Справа № 569/4122/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2023 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області

в складі головуючого судді Бучко Т.М.

секретар судового засідання Дем`янчук Н.В.

з участю представника позивача Столітнього М.М.

представника відповідача Романчук І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінтраст Україна" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому, з врахування заяви про збільшення позовних вимог, просить стягнути з відповідача суму заборгованості в розмірі 86583,91 грн, сплачений судовий збір в розмірі 2684 грн та витрати на правову допомогу в розмірі 8000 грн.

В обгрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що 21 липня 2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_2 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» було укладено електронний договір № 4497191 про надання споживчого кредиту. Сума кредиту складає 200000 грн. Строк кредиту 30 днів. Дата повернення кредиту (20 серпня 2021 року) вказується в Графіку платежів, що є додатком № 1 до договору. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах, визначених в розділі 4 договору. ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало кредит в сумі 20000 грн шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № НОМЕР_1 . 20 серпня 2021 року відповідач здійснила оплату на рахунок кредитора в розмірі нарахованих процентів за користування кредитом на суму 5700 грн. В зв`язку з чим у відповідності до п.1.4, п 4.2 кредитного договору відбулося продовження строку кредиту ще на 30 днів (до 19 вересня 2021 року) з стандартною процентною ставкою 1,90 % в день. 19 вересня 2021 року відповідач свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконала, а також не уклала угоду щодо пролонгації строку дії кредитного договору, в зв`язку з чим, а також керуючись п.4.3 кредитного договору кредитний договір було автопролонговано, а строк користування кредитом було продовжено на 90 календарних днів поспіль. Надалі відповідач оплати за кредитним договором не здійснювала. Враховуючи невиконання відповідачем своїх боргових зобов`язань перед кредитором 25 травня 2022 року між ТОВ «Авентус Україна», як клієнтом, та ТОВ «ФК Фінтраст Україна», як фактором, було укладено договір факторингу № 25-052022, згідно з умовами якого клієнт відступив фактору право грошової вимоги за кредитним договором. Про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором ТОВ «Авентус Україна» повідомило відповідача шляхом направлення на електронну пошту, зазначену при укладенні кредитного договору, відповідного повідомлення. Станом на дату звернення до суду заборгованість відповідача по кредитному договору перед позивачем не сплачена і складає 20000 грн - тіло кредиту, 45600 грн - нараховані проценти, 18433,60 грн - сума інфляційних втрат, 2550,31 грн - сума 3% річних, а всього - 86583,91 грн.

Ухвалою від 20 березня 2023 року позовну заяву суд прийняв до розгляду та відкрив спрощене позовне провадження у справі з проведенням судового засідання з повідомленням (викликом) сторін.

У відзиві на позовну заяву, поданому представником відповідача адвокатом Романчук І.І., відповідач позовні вимоги визнає частково в частині стягнення 34223,56 грн. В задоволенні решти позовних вимог просить відмовити. Заперечення мотивує тим, що 21 липня 2021 року між ТОВ "Авентус Україна" та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 4497191, відповідно до умов якого було надано кредит строком користування 30 днів в розмірі 20000 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 0,95 % в день. Відповідно сума процентів за користування кредитними коштами за кредитним договором у межах погодженого сторонами строку кредитування 30 днів станоить 5700 грн. В позовній заяві позивач просить стягнути проценти в сумі 45600 грн (тобто за період 120 днів, який виходить за межі строку кредитування), що суперечить ст.1048 ЦК України та правовій позиції Великої палати Верховного суду у постановах від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц. Отже, сума заборгованості за кредитним договором № 4497191 від 21 липня 2021 року становить 25700 грн: 20000 грн (тіло кредиту) + 5700 грн (проценти за строк кредитування). При здійсненні розрахунку 3 % річних та індексу інфляції правильним є застосування бази нарахування в розмірі 25700 грн. Відповідно сума нарахованого індексу інфляції становить 7822,32 грн та 3 % річних - 1001,24 грн. Разом сума, яка підлягає стягненню, становить 34223,56 грн.

У відповіді на відзив представник позивача зазначила, що кредитний договір, укладений між ТОВ "Авентус Україна" та відповідачем, повністю відповідає вимогам чинного законодавства. За допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи між ТОВ "Авентус Україна" та відповідачем досягнуто згоди щодо всіх суттєвих вимог та укладено електронний договір про надання споживчого кредиту. Строк кредиту був продовжений у порядку та на умовах, визначених п.4.3.1, 4.3.2 кредитного договору. Додаткових нарахуань за кредитним договором (відсотків, неустойки (штрафу, пені) тощо) ні позивач, ні первісний кредитор до відповідача не здійснював. Жодних підвищень процентної ставки в односторонньому порядку не було здійснено. Підписуючи договір позичальник погодилася на укладення договору саме такого змісту. Сторонами кредитного договору погоджено в належній формі строк кредитування, нараховані відсотки не носять штрафного характеру, а є процентами за користування кредитом, що нараховані в межах строку кредиту (у межах періоду автопролонгації).

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив.

Представник відповідача підтримала позицію, викладену у відзиві на позовну заяву. Заперечує щодо стягнення процентів поза межами строку кредитування. Додатково пояснила, що передбачені в кредитному договорі пункти про автопролонгацію є нікчемними, оскільки суперечать чинному законодавству.

Суд, заслухавши пояснення сторін, з`ясувавши обставини та дослідивши представлені у справі докази, дійшов таких висновків.

Суд встановив, 21 липня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та ОСОБА_2 укладений договір № 4497191 про надання споживчого кредиту, підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором А660547 (далі - кредитний договір).

Відповідно до п.1.2 кредитного договору, на умовах, встановлених договором, товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором.

Згідно з п.1.3 кредитного договору, сума кредиту (загальний розмір) складає 20000 грн.

Відповідно до п.1.4 кредитного договору, строк кредиту 30 днів. Детальні терміни повернення кредиту та сплати процентів визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є додатком № 1 до цього договору. Графік платежів розраховується за зниженою процентною ставкою, виходячи з припущення, що споживач виконає свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в договорі. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах, визначених в розділі 4 цього договору.

Пунктом 1.5.1 кредитного договору передбачено, що стандартна процентна ставка становить 1,90 % в день та застосовується: у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього договору, якщо не виконані умови для застосування зниженої процентної ставки; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативою споживача, відповідно до п.4.2 договору; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася автопролонгація, відповідно до п.4.3 договору.

Згідно з п.1.5.2 кредитного договору, споживач розуміє та погоджується, що застосування стандартної процентної ставки без знижки не можна вважати зміною процентної ставки, порядку її обчислення та порядку сплати у бік погіршення для споживача, оскільки надання кредиту за цим договором здійснюється саме на умовах стандартної процентної ставки, а можливість отримання індивідуальної знижки забезпечена для споживача лише як для учасника Програми лояльності та лише за умови виконання вимог для її застосування, передбачених цим договором.

Відповідно до п.4.1 кредитного договору, строк кредиту може бути продовжено: за ініціативою споживача на кількість днів, зазначену в п.1.4 договору, якщо між сторонами буде досягнута домовленість про таке продовження у порядку, визначеному пп.4.2 (пп.4.2.1 - 4.2.4) договору, або в порядку автопролонгації, на кількість днів та відповідно до умов, визначених в п.4.3 (пп.4.3.1 - 4.3.2) договору.

В п.4.3.1 кредитного договору сторони домовились, що у випадку, якщо у споживача на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгації або автопролонгації) наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжується кожен раз на один наступний календарний дань, що слідує за днем такого строку, але не більше ніж на 90 календарних днів псопіль, крім випадку, якщо в цей день повинна відбутися пролонгація строку кредиту за ініціативою споживача, відповідно до пп.4.2.2 - 4.2.4 договору. Тобто в даному випадку кожен день автопролонгації є новою датою повернення кредиту.

Споживач дає згоду на автопролонгація строку кредиту на умовах, передбачених в пп.4.3.1 договору. Споживач вважається таким, що прострочив повернення кредиту, якщо після закінчення періоду автопролонгаціх у споживача наявна заборгованість за кредитом та не відбулося продовження строку кредиту за ініціативою споживача, у порядку, передбаченому п.4.2 договору (п.4.3.2 кредитного договору).

Згідно з п.4.4 кредитного договору, вказаний в розділі 4 порядок внесення змін до договору щодо продовження строку кредиту сторони вважажють таким, що вчинений в письмовій формі, оскільки воля сторін передбачена в п.4.2 договору виражена за допомогою технічного засобу зв`язку, а в п.4.3 договору - письмово цим договором, що відповідає вимогам, встановленим статтею 207 Цивільного кодексу України до письмової форми правочину.

Відповідно до пп.3 п.5.1 кредитного договору, товариство має право укладати договори щодо відступлення права вимоги за договором або договори факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди споживача.

ТОВ "Авентус Україна" 21 липня 2021 року надало відповідачу кредит в сумі 20000 грн шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку НОМЕР_1 , що підтверджується повідомленням ТОВ "Фінансова компанія "Контрактовий дім" № 2023 від 06 червня 2022 року.

За квитанцією № відповідач 20 серпня 2021 року здійснила платіж в розмірі нарахованих процентів за користування кредитом в сумі 5700 грн з призначенням "продовження кредиту 4497191 ОСОБА_2 ".

Відповідно до картки обліку договору № 4497191 від 21 липня 2021 року, заборгованість відповідача за кредитним договором станом на 24 травня 2022 року становить 65600 грн та складається з тіла кредиту в сумі 20000 грн та нарахованих за період з 21 серпня 2021 року до 18 грудня 2021 року процентів за стандартною процентною ставкою 1,90 % в день в сумі 45600 грн.

За розрахуном позивача 3 % річних за період з 19 грудня 2021 року до 06 квітня 2023 року становить 2550,31 грн, інфляційні втрати - 18433,60 грн.

25 травня 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінтраст Україна" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Авентус Україна" укладений договір факторингу № 25-05/2022, відповідно до умов якого ТОВ "Авентус україна" відступило ТОВ "ФК "Фінтраст Україна" право грошової вимоги до боржника ОСОБА_2 за кредитним договором № 4497191 в розмірі 20000 грн суми заборгованості за основною сумою боргу та 45600 грн суми заборгованості за відсотками, що підтверджується договором факторингу № 25-05/2022 від 25 травня 2022 року, актом прийому-передачі реєстру боржників, ктом прийому-передачі документації, витягом з реєстру боржників.

Про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором ТОВ «Авентус Україна» повідомило відповідача шляхом направлення листа на електронну пошту ІНФОРМАЦІЯ_1 , зазначену останньою при укладенні кредитного договору.

Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України).

Частиною другою ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у п.3 ч.1 ст.3 ЦК України.

За змістом ст.626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковим відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ст.627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з ч.2 ст.639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

За змістом ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України).

Згідно зі ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст.610, 611 ЦК України).

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст.612 ЦК України).

За положеннями ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.514 ЦК України).

Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідач визнає позов в частині стягнення тіла кредиту в сумі 20000 грн та процентів за користування кредитними коштами в межах погодженого строку кредитування 30 днів.

Факт підписання кредитного договору, отримання кредитних коштів та сплати процентів в сумі 5700 грн відповідач не оспорює, що свідчить про досягнення сторонами згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, в тому числі щодо визначення розміру процентів за його користування та пролонгації строку кредиту.

20 серпня 2021 року відповідач здійснила платіж в розмірі нарахованих процентів за користування кредитом в сумі 5700 грн, в зв`язку з чим відповідно до п.4.2.2 кредитного договору строк користування кредитом продовжено на кількість днів, зазначену в п.1.4 договору (30 днів).

Пропозиції щодо пролонгації строку кредитування відповідач не відкликала і товариство про небажання продовжувати строк користування кредитом в порядку, передбаченому п.4.2.2 кредитного договору, не повідомляла.

Нарахування процентів у межах нового строку кредиту здійснено за стандартною процентною ставкою 1,90 % в день відповідно до п.1.5.1 кредитного договору.

Оскільки на дату закінчення нового строку кредиту після пролонгації (19 вересня 2021 року) у відповідача була наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту в порядку, передбаченому п.4.3.1 кредитного договору, продовжено на 90 календарних днів поспіль до 18 грудня 2021 року із застосуванням стандартної процентної ставки 1,90 % в день відповідно до п.1.5.1 кредитного договору.

Внаслідок продовження строку кредиту на умовах, погоджених сторонами кредитного договору, кредитор правомірно нарахував з 21 серпня 2021 року (після пролонгації) та з 19 вересня 2021 року (після автопролонгації) проценти за користування кредитом за стандартною процентною ставкою 1,90 % в день. Отже, вимога про стягнення з відповідача процентів за користування кредитом у сумі 45600 грн грунтується на вимогах закону, не суперечить умовам кредитного договору, а тому підлягає задоволенню.

Доводи відповідача про безпідставне нарахування процентів поза межами строку кредитування є необгрунтованими, оскільки на підставі положень договору строк кредиту було продовжено.

Правові позиції Великої палати Верховного Суду, висловлені у зазначених відповідачем у відзиві на позовну заяву постановах, не підлягають застосуванню у цій справі, оскільки умови кредитних договорів, які були об`єктом дослідження, не є подібними до умов кредитного договору, укладеного між ТОВ "Аветус Україна" та ОСОБА_2 , зокрема щодо продовження строку кредитування.

Суд також звертає увагу, що за умовами кредитного договору фіксованою процентною ставкою є саме стандартна процентна ставка 1,90 % в день, а знижена процентна ставка 0,95 % в день застосовується лише за умови виконання споживачем вимог для її застосування.

Враховуючи, що всупереч умовам кредитного договору та наведеним нормам закону відповідач порушила строки та порядок погашення заборгованості за кредитом, наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором, а отже, позов належить задовольнити.

За правилами ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені ним документально підтверджені витрати на оплату судового збору в розмірі 2684 грн.

Згідно з ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, серед іншого, витрати на професійну правничу допомогу (ч.2 ст.133 ЦПК України).

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

За положеннями ч.4 ст.137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог ч.4 ст.137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч.5 ст.137 ЦПК України).

На підтвердження розміру понесених позивачем витрат на правничу допомогу до позовної заяви додано договір про надання правової допомоги № 07/07-2022 від 07 липня 2022 року, укладений між ТОВ "ФК "Фінтраст Україна" та адвокатом Крюковою М.В., звіт про надання правової допомоги згідно договору № 07/07-2022 від 07 липня 2022 року, підписаний 28 лютого 2023 року, рахунок на оплату по замовленню № 144/28/02 від 28 лютого 2023 року та платіжне доручення № 342 від 28 лютого 2023 року про оплату ТОВ "ФК "Фінтраст Україна" рахунка на суму 8000 грн.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача просить зменшити витрати на правову допомогу до 1000 грн, оскільки до позовної заяви не надавався попередній розрахунок судових витрат; надано документи, які підтверджують надання правової допомоги не пов`язаної з розглядом справи по суті, а лише підготовкою позову; справа є нескладною, провадження спрощеним, загальний результат очевидним, а відповідач частково визнала позовні вимоги. Сума правової допомоги, заявлена позивачем, є завищеною та не відображає дійсних трудовитрат на надану правову допомогу.

Відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обгрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необгрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Враховуючи складність справи, обсяг наданих адвокатом послуг, часткове визнання відповідачем позову, керуючись принципами справедливості та розумності, суд вважає за можливе зменшити розмір витрат на правничу допомогу до 1000 грн, які належить стягнути з відповідача на користь позивача.

На підставі наведеного та керуючись ст.10, 12, 89, 141, 258, 264-265, 273, 353, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінтраст Україна" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінтраст Україна" суму заборгованості в розмірі 86583 (вісімдесят шість тисяч п`ятсот вісімдесят три) грн 91 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінтраст Україна" 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн у відшкодування витрат на оплату судового збору та 1000 (одну тисячу) грн у відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Рівненського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони у справі:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінтраст Україна", місцезнаходження: 03150, м.Київ, вул.Загородня 15, оф.118/2; ;

відповідач - ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 .

Повне судове рішення складене 08 серпня 2023 року.

Суддя