8 ст.178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Мотивувальна частина
Фактичні обставини, встановлені судом.
Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.
Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордеру №9450 від 11.11.2022 Кредитною спілкою «Гарантія» прийнято від ОСОБА_1 Членський внесок депозитного типу за договором № 00000294 від 11.11.22 (п`ятдесят сім тисяч вісімсот доларів США 00 центів).(а.с.12).
11.04.2023, позивач, засобами поштового зв`язку звернувся до Кредитної спілки «Гарантія» з повідомленням про розірвання в односторонньому порядку, з ініціативи вкладника, депозитного Договору № 00000294 та з вимогою про повернення внеску з нарахованими та невиплаченими процентами.(а.с. 15).
Оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.
Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права.
Згідно з п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 1 ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до змісту ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Згідно з ст. 627 ЦК України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (стаття 633 цього Кодексу). До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.
Згідно із ст. 1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. У разі недодержання письмової форми договору банківського вкладу цей договір є нікчемним.
Відповідно до ч.1-3 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. За договором банківського вкладу на вимогу банк зобов`язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника. Умова договору банківського вкладу на вимогу про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. За договором банківського строкового вкладу банк зобов`язаний видати вклад та нараховані проценти за цим вкладом із спливом строку, визначеного у договорі банківського вкладу. Повернення вкладникові банківського строкового вкладу та нарахованих процентів за цим вкладом на його вимогу до спливу строку або до настання інших обставин, визначених договором, можливе виключно у випадках, якщо це передбачено умовами договору банківського строкового вкладу.
Відповідно до ч.1, 5, 6 ст. 1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Якщо договором не встановлений розмір процентів, банк зобов`язаний виплачувати проценти у розмірі облікової ставки Національного банку України. Проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. Проценти на банківський вклад виплачуються вкладникові на його вимогу зі спливом кожного кварталу окремо від суми вкладу, а невитребувані у цей строк проценти збільшують суму вкладу, на яку нараховуються проценти, якщо інше не встановлено договором банківського вкладу. У разі повернення вкладу виплачуються усі нараховані до цього моменту проценти.
Згідно з ч.1, 3, 5, 7 ст. 10 Закону України «Про кредитні спілки» від 20.12.2001 року № 2908-III, членами кредитної спілки можуть бути громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які постійно проживають на території України, об`єднані хоча б за однією з ознак, зазначених у частині першій статті 6 цього Закону, мають повну цивільну дієздатність, з урахуванням обмежень, передбачених частиною другою цієї статті. Прийняття до кредитної спілки та виключення з її складу провадяться на підставі письмової заяви особи за рішенням спостережної ради кредитної спілки, крім випадків припинення членства у зв`язку із смертю особи або виключенням члена за рішенням загальних зборів у разі порушення ним статуту кредитної спілки. Членство у кредитній спілці настає з дня сплати особою вступного та обов`язкового пайового внесків у порядку, передбаченому статутом кредитної спілки. В першу чергу сплачується вступний внесок. У разі коли вступний та обов`язковий пайовий внески сплачено у різні дні, першим днем членства вважається день сплати обов`язкового пайового внеску. У разі припинення членства фізичної особи у кредитній спілці вступний внесок їй не повертається. Повернення обов`язкового пайового та інших внесків, крім вступного внеску, провадиться в порядку, передбаченому статутом кредитної спілки, але не пізніше ніж через один місяць після прийняття загальними зборами або спостережною радою кредитної спілки відповідного рішення. Повернення вкладів провадиться за взаємною згодою сторін або не пізніше строку, передбаченого відповідним договором.
Відповідно до ч.1 ст. 21 Закону України «Про кредитні спілки» кредитна спілка відповідно до свого статуту: приймає вступні та обов`язкові пайові та інші внески від членів спілки; залучає на договірних умовах внески (вклади) своїх членів на депозитні рахунки як у готівковій, так і в безготівковій формі.
Відповідно до ч.1, 3 ст. 23 Закону України «Про кредитні спілки» внески (вклади) членів кредитної спілки на депозитні рахунки, а також нарахована на такі кошти та пайові внески плата (проценти) належать членам кредитної спілки на праві приватної власності.
Кожний член кредитної спілки має право одержати належні йому кошти, зазначені в частині першій цієї статті, у порядку і строки, які визначені відповідно до частини сьомої статті 10 цього Закону, статуту кредитної спілки або укладеними з членом кредитної спілки договорами.
Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» від 12.07.2001 року№ 2664-III, фінансова установа - юридична особа, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг, а також інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг, у випадках, прямо визначених законом, та внесена до відповідного реєстру в установленому законом порядку. До фінансових установ належать банки, кредитні спілки, ломбарди, лізингові компанії, довірчі товариства, страхові компанії, установи накопичувального пенсійного забезпечення, інвестиційні фонди і компанії та інші юридичні особи, виключним видом діяльності яких є надання фінансових послуг, а у випадках, прямо визначених законом, - інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» фінансовими вважаються такі послуги: залучення фінансових активів із зобов`язанням щодо наступного їх повернення.
Відповідно до ч.1 ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», фінансові послуги відповідно до положень цього Закону надаються суб`єктами господарювання на підставі договору. Договір, якщо інше не передбачено законом, повинен містити: назву документа; назву, адресу та реквізити суб`єкта господарювання; відомості про клієнта, який отримує фінансову послугу: прізвище, ім`я, по батькові, адреса проживання - для фізичної особи, найменування та місцезнаходження - для юридичної особи; найменування фінансової операції; розмір фінансового активу, зазначений у грошовому виразі, строки його внесення та умови взаєморозрахунків; строк дії договору; порядок зміни і припинення дії договору; права та обов`язки сторін, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору; підтвердження, що інформація, зазначена в частині другій статті 12 цього Закону, надана клієнту; інші умови за згодою сторін; підписи сторін.
Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.
Відповідно до п.3. розділу І цих Правил, внесок (вклад) на депозитний рахунок, а також нарахована на такий внесок (вклад) плата (проценти) є власністю члена кредитної спілки та належить до її зобов`язань.
Договір про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок укладається на умовах видачі внеску (вкладу) на депозитний рахунок на першу вимогу (внесок (вклад) на вимогу) або на умовах повернення внеску (вкладу) на депозитний рахунок зі спливом встановленого договором строку (строковий внесок (вклад)) з урахуванням ліцензійних умов провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім професійної діяльності на ринку цінних паперів). Сума внеску (вкладу) на депозитний рахунок, строки дії договору залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок, умови залучення та повернення внеску (вкладу) на депозитний рахунок, а також нараховані на такі внески (вклади) на депозитний рахунок проценти (плата) визначаються між кредитною спілкою та членом кредитної спілки на договірних умовах. Кредитна спілка зобов`язана вести облік внесків (вкладів) на депозитні рахунки з урахуванням строків, виплати процентів, визначених у договорах про залучення внесків (вкладів) членів кредитної спілки на депозитні рахунки, за такими видами договорів про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок:
договір про залучення строкового внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок; договір про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок на вимогу.
Відповідно до п.1-3 згаданих Правил, у договорі про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок повинні міститись права та зобов`язання сторін договору відповідно до вимог Цивільного кодексу України, статті 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», ліцензійних умов провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім професійної діяльності на ринку цінних паперів). Договір має бути підписаний сторонами договору або уповноваженими ними особами.
Перший примірник договору про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок зберігається у кредитній спілці. Другий примірник договору про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок кредитна спілка зобов`язана надати члену кредитної спілки (або уповноваженій ним особі), який його підписав.
Примірні договори про надання фінансових послуг є додатками до положення про фінансові послуги, затвердженого рішенням спостережної ради кредитної спілки.
Підтвердженням залучення внесків (вкладів) членів кредитної спілки на депозитні рахунки є укладені в письмовій формі договори, первинні бухгалтерські документи, оформлені згідно з вимогами законодавства України, та належним чином зафіксована в комплексній інформаційній системі кредитної спілки інформація про операції кредитної спілки з внесками (вкладами) членів кредитної спілки на депозитних рахунках.
Нарахування процентів визначається умовами договору про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок.
Відповідно до п. 1-3 розділу ІІІ кредитні спілки повертають внески (вклади) на депозитні рахунки та сплачують нараховані проценти у строки, що визначені умовами договору про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок між вкладником і кредитною спілкою.
За договором про залучення строкового внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок кредитна спілка зобов`язана видати внесок (вклад) та нараховані проценти за цим внеском (вкладом) із спливом строку, визначеного у договорі про залучення строкового внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок.
Повернення вкладникові строкового внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок та нарахованих процентів за цим внеском (вкладом) члена кредитної спілки на депозитний рахунок до закінчення строку його дії можливе виключно у випадках, коли це передбачено умовами договору про залучення строкового внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок, за рішенням суду, а також у разі реорганізації або ліквідації кредитної спілки.
У разі неможливості виконання кредитною спілкою вимоги члена кредитної спілки про повернення внеску (вкладу) або його частини кредитна спілка зобов`язана видати вкладникові письмове повідомлення про невиконання (неналежне виконання) цієї вимоги із зазначенням причини, дати видачі повідомлення, підпису уповноваженої особи, прізвища, імені та по батькові уповноваженої особи кредитної спілки.
Кредитна спілка виплачує вкладникові проценти на суму внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок в розмірі, який встановлюється в договорі про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок.
Кредитна спілка здійснює нарахування плати (процентів) на внески (вклади) на депозитні рахунки на підставі відповідних договорів в останній день кожного місяця та в день, визначений умовами укладеного з членом кредитної спілки договору.
Нарахування процентів за договором про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок відбувається відповідно до порядку, встановленого договором.
Проценти на внесок (вклад) члена кредитної спілки на депозитний рахунок виплачуються члену кредитної спілки на вимогу відповідно до договору про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок.
Відповідно до пункту 3.11, 3.12 Розділу І Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні затвердженого Постановою Правління Національного банку України 29.12.2017 № 148 касові документи - документи (касові ордери та відомості на виплату готівки, розрахункові документи, електронні розрахункові документи, квитанції програмно-технічних комплексів самообслуговування, відомості закупівлі сільськогосподарської продукції, інші прибуткові та видаткові касові документи), за допомогою яких відповідно до законодавства України оформляються касові операції, звіти про використання коштів, а також відповідні журнали встановленої форми для реєстрації цих документів та книги обліку; касові операції - операції суб`єктів господарювання між собою та з фізичними особами, пов`язані з прийманням і видачею готівки під час проведення розрахунків через касу з відображенням цих операцій у відповідних книгах обліку.
Відповідно до п.п.4 п. 2 Розділу І «Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій та операцій з ощадними сертифікатами банку» Затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 03.12.2003 № 516 (у редакції постанови Правління Національного банку України 14.07.2022 № 144) Зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 29 грудня 2003 р. за № 1256/8577 вкладна (депозитна) операція - операція банку із залучення грошових коштів або банківських металів від вкладника або для вкладника на вкладний (депозитний) рахунок вкладника в банку на договірних засадах, уключаючи видачу йому ощадного сертифіката;
Відповідно до п.11 Розділу ІІ цього Положення залучення банком вкладів (депозитів) від вкладників підтверджується договором банківського вкладу.
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №756/110/21 від 22.03.2023 року виснував про те, що виходячи з положень статті 1059 ЦК України, пункту 1.4 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачою ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. При цьому квитанція (другий примірник прибуткового касового документа) або інший документ є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі.
Відповідно до п.5 ч.1 ст.1 Закону України «Про валюту і валютні операції» № 2473-VIII від 21.06.2018 року в редакції від 01.08.2022 року, яка була чинною на дату підписання договору №00000294 від 11.11.2022 року, іноземна валюта: а) грошові знаки грошових одиниць іноземних держав у вигляді банкнот, казначейських білетів, монет, що перебувають в обігу та є законним платіжним засобом на території відповідної іноземної держави або групи іноземних держав, а також вилучені або такі, що вилучаються з обігу, але підлягають обміну на грошові знаки, що перебувають в обігу; б) кошти на рахунках у банках та інших фінансових установах, виражені у грошових одиницях іноземних держав і міжнародних розрахункових (клірингових) одиницях (зокрема у спеціальних правах запозичення), що належать до виплати в іноземній валюті; в) електронні гроші, номіновані у грошових одиницях іноземних держав та (або) банківських металах.
Згідно із ч.2 ст. 9 цього Закону, небанківські фінансові установи на підставі ліцензії Національного банку України на здійснення валютних операцій здійснюють такі валютні операції:1) торгівля валютними цінностями в готівковій формі; 2) здійснення платіжних операцій; 3) здійснення розрахунків у іноземній валюті на території України за договорами страхування життя; 4) факторинг (у частині здійснення розрахунків на території України в іноземній валюті між факторами та клієнтами за операціями з міжнародного факторингу щодо відступлення права грошової вимоги до боржника-нерезидента); 5) інші валютні операції, визначені Національним банком України.
У ліцензії Національного банку України на здійснення валютних операцій зазначаються валютні операції, які дозволяється здійснювати небанківській фінансовій установі на підставі цієї ліцензії. Небанківські фінансові установи здійснюють валютні операції, пов`язані з наданням фінансових послуг такими установами, без отримання ліцензії Національного банку України на здійснення валютних операцій у випадках та порядку, встановлених Національним банком України.
Відповідно до ч. 4, 6 ст. 9 цього Закону, ліцензії Національного банку України на здійснення валютних операцій діють безстроково. Національний банк України у визначеному ним порядку веде реєстр осіб, яким видано ліцензії на здійснення валютних операцій, та розміщує інформацію про видані ліцензії на сторінках офіційного інтернет-представництва Національного банку України.
Відповідно до п.8 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій та операцій з ощадними сертифікатами банку Затвердженого Постановою Правління Національного банку України 03.12.2003 № 516 (у редакції постанови Правління Національного банку України 14.07.2022 № 144) зареєстровано в Міністерстві юстиції України 29 грудня 2003 р.за № 1256/8577, валютні операції/операції з іноземною валютою/операції з банківськими металами (з фізичною поставкою або без фізичної поставки) за вкладними (депозитними) рахунками вкладників здійснюються відповідно до валютного законодавства та нормативно-правових актів Національного банку з питань здійснення операцій з валютними цінностями.
Відповідно до п. 3 Розділу І Положення про порядок видачі небанківським фінансовим установам, операторам поштового зв`язку ліцензій на здійснення валютних операцій затвердженого Постановою Правління Національного банку України 09.08.2002 № 297 Правління Національного банку України 21.12.2017 № 137) зареєстровано в Міністерстві юстиції України 29 серпня 2002 р. за № 712/7000, яка була чинною на дату підписання Договору №00000294 від 11.11.2022 року, в редакції від 28.06.2022 року небанківська установа, яка є фінансовою установою (крім центрального контрагента), здійснює валютні операції, передбачені в пунктах 2 - 4 частини другої статті 9 Закону про валюту, а також інші валютні операції, які є наданням фінансових послуг, передбачених у пунктах 4 - 11 частини першої статті 4 Закону про фінпослуги (крім операцій, передбачених в абзацах другому - шостому пункту 3 розділу I цього Положення), на підставі ліцензії, що надає такій небанківській установі право на здійснення відповідних валютних операцій.
Згідно з ст. 99 Конституції України, грошовою одиницею України є гривня.
Відповідно до ст. 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов`язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.
Згідно з ст. 524 ЦК України, зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.
У ч.3.ст.533 ЦК України, зазначено, що використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 січня 2019 року у справі №373/2054/16 (провадження № 14-446цс18) зробила висновок, що «гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України».
Згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
У відповідності до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема:
1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору;
2) зміна умов зобов`язання;
3) сплата неустойки;
4) відшкодування збитків та моральної шкоди.
Згідно ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Судом встановлено, що між сторонами ОСОБА_1 та Кредитною спілкою «Гарантія» було укладено договір про надання фінансової послуги - залучення строкового внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок № НОМЕР_2 від 11.11.2022 строком на 6 (шість) місяців. За цим договором ОСОБА_1 11.11.2023 вніс грошові кошти в розмірі 57 800,00 (п`ятдесят сім тисяч вісімсот доларів США 00 центів), як членський внесок. На внесок Кредитна спілка повинна була нараховувати відсоткову ставку у розмірі 15 (п`ятнадцять) процентів річних. Нарахування процентів було передбачено графіком виплат, що є додатком №1 до депозитного договору №ГДВ - 00000294 від 11.11.2022 року. Сума нарахованих відсотків за договором від 11.11.2023 по 11.04.2023 становить 3610,54 (три тисячі доларів США 54 центи).
Умовами укладеного договору передбачено, що відповідно до п.3.2.5 Спілка зобов`язана повернути Вкладнику Внесок, та нараховані проценти у строки, та в розмірах, які передбачені умовами цього Договору.
Відповідно до п.3.3.2 цього Договору, вкладник має право достроково в односторонньому порядку вимагати розірвання цього Договору, ( в тому числі шляхом пред`явлення письмової вимоги про повернення Внеску), з поверненням Внеску та процентів за Внеском, повідомивши Спілку в порядку та з врахуванням наслідків, передбачених цим Договором. Відповідно до розділу 6 цього Договору, вкладник має право достроково в односторонньому порядку розірвати цей Договір з дотриманням таких правил: вкладник зобов`язаний повідомити Спілку про свій намір достроково розірвати цей Договір шляхом направлення письмового повідомлення про розірвання Договору (вимоги про повернення Внеску); нараховані згідно ставки встановленої п.2.2.1 Договору проценти за цим Внеском не перераховуються з початку дії цього Договору; спілка зобов`язана повернути Вкладнику всі належні йому грошові кошти відповідно до умов цього Договору упродовж 15 (п`ятнадцяти) робочих днів з дня отримання повідомлення від Вкладника про розірвання Договору (вимоги про повернення Внеску); днем припинення нарахування процентів за Внеском є день повернення Спілкою Внеску; датою припинення дії Договору є дата повернення Внеску.
На виконання умов договору, у зв`язку з порушенням умов договору (несплата відсотків за договором), 11.04.2023 року позивач надсилав рекомендованим листом до Кредитної спілки «Гарантія» заяву про намір дострокового розірвання укладеного Договору про надання фінансових послуг - залучення строкових внесків (вкладів) члена кредитної спілки на депозитні рахунки, в якій міститься прохання повернути грошові кошти (депозитний вклад) разом із нарахованими відсотками. На згадану заяву відповідач не відреагував.
Відповідач не оспорював укладення чи не укладення договору про надання фінансової послуги - залучення строкового внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок.
Відповідно до ч. 3,4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно ч.7 ст. 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до п.4 ч.5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.
Позивач не надав жодних доказів відсутності у кредитної спілки «Гарантія» ліцензії на право здійснення операцій з валютними цінностями.
Позивач не скористався, наданим йому процесуальним законом, правом на звернення до суду з клопотанням про витребування відповідних доказів.
За таких обставин, суд позбавлений можливості перевірити наявність чи відсутність у КС «Гарантія» відповідної ліцензії на здійснення валютних операцій.
Зважаючи на те, що відповідач не виконав свої зобов`язання за Договором про надання фінансової послуги - залучення строкового внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок № НОМЕР_2 від 11.11.2022, не повернув позивачу внесений ним вклад та нараховані відсотки, а тому, вказані суми підлягають стягненню з відповідача на корить позивача.
До початку розгляду справи по суті позивач не змінив предмет або підставу позову та протягом усього часу розгляду справи не збільшив та не зменшив розмір позовних вимог, а тому суд розглянув цивільну справу в межах пред`явлених вимог і на підставі поданих сторонами доказів.
У той же час суд зазначає, що позивач у прохальній частині позову не прописує вимогу про дострокове розірвання договору.
Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Виходячи з вище викладеного, суд приходить до висновку, що слід задовольнити позов в частині щодо стягнення вкладу та відсотків. Щодо розірвання договору суд відмовляє у задоволенні позову, оскільки не вправі вийти за межі прохальної частини позовної заяви.
Відповідно до п. 1, 2 - 4 ч.1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання.
Відповідно до ч.10 ст. 150 ЦПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.
Позивач не заявляв окремого клопотання про забезпечення позову у цивільні справі, в той же час одна з його позовних вимог є тотожною до вжиття заходів забезпечення позову, (накладення арешту на грошові кошті, заборона уступати право вимоги, заборона здійснювати будь - які інші операції стосовно дебіторської заборгованості).
Відповідно до ч.2 ст.16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
Суд вважає, що інша позовна вимога фактично дублює заходи забезпечення позову, проте позивач не заявляв окремої заяви про забезпечення позову. В цьому випадку позивач обрав не правильний спосіб захисту, тому в задоволенні іншої позовної вимоги слід відмовити.
Відповідно до ч.3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» 12.05.1991 року № 1023-XII споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.
За змістом статті 1 Закону № 1023-ХІІ споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (пункт 22); продукція - це будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб (пункт 19); послугою є діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб (пункт 17); виконавець - це суб`єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги (пункт 3). З аналізу наведених законодавчих норм убачається, що вкладник за договором депозиту є споживачем фінансових послуг, а банк - їх виконавцем, який несе відповідальність за неналежне надання цих послуг. Такий висновок міститься у постанові Верховного Суду у справі № 199/3152/20 від 18.04.2023 року.
Відповідно до ч.3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.
Відповідно до п.12, 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» у випадках об`єднання в одній заяві вимог як майнового, так і немайнового характеру судовий збір згідно з частиною третьою статті 6 Закону № 3674-VI підлягає сплаті як за ставками, встановленими для позовів майнового характеру, так і за ставками, встановленими для позовних заяв зі спорів немайнового характеру, наприклад, зняття арешту з майна та визнання права власності на це майно. При цьому судовий збір може бути сплачений окремо за кожною вимогою або загальною сумою за всіма позовними вимогами.
Якщо в позовній заяві об`єднано кілька самостійних вимог майнового характеру, пов`язаних між собою, то, враховуючи, що об`єктом справляння судового збору є позовна заява, максимальний розмір судового збору має відповідати загальній сумі всіх вимог. При цьому судовий збір може бути сплачено окремо за кожною вимогою або загальною сумою за всіма позовними вимогами.
За подання позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою стягується судовий збір у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.Тобто розмір судового збору має становити 2684,00 х 0,4 = 1073,60 грн.
Витрати за іншу позовну вимогу немайнового характеру покласти на рахунок держави.
Заходи забезпечення не застосовувалися.
Керуючись ст. ст. 11, 192, 524, 525, 526, 530, 533, 610, 612, 626, 627, 638, 1058 - 1061 ЦК України, ст.1, 4, 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», ст. 1,9 Закону України «Про валюту і валютні операції», ч.3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів, ст.10, 21, 23 Закону України «Про кредитні спілки», ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 141, 211, 263-265, ч.1 ст. 354 ЦПК України, суд -
Позов задовольнити частково.
Судовий збір в розмірі 1073,60 грн залишити на рахунку держави.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Суддя Шполянського
районного суду Черкаської області С.С. Сивокінь