06.07.2023 Справа № 756/839/13- ц
Унікальний №756/839/13
Провадження №4-с/756/63/23
У Х В А Л А

06 липня 2023 року Оболонський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Шевчука А.В.,

при секретарі - Марценюк І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м. Києві скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність Костопільского відділу державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), заінтересована особа - ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Оболонського районного суду м. Києва зі скаргою в порядку ст.ст. 447-453 ЦПК України на бездіяльність Костопільского відділу державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) у якій просила зобов`язати відділ державної виконавчої служби зняти арешт з всього майна та коштів яке належить заявниці, що накладено у межах виконавчого провадження НОМЕР_1 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 коштів у сумі 65 360 грн., судового збору 653 грн. та 790 грн. витрат, а всього 66 803 грн. 60 коп.

Скаржник зазначає, що постановою про повернення виконавчого документа стягувачу від 26.02.2018 року виконавчий лист №2/756/1336/13 виданий 03.11.2013 Оболонським районним судом м. Києва про стягнення коштів повернуто стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Представник скаржника звернулась до виконавчої служби щодо зняття арешту з майна та коштів, який накладений у ході примусового виконання виконавчого листа №2/756/1336/13 від 03.11.2013 року та отримала відповідь, що підстав для зняття арешту з майна та коштів не вбачається.

Скаржник вказує, що при винесенні постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 26.02.2018 року вимоги ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем знехтувані.

Окрім того, ОСОБА_1 вказує, що стягувач виконавчий документ повторно до виконання в строк до 26.02.2021 не пред`явив, а тому пропустив встановлений законом строк для його повторного пред`явлення.

Таким чином, скаржник вказує, що на даний час відпала необхідність в арешті майна (коштів), а відтак бездіяльність державного виконавця щодо відмови у його знятті є протиправною.

В судове засідання заявник та її представник не з`явились, заявник подала заяву про розгляд скарги за їх відсутності, заявлені вимоги підтримала та просила скаргу задовольнити.

Представник Костопільского відділу державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) в судове засідання не з`явився, про дату та місце розгляду скарги повідомлені належним чином.

ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про дату та місце розгляду скарги повідомлений належним чином.

Дослідивши скаргу та додані до неї матеріали, суд дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що постановою про повернення виконавчого документа стягувачу від 26.02.2018 року виконавчий лист №2/756/1336/13 виданий 03.11.2013 Оболонським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 коштів повернуто стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

При розгляді скарги на дії державного виконавця суд має перевірити чи діяв державний виконавець в межах своїх повноважень та у спосіб, визначений законом при винесенні оскаржуваної постанови.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними (п. 2 ч. 1 ст. 37 вказаного Закону).

Згідно до ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» передбачені підстави закінчення виконавчого провадження, серед яких повернення виконавчого документа стягувачу з підстав відсутності майна, на яке може бути звернуто стягнення, а здійсненні виконавцем відповідно до цього закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними, не є підставою для закінчення виконавчого провадження.

Статтею 40 Закону України «Про виконавче провадження» визначені наслідки закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа.

Так, у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

У разі якщо після повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених частиною першою статті 37 цього Закону, встановлено, що виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, незалежно від дати укладення такої угоди, арешти з майна боржника знімаються, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті під час примусового виконання рішення заходи, про що виконавець виносить постанову, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, виконавець вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Статтею 59 вказаного Закону визначені підстави для зняття арешту з майна.

Так, особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктами 10, 15 частини першої статті 34 цього Закону.

У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону; 10) отримання виконавцем від Державного концерну "Укроборонпром", акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну "Укроборонпром", державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну "Укроборонпром" або на момент припинення Державного концерну "Укроборонпром" було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності", звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності".

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Скарга у даній справі подана у зв`язку з оскарженням бездіяльності державного виконавця, який здійснював виконавчі дії у виконавчому провадженні щодо не зняття арешту з майна боржника на стадії завершення виконавчого провадження. Виконавчий документ було повернуто стягувачу на підставі пункту 2 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження». Заборгованість не стягнута, рішення не виконано.

Суд вважає, що повернення виконавчого документу стягувачу у відповідності до вимог п. 2 ч. 1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» не встановлювало прямого обов`язку державного виконавця зняти арешт з майна боржника, тому доводи скарги в цій частині є необґрунтованими.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що у задоволенні скарги на бездіяльність державного виконавця, щодо не зняття арешту з майна боржника, слід відмовити.

Беручи до уваги, що інші вимоги скарги є похідними, суд приходить до висновку, що вони також задоволенню не підлягають.

На підставі вищевикладеного, керуючись п. 9 ч.1 Перехідних положень ЦПК України, ст.ст. 450, 451, 452 ЦПК України, ст.ст. 1, 5, 18, 19, 37, 39, 40, 47, 59 Закону України «Про виконавче провадження», Закону України «Про судовий збір», суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на бездіяльність Костопільского відділу державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), заінтересована особа - ОСОБА_2 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя А.В. Шевчук