Справа № 199/1595/23
Провадження № 2/206/641/23
27.07.2023 Самарський районний суд м. Дніпропетровська
головуючий суддя Маштак К.С.
секретаря судового засідання Сливчук В.В.
законного представника ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Орган опіки та піклування в особі адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради, Відділ формування та ведення реєстру територіальної громади ДАДП ДМР (відділ реєстрації та зняття з реєстрації), ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про надання дозволу на реєстрацію місця проживання дитини, -
І. Стислий виклад позиції сторони позивача, третіх осіб та їх представників.
Позовна заява обґрунтована тим, що 24 квітня 2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено шлюб. Від спільного життя вони мають одну дитину: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який постійно проживає та знаходиться на утриманні ОСОБА_1 . На даний час малолітній син залишається без реєстрації місця проживання, чим порушуються його права. 04 січня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до відділу формування та ведення реєстру територіальної громади ДАДП ДМР (відділ реєстрації та зняття з реєстрації) (Індустріальний та Амур-Нижньодніпровський р-н) з заявою про реєстрацію місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_2 , за місцем реєстрації ОСОБА_1 , але у прийомі документів їй було відмовлено у зв`язку з не наданням письмової згоди батька. На даний час шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у встановленому законом порядку розірвано 26.12.2017 за рішенням суду. Після припинення шлюбних відносин, чоловік ані з дитиною, ані з ОСОБА_1 не спілкується та сімейні стосунки не підтримує. На побачення з сином не приїздить, а тому отримати дозвіл на реєстрацію сина не має можливості. ОСОБА_1 телефонувала на номер, який відповідач сам зазначав раніше, але автовідповідач повідомив, що набраний номер не обслуговується. Після чого ОСОБА_1 було надіслано листа з даного приводу на останнє відоме їй місце реєстрації ОСОБА_3 та відповіді на лист не надійшло. У зв`язку з чим остання особисто приїздила за даною адресою та ніхто двері не відчинив, а сусіди повідомили, що він там більше не проживає. ОСОБА_3 взагалі матеріальну допомогу на утримання сина в добровільному порядку не надавав, через що ОСОБА_1 була змушена звернутися до суду із позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Рішення суду відповідач не виконує, ухиляється від сплати аліментів. Здоров`ям та потребами малолітньої дитини жодного разу не цікавився. У вихованні сина участі не приймав. За даними виконавчої служби ОСОБА_3 не працевлаштований та немає самостійного доходу. У цьому році ОСОБА_2 має йти до школи, яка знаходиться за місцем його постійного проживання. ОСОБА_1 , як мати, керується насамперед правами та інтересами свого малолітнього сина, додає усіх можливих зусиль для здорового розвитку сина, забезпечення його прав та потреб, морального та матеріального благополуччя, займається розвитком та підготовкою сина до школи. Також ОСОБА_1 звертає увагу суду, що остання має постійну роботу, самостійний дохід і постійне місце проживання, не має шкідливих звичок. Окрім цього, спору щодо місця проживання дитини разом з матір`ю, з відповідачем ОСОБА_3 ніколи не було, так як місце його перебування ОСОБА_1 не відоме, відповідач дитиною не займається та аліменти не сплачує. Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_1 в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 просить надати дозвіл на реєстрацію місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 без письмової згоди батька ОСОБА_3 (а.с. 1-3, 27-29).
Відповідач, повідомлений належним чином про дату, час та місце проведення розгляду справи, у судове засідання не з`явився, правом на подання відзиву не скористався.
Представник органу опіки та піклування в особі адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради надіслала до суду письмові пояснення, відповідно до яких просила діяти в інтересах дитини та ухвалити рішення в інтересах дитини.
Треті особи ОСОБА_4 та ОСОБА_5 надіслали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, проти задоволення позовних вимог не заперечували.
ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі.
20.02.2023 до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява з додатками (а.с. 1-13).
27.03.2023 ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська позовну заяву передано на розгляд за підсудністю до Самарського районного суду м. Дніпропетровська (а.с. 17).
21.04.2023 ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська позовну заяву залишено без руху (а.с. 23).
09.05.2023 на виконання вимог ухвали суду до канцелярії суду від позивач надійшла нова редакція позовної заяви з доданими додатками (а.с. 26-42).
10.05.2023 у справі відкрито провадження та призначено підготовче засідання на 12.06.2023 (а.с. 43).
12.06.2023 у підготовчому судовому засіданні залучено в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_5 та ОСОБА_4 . Підготовче засідання відкладено на 29.06.2023 (а.с. 51-52).
14.06.2023 та 17.07.2023 до канцелярії суду від третіх осіб ОСОБА_4 та ОСОБА_5 надійшли заяви про розгляд справи без їх участі, проти задоволення позовної заяви не заперечували та просили її задовольнити (а.с. 60-63, 76-78).
29.06.2023 закінчено підготовчі дії, закрито підготовче провадження, розгляд справи по суті призначено на 27.07.2023 (а.с. 66).
У судові засідання призначені 12.06.2023, 29.06.2023 та 27.07.2023 відповідач, повідомлений належним чином про дату та час судового засідання, не з`явився, в зв`язку із чим, за наявності підстав, визначених у ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи.
27.07.2023 заслухано вступне слово ОСОБА_1 , досліджено письмові докази, що містяться в матеріалах справи, заслухано виступ ОСОБА_1 у судових дебатах (а.с. 85-86).
27.07.2023 проголошено вступну та резолютивну частини заочного рішення суду (а.с. 87).
ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син - ОСОБА_2 , батьками якого є ОСОБА_6 та ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 21.04.2016 Амур-Нижньодніпровським районним у місті Дніпропетровську відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 674 (а.с. 7, 31).
ОСОБА_1 з 16.03.2004 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи від 04.03.2019 (а.с. 9, 37).
Згідно довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 15.02.2023 № 003219 зазначено, що ОСОБА_4 (уповноважений власник), ОСОБА_1 (донька) та ОСОБА_5 (син), зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 8, 32).
20.03.2017 рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 на утримання ОСОБА_2 аліменти (а.с. 65).
Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 12.01.2023 виданого державним виконавцем Шмалій А.Д. вбачається, що ОСОБА_3 має заборгованість зі сплати аліментів станом на грудень 2022 року - 184356,03 грн. (а.с. 10, 38).
Як вбачається з характеристики з місця проживання від 26.01.2023 виданого головою ЖБК 343 ОСОБА_8 , ОСОБА_1 проживає з сім`єю: зі своїм сином ОСОБА_2 , з батьком ОСОБА_9 , з матір`ю ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 , характеризується позитивно (а.с. 11, 39).
За місцем роботи ОСОБА_1 характеризується позитивно (а.с. 12, 40).
Відповідно до рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 26.12.2017 шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_7 було розірвано (а.с. 13, 41).
Згідно з актом від 04.05.2023 виданого головою ЖБК 343 ОСОБА_8 вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 постійно мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , за місцем постійного проживання та реєстрації своєї матері ОСОБА_1 та знаходиться на її утриманні (а.с. 33).
Як вбачається з заяви про реєстрацію місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 від 04.05.2023, ОСОБА_1 було відмовлено у реєстрації місця проживання малолітньої дитини, оскільки відсутня згода іншого з батьків (а.с. 34-36).
ОСОБА_4 є власницею квартири за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 12.12.2011 та відповідно до витягу про державну реєстрацію прав № 32502782 від 15.12.2011 (а.с. 61, 62).
Згідно з актом обстеження умов проживання № 04/2157 від 12.07.2023 за адресою: АДРЕСА_2 зазначено, що мати дитини створила належні умови для проживання, виховання та розвитку дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Під час виходу спеціалістів дитина знаходилася за вищезазначеною адресою (а.с. 83).
ІV. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками процесу, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.
Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.
Згідно з ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.
Як встановлено судом спір щодо місця проживання дитини відсутній. Дитина проживає разом з ОСОБА_1 .
Відповідно до ч. 1 ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.
Згідно ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.
Згідно ч. 1, 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.
Відповідно до п. 16, 17, 33 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування) затвердженого Постановою КМ України № 265 від 07.02.2022 року місце проживання дитини віком до 14 років може бути задекларовано за адресою місця проживання одного з батьків або інших законних представників, зокрема одночасно із зняттям з попереднього задекларованого/зареєстрованого місця проживання, за декларацією, поданою одним з її батьків або інших законних представників за згодою іншого з батьків або законних представників дитини. У разі ненадання одним із батьків згоди відповідно до вимог цього пункту реєстрація місця проживання дитини, яка не досягла 14 років, здійснюється відповідно до пункту 33 цього Порядку. Подання заяви про реєстрацію місця проживання (перебування) особи віком до 14 років здійснюється одним з її батьків або інших законних представників за згодою іншого з батьків або законних представників (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування).
Відповідно до п. 1 ч. 13 ст. 18 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» орган реєстрації приймає рішення про відмову у знятті із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) особи, якщо: особа подала не в повному обсязі передбачені цим Законом документи (відомості) або документ, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, є недійсним. Відповідно до частини шостої статті 18 вказаного Закону подання заяви про зняття із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) дитини віком до 14 років або особи, визнаної судом обмежено дієздатною або недієздатною, здійснюється одним із батьків або інших законних представників такої особи за згодою іншого з батьків чи законних представників.
Відповідно до частини першої статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Згідно із ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Частиною 7 ст. 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Закон України «Про охорону дитинства» визначає охорону дитинства в Україні як стратегічний загальнонаціональний пріоритет, що має важливе значення для забезпечення національної безпеки України, ефективності внутрішньої політики держави, і з метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров`я, освіту, соціальний захист, всебічний розвиток та виховання в сімейному оточенні встановлює основні засади державної політики у цій сфері, що ґрунтуються на забезпеченні найкращих інтересів дитини.
Відповідно до ч. 1 ст. 242 ЦК України, батьки є законними представниками своїх малолітніх та неповнолітніх дітей.
Як встановлено судом, через відсутність письмової згоди батька на реєстрацію місця проживання дитини, ОСОБА_1 позбавлена можливості зареєструвати місце проживання сина за її місцем реєстрації.
Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
У Рішенні від 01.11.2004 № 15-рп/2004 Конституційний Суд України зазначив, що верховенство права - це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо.
У Рішенні від 25.01.2012 № 3-рп/2012 Конституційний Суд України зазначив, що одним із елементів верховенства права є принцип пропорційності, який означає, зокрема, що заходи, передбачені в нормативно-правових актах, повинні спрямовуватися на досягнення легітимної мети та мають бути співмірними з нею.
Згідно ч. 3 ст. 7 СК України, сімейні відносини регулюються лише у тій частині, у якій це є допустимим і можливим з точки зору інтересів їх учасників та інтересів суспільства, а згідно ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.
Згідно зі ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.
Відповідно до ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.
У практиці ЄСПЛ напрацьовано три головні критерії, які слід оцінювати на предмет відповідності втручання в право особи принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями Конвенції, а саме: а)чи є втручання законним; б)чи переслідує воно «суспільний інтерес»; в)чи є такий захід (втручання в право) пропорційним визначеним цілям.
У рішенні «Хабровські проти України» від 17.01.2016 року ЄСПЛ зазначив, що важливою метою статті 8 Конвенції є захист особи від свавільних дій з боку державних органів. Крім того, існують позитивні обов`язки, властиві ефективному "дотриманню" права на повагу до сімейного життя. В обох контекстах треба зважати на справедливий баланс, який слід зберігати між конкуруючими інтересами особи та суспільства в цілому, та в обох контекстах держава користується певною свободою розсуду. Суд послідовно встановлював, що позитивний обов`язок держави за статтею 8 Конвенції включає в себе право батьків на доступ до засобів, що дають їм можливість возз`єднатися з їхніми дітьми, та обов`язок національних органів вживати таких засобів. Проте обов`язок національних органів вживати таких засобів не є абсолютним, оскільки возз`єднання одного з батьків із дітьми, які певний час проживали разом з іншим із батьків, може не відбутися відразу, а може вимагати підготовчих заходів. Будь-який обов`язок застосовувати примус у цій сфері повинен обмежуватися, оскільки повинні враховуватися інтереси та права і свободи усіх причетних, а конкретніше - слід чинити в найкращих інтересах дитини та з дотриманням її права за статтею 8 Конвенції.
У рішенні «Хелфорд проти Сполученого Королівства» від 25.06.1997 року ЄСПЛ зазначив, що стаття 8 Конвенції також передбачає, що будь-яке втручання з боку публічних властей в право особи на повагу до приватного життя та кореспонденції повинно бути «передбачено законом». Відповідно до усталеної практики Суду, це положення передбачає не тільки необхідність дотримання національного законодавства, але також стосується якості цього законодавства, вимагаючи, щоб воно було сумісним з принципом верховенства права. (п.49).
Враховуючи викладене, зважаючи на забезпечення справедливого балансу між обмеженнями, встановленими законодавством в сфері зняття з реєстрації та реєстрації місця проживання малолітньої дитини, та необхідністю дотримання прав, свобод та інтересів малолітньої особи, з метою повного захисту їх прав і інтересів та пріоритетності якнайкращого їх забезпечення, суд, виходячи з встановлених обставин справи, вважає, що неможливість реєстрації місця проживання малолітньої дитини за місцем проживання ОСОБА_1 суперечить інтересам дитини та суттєво обмежує реалізацію її прав, гарантованих Конституцією та законами України, зокрема права на свободу пересування та вільний вибір місця проживання, права на освіту, охорону здоров`я та соціальний захист.
Суд також враховує, що місцеперебування відповідача не встановлено, ним не було надано жодних заперечень проти позову, а так само і доказів, які б унеможливлювали надання матері малолітньої дитини дозволу на реєстрацію місця проживання за місцем її проживання.
ЄСПЛ неодноразово наголошував, що Конвенція покликана гарантувати не теоретичні чи ілюзорні права, а права практичні та ефективні (справа «Байт і Кеннеді проти Німеччини» (п.67), «Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II, проти Німеччини» (п.45)).
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.
Згідно з ч. 2, 3 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У відповідності з ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Таким чином, вирішуючи справу щодо надання дозволу на реєстрацію місця проживання малолітньої дитини без згоди батька, враховуючи, що малолітня дитина залишається без реєстрації місця проживання, фактично мешкаючи разом з матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , чим порушуються права дитини та враховуючи відсутність заперечень з боку третіх осіб ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , з урахуванням встановлених судом обставин справи на підставі досліджених в судовому засіданні доказів, суд приходить до обґрунтованого висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню, то у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1073,60 грн., сплачений при подачі позову до суду.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 141, 247, 259, 263-265, 280-284 ЦПК України, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 , в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Орган опіки та піклування в особі адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради, Відділ формування та ведення реєстру територіальної громади ДАДП ДМР (відділ реєстрації та зняття з реєстрації), ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про надання дозволу на реєстрацію місця проживання дитини - задовольнити.
Надати дозвіл на реєстрацію місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за зареєстрованим місцем проживання матері - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_1 , без письмової згоди батька дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) сплачений судовий збір в розмірі 1073,60 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 03.08.2023.

Головуючий суддя: К.С. Маштак