БОРЗНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №730/784/23
Провадження № 6/730/7/2023
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" серпня 2023 р. м.Борзна

Борзнянський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді Ріхтера В.В.,

з участю секретаря судового засідання Стрижак Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Борзни справу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕВЕЛОП ФІНАНС», первісний позивач (стягувач): Акціонерне товариство «Райффайзен Банк», заінтересована особа1: Акціонерне товариство «ОКСІ БАНК», боржник: ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Борзнянський відділ державної виконавчої служби у Ніжинському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про заміну стягувача у виконавчому документі,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «ДЕВЕЛОП ФІНАНС» звернулось до суду з даною заявою, в якій просить замінити стягувача АТ «Райффайзен Банк Аваль» в порядку правонаступництва на «ДЕВЕЛОП ФІНАНС» у виконавчих листах з примусового виконання рішення Борзнянського районного суду Чернігівської області від 22.02.2011 по цивільній справі № 2/2503/70/11 за позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 11.03.2011р. Борзнянським районним судом Чернігівської області було видано виконавчий лист про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» 11167,19 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ складає 88706,57 грн. та 4179,26 грн. в рахунок відшкодування заборгованості за кредитним договором № 014/1005/277 від 09.07.2007 та 928,86 грн. сплаченої суми державного мита і 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. Рішення суду не оскаржувалось та набрало законної сили.

Згідно інформації з витягу з реєстру даних Автоматизованої системи виконавчого провадження (надалі АСВП) та Єдиного реєстру боржників, 30.01.2012 року заступником начальника відділу державної виконавчої служби Борзнянського районного управління юстиції було відкрито виконавче провадження № 30934038 про примусове виконання вищевказаного рішення суду.

28.10.2021 року між АТ «Райффайзен Банк» (із 17.06.2021 року АТ «Райффайзен Банк Аваль» офіційно змінило свою назву на АТ «Райффайзен Банк» з відповідними змінами у статуті банку та державному реєстрі) та АТ «ОКСІ БАНК» (ідентифікаційний ) був укладений Договір відступлення права вимоги № 114/2-45 (надалі Договір про відступлення) з додатками та актами до нього, відповідно до якого право вимоги до позичальників ОСОБА_2 та ОСОБА_1 за Кредитним договором № 014/1005/277 від 09.07.2007 відступлено (передано) АТ «ОКСІ БАНК».

Крім того, 29.10.2021 року між ТОВ «ДЕВЕЛОП ФІНАНС» та АТ «ОКСІ БАНК» був укладений Договір відступлення права вимоги № 114/2-45-1 (надалі - Договір про відступлення 2) з додатками та актами до нього, відповідно до якого право вимоги до позичальників ОСОБА_2 та ОСОБА_1 за Кредитним договором № 014/1005/277 від 09.07.2007 відступлено (передано) ТОВ «ДЕВЕЛОП ФІНАНС».

Враховуючи, що права вимоги переходять до нового кредитора в повному обсязі, безвідзивно та без можливості зворотнього відступлення, просить заяву задовольнити.

Заінтересовані особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце слухання справи, що підтверджується відомостями про направлення судових повісток на офіційні адреси електронної пошти, але своїм правом на участь в судовому засіданні не скористались, що за змістом положень ч. 3 ст. 442 ЦПК України не перешкоджає розгляду заяви. ТОВ «ДЕВЕЛОП ФІНАНС» та відділ державної виконавчої служби у поданих заявах просять розглядати справу без участі їх представників.

В судовому засіданні ОСОБА_1 долучила до справи копію постанови від 31.07.2023 року, винесену старшим державним виконавцем Доробляй О.В., про закінчення виконавчого провадження № 30934038, згідно з якою підставою для закриття є фактичне повне виконання рішення суду, а тому просила відмовити у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження у зв`язку із відсутністю предмета розгляду.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку.

Як убачається з матеріалів справи, 09 липня 2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 014/1005/277 про надання кредиту в сумі 10600 доларів США строком на 120 місяців по 08.07.2017 року зі сплатою 13,5% річних за користування кредитними коштами. Згідно додаткової угоди № 3 від 15.04.2010р. тимчасово зменшений розмір щомісячного платежу, збільшена заборгованість по кредиту, визначений графік погашення заборгованості.

В зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 зазначених договірних зобов`язань рішенням Борзнянського районного суду Чернігівської області від 22 лютого 2011 року було задоволено позов ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» й стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь банку заборгованість по вказаному кредитному договору в розмірі 11167,19 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ складає 88706,57 грн. та 4179,26 грн. в рахунок відшкодування заборгованості за кредитним договором № 014/1005/277 від 09.07.2007 та 928,86 грн. сплаченої суми державного мита і 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Зазначене судове рішення набрало законної сили й за заявою представника позивача йому 11 березня 2011 року видано два виконавчі листи, які звернуто до примусового виконання, в зв`язку з чим 30 січня 2012 року відділом державної виконавчої служби Борзнянського районного управління юстиції винесено постанови про відкриття виконавчих проваджень (ВП № 30934038, 30934663).

Що стосується виконавчого провадження щодо ОСОБА_2 , то суд враховує таке.

Судом встановлено, що постановою Борзнянського районного відділу ДВС від 30.10.2018 року у виконавчому провадженні 30934663 закінчено виконавче провадження, оскільки боржник ОСОБА_1 помер (актовий запис про смерть № 22 від 12.02.2018 року) про що відповідні відомості надіслано до суду (а.с. 31-33). При цьому, згідно повідомлення Борзнянського районного відділу ДВС від 30.10.2018 року, виконавчий лист повернуто на адресу ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» для відому.

За змістом положень ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 8 лютого 2022 року у справі № 2-7763/10 дійшла висновку, що заміна сторони виконавчого провадження як процесуальне правонаступництво на підставі матеріального правонаступництва повинна здійснюватися з метою виконання завдання цивільного судочинства щодо ефективного захисту порушених прав шляхом своєчасного та ефективного виконання судового рішення.

Велика Палата ВС вирішила, що у випадку закінчення виконавчого провадження заявник, що звертається із заявою про заміну сторони виконавчого провадження, повинен поставити перед судом питання щодо відновлення виконавчого провадження (оскарження постанови про закінчення виконавчого провадження). За відсутності підстав для відновлення закінченого виконавчого провадження немає й підстав для процесуального правонаступництва.

Якщо ж виконавче провадження не закінчене, але виконавчий документ був повернутий стягувачу без виконання, у його правонаступника є можливість отримати право на повторне звернення з виконавчим документом до виконання за умови дотримання строків звернення виконавчого документа до виконання. Якщо ці строки пропущені, то разом з питанням процесуального правонаступництва заявник повинен звернутися із заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. За відсутності підстав для поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання немає і підстав для процесуального правонаступництва.

З цієї постанови Великої Палати випливає, що стадія виконавчого провадження як завершальна стадія судового процесу має встановлені строкові межі. Зокрема, така стадія починається після видачі виконавчого документа стягувачу та закінчується фактичним виконанням судового рішення або зі спливом строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, оскільки, якщо цей строк пропущено, виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання (п. 2 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», п. 1 ч. 2 ст. 26 Закону № 606-XIV), Тобто, за межами цього строку виконавчі дії не вчиняються, а строк виконавчого провадження як завершальної стадії судового процесу спливає одночасно із строком пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Інше тлумачення закону (зокрема, про можливість здійснювати заміну сторони виконавчого провадження протягом необмеженого строку, незалежно від того, чи закінчився встановлений строк пред`явлення до виконання наказу) означатиме, що стягувач після спливу строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, який не був поновлений судом, матиме можливість штучно збільшити цей строк на невизначений термін шляхом відступлення права вимоги іншим особам, таким чином уникнути законодавчої вимоги щодо строку, що вже безпосередньо впливає на права та інтереси боржника, який не може бути у невизначеному стані протягом тривалого часу. Таке тлумачення може порушити принцип правової визначеності, який є одним з основоположних аспектів верховенства права.

Вказана позиція підтримана 19 жовтня 2022 року Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи № 2-1105/10, провадження № 61-19386св21 (ЄДРСРУ № 106940349).

У постанові Верховного Суду від 12 жовтня 2022 року у справі № 389/4348/13-ц (провадження № 61-2344св22) зазначено, що «питання процесуального правонаступництва врегульовано частиною першою статті 55 ЦПК України, відповідно до якої у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Процесуальне правонаступництво це перехід процесуальних прав та обов`язків від однієї особи до іншої. Виникнення процесуального правонаступництва безпосередньо пов`язане із переходом матеріальних прав між такими особами. Заміна сторони правонаступником відбувається, як правило, у випадках зміни суб`єкта права або обов`язку у правовідношенні, коли новий суб`єкт права (позивач, відповідач або третя особа) повністю або частково приймає на себе права чи обов`язки попередника. Для настання процесуального правонаступництва необхідно встановити факт переходу до особи матеріальних прав попередника. У кожному конкретному випадку для вирішення питання про можливість правонаступництва суду необхідно досліджувати відповідні фактичні обставини, передбачені нормами матеріального права. Підставою для процесуального правонаступництва є правонаступництво у матеріальному правовідношенні, яке настало після відкриття провадження у справі. Таким чином, особливості здійснення процесуального правонаступництва визначаються особливостями норм матеріального права, що регулюють перехід прав й обов`язків у матеріальних правовідносинах від особи до її правонаступника, або в інших випадках зміни сторони у правовідносинах, з яких виник спір. Отже, процесуальне правонаступництво, передбачене статтею 55 ЦПК України, є переходом процесуальних прав та обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні. Відповідно до статті 55 ЦПК України, яка визначає загальні положення процесуального правонаступництва, заміна учасника справи його правонаступником допускається не будь-коли (не впродовж невизначеного терміну), а лише на стадіях судового процесу. Тобто таке право не є абсолютним та обмежено часовими рамками певних стадій судового процесу».

Таким чином, особа, на користь якої видано виконавчий документ, набуває статусу стягувача з моменту видачі такого виконавчого документу, а не з моменту відкриття виконавчого провадження. До відкриття виконавчого провадження ця особа є стягувачем у виконавчому документі на стадії виконання судового рішення, а тому заміна стягувача саме як сторони виконавчого провадження неможлива, якщо заява правонаступника про це подана після спливу строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, але якщо цей строк не був поновлений судом.

Вказане питання також досліджувалося 26 жовтня 2022 року Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи № 2-846/08, провадження № 61-16235св21 (ЄДРСРУ №106988884), а саме, питання щодо заміни сторони виконавчого провадження або стягувача у виконавчому документі. За висновками розгляду справи Верховний Суд зазначив, що заміна сторони виконавчого провадження протягом необмеженого строку, зокрема після закінчення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, порушує принцип юридичної визначеності, який є одним з основоположних аспектів верховенства права.

У цій справі судом встановлено, що виконавче провадження щодо ОСОБА_2 № НОМЕР_1 завершено у 2018 році, оскільки боржник ОСОБА_1 помер. Виконавчий лист та постанова про закінчення виконавчого провадження надіслані на адресу ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» у 2018 році для відому.

За даними справи, питання щодо правонаступництва ОСОБА_2 не вирішувалося, також відсутні відомості щодо оскарження стягувачем постанови виконавця чи про повторне звернення за даним виконавчим листом, що, у своїй сукупності, є підставою для відмови у заміні сторони виконавчого провадження в цій частині.

Аналогічні висновки викладені, у тому числі, у постанові КГС ВС від 11.03.2021 року в справі № 910/2954/17, у постанові ВС від 19 жовтня 2022 року в справі № 2-1105/10.

Що стосується виконавчого провадження щодо ОСОБА_1 , то суд враховує таке.

Як було зазначено судом вище, в судовому засіданні ОСОБА_1 долучила до справи копію постанови від 31.07.2023 року, винесену старшим державним виконавцем Доробляй О.В., про закінчення виконавчого провадження № 30934038, згідно з якою підставою для закриття є фактичне повне виконання рішення суду, а тому просила відмовити у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження у зв`язку із відсутністю предмета розгляду.

Обмірковуючи поставлене перед судом питання, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

28.10.2021 року між АТ «Райффайзен Банк» (із 17.06.2021 року АТ «Райффайзен Банк Аваль» офіційно змінило свою назву на АТ «Райффайзен Банк» з відповідними змінами у статуті банку та державному реєстрі) та АТ «ОКСІ БАНК» (ідентифікаційний ) був укладений Договір відступлення права вимоги № 114/2-45 (надалі Договір про відступлення) з додатками та актами до нього, відповідно до якого право вимоги до позичальників ОСОБА_2 та ОСОБА_1 за Кредитним договором № 014/1005/277 від 09.07.2007 відступлено (передано) АТ «ОКСІ БАНК».

29.10.2021 року між ТОВ «ДЕВЕЛОП ФІНАНС» та АТ «ОКСІ БАНК» був укладений Договір відступлення права вимоги № 114/2-45-1 (надалі - Договір про відступлення 2) з додатками та актами до нього, відповідно до якого право вимоги до позичальників ОСОБА_2 та ОСОБА_1 за Кредитним договором № 014/1005/277 від 09.07.2007 відступлено (передано) ТОВ «ДЕВЕЛОП ФІНАНС».

Таким чином, дійсно ТОВ «ДЕВЕЛОП ФІНАНС» фактично набуло статусу нового кредитора, а відтак може мати права та обов`язки стягувача у виконавчому провадженні ВП № 30934038 щодо ОСОБА_1 .

Однак, при вирішенні саме конкретної ситуації, що виникла у цій справі, суд керується таким.

Велика Палата Верховного Суду у справі № 911/3411/14 підтримала правовий висновок Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду щодо заміни сторони виконавчого провадження, визначивши, що заміна сторони виконавчого провадження правонаступником можлива і після закриття виконавчого провадження у зв`язку з його виконанням.

Так, якщо виконавче провадження у справі закрито у зв`язку з його виконанням, особа, яка вважає себе правонаступником позивача/стягувача та бажає набути та реалізувати існуючі процесуальні права, притаманні позивачу/стягувачу (на оскарження судового рішення та/або постанови державного виконавця, подати заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами), може заявити про заміну сторони у справі, ініціювавши відкриття відповідної стадії процесу. Якщо після відкриття провадження буде встановлено, що така особа не набула прав та обов`язків правопопередника, суд своєю ухвалою закриває відповідне провадження.

Положення про процесуальне правонаступництво та про заміну сторони виконавчого провадження, які наведені у Цивільному процесуальному кодексі України (статті 55 та 442 цього Кодексу відповідно) та застосовувалися Верховним Судом у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 27 листопада 2019 року у справі № 496/2685/13-ц, не відрізняються за своїм змістом від приписів ГПК України і передбачають підстави та умови заміни особи у правовідносинах, у яких виник спір, та наслідки вибуття однієї із сторін виконавчого провадження.

Також відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження визначається як завершальна стадія судового провадження. Таке розуміння виконавчого провадження відповідає практиці Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ). Так у пункті 15 рішення ЄСПЛ у справі «Моргуненко проти України» від 6 вересня 2007 року (заява № 43382/02) вказується таке: «Суд зазначає, що провадження в суді та виконавче провадження є відповідно першою і другою стадією загального провадження (див. «Скордіно проти Італії» (Scordino v. Itali) (no. 1) [GC], no. 36813/97, п. 197). Таким чином, виконавче провадження не має бути відокремлене від судового і ці обидва провадження мають розглядатися як цілісний процес (див. «Естіма Джордж проти Португалії» (Estima Jorge v. Portugal), рішення від 21 квітня 1998 року, Report of Judgments and Decisions 1998-II, п. 35, та, з нових джерел, «Сіка проти Словаччини» (Sika v. Slovakia), N 2132/02, пп. 24-27, 13 червня 2006 року)».

Заміна сторони виконавчого провадження правонаступником, тобто здійснення процесуального правонаступництва після набрання судовим рішенням законної сили, полягає в поширенні на правонаступників законної сили судового рішення. При цьому на правонаступників законна сила судового рішення поширюється усіма своїми правовими наслідками - незмінністю, неспростовністю, виключністю, преюдиційністю, виконуваністю.

Пункт 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі, зокрема, фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Постанова про закінчення виконавчого провадження виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини. У випадках, передбачених пунктами 1-3, 5-7, 9-12, 14, 15 частини першої цієї статті, виконавчий документ надсилається разом із постановою про закінчення виконавчого провадження до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав (частини друга та третя статті 39 Закону України «Про виконавче провадження»).

Наслідком закінчення виконавчого провадження є те, що виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом (абзац другий частини першої статті 40 Закону України «Про виконавче провадження»).

Законом передбачена можливість відновлення виконавчого провадження. Так, згідно із частиною першою статті 41 Закону № 1404-VIII у разі, якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

Водночас після закінчення виконавчого провадження не виключається можливість подальшого руху справи як в межах перегляду рішення суду (апеляційний, касаційний перегляд, перегляд за нововиявленими або виключними обставинами), так і в межах виконання рішення суду (поворот виконання, оскарження постанови про закінчення виконавчого провадження), а також у зв`язку із судовим контролем за виконанням рішення суду.

Тож навіть після закінчення виконавчого провадження у учасника справи може виникати ряд процесуальних питань, пов`язаних із захистом його прав та охоронюваних інтересів.

Правонаступництво як інститут цивільного процесуального права нерозривно пов`язане з правонаступництвом як інститутом цивільного права, адже зміни у матеріально-правових відносинах зумовлюють необхідність привести процесуальний стан осіб як учасників таких матеріально-правових відносин у відповідність з їх дійсною юридичною зацікавленістю у перебігу та результаті судового провадження, в тому числі у виконанні рішення суду.

Правонаступництво має універсальний характер. У разі вибуття правопопередника з виконавчого провадження до правонаступника переходить весь комплекс процесуальних прав та обов`язків, притаманних для сторони виконавчого провадження, і, відповідно, комплекс процесуальних прав та обов`язків, притаманних стороні судового провадження, враховуючи стадію, на якій відбулося правонаступництво.

Закінчення виконавчого провадження, у тому числі й у випадку фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, не виключає подальшого існування процесуальних правомочностей учасника справи в межах судового провадження, тож не має наслідком заборону здійснення процесуального правонаступництва щодо них. Питання процесуального правонаступництва у всіх випадках вирішується судом, який при його вирішенні повинен дослідити по суті обставини та підстави правонаступництва.

З огляду на викладене вище, Велика Палата Верховного Суду не вбачає підстав для відступу від висновку, викладеного Верховним Судом у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 27 листопада 2019 року у справі № 496/2685/13-ц про те, що заміна сторони правонаступником можлива і після закриття виконавчого провадження у зв`язку з його виконанням.

Тобто, за висновками ВП ВС дійсно передбачена можливість заміни сторони правонаступником і після закриття виконавчого провадження у зв`язку з його виконанням, однак за певних умов.

Як було зазначено вище, 26 жовтня 2022 року Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи №2-846/08, провадження № 61-16235св21 досліджував питання щодо заміни сторони виконавчого провадження або стягувача у виконавчому документі.

Так, ВС зазначено, що підставою для заміни сторони виконавчого провадження (у виконавчому листі), тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 лютого 2022 року у справі № 2-7763/10, провадження № 14-197цс21 дійшла висновку про те, що, враховуючи завдання виконавчого провадження, як складової судового провадження, процесуальною метою заміни як сторони відкритого виконавчого провадження, так і сторони справи (стягувача у виконавчому документі) в цьому контексті є отримання виконання судового рішення в межах виконавчого провадження. За відсутності підстав відновлення виконавчого провадження, яке було закінчене, досягнення цієї процесуальної мети неможливе. Тому разом із заявою щодо правонаступництва, якщо виконавче провадження закінчене, заявник має здійснювати процесуальні дії (наприклад, оскаржити постанову про закінчення виконавчого провадження), спрямовані на відновлення виконавчого провадження, а суд має оцінювати ці питання в комплексі. За відсутності підстав для відновлення закінченого виконавчого провадження відсутні підстави для процесуального правонаступництва.

У цій справі, боржником надано суду копію постанови від 31.07.2023 року, винесену старшим державним виконавцем Доробляй О.В., про закінчення виконавчого провадження № 30934038, згідно з якою підставою для закриття є фактичне повне виконання рішення суду.

Враховуючи зазначене, судом було направлено відповідний лист ТОВ «ДЕВЕЛОП ФІНАНС» з копією постанови про закриття виконавчого провадження, з пропозицією висловити свою думку щодо подальшого розгляду справи про заміну стягувача. Вказаний лист отримано адресатом 31.07.2023 року.

Станом на 08.08.2023 року, ТОВ «ДЕВЕЛОП ФІНАНС» не висловило свою думку ані щодо розгляду справи, ані щодо закриття виконавчого провадження, відповідні відомості у суду відсутні.

При цьому, на виконання вимог ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяв учасникам судового процесу в реалізації ними своїх прав.

Таким чином, на день розгляду заяви, відсутні процесуальні дії з боку стягувача в межах виконавчого провадження (наприклад, оскарження постанови про закінчення виконавчого провадження), спрямовані на відновлення виконавчого провадження, а тому, за відсутності підстав для відновлення закінченого виконавчого провадження, відсутні підстави для процесуального правонаступництва в цій частині.

На підставі викладеного, керуючись ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 442 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕВЕЛОП ФІНАНС» про заміну сторони у виконавчих листах у ВП № 30934038, 30934663 відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження відповідно до ст.354 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 261 ЦПК України.

Суддя Ріхтер В.В