Справа № 303/8351/22
П О С Т А Н О В А

Іменем України

01 серпня 2023 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача: Мацунича М.В.

суддів: Куштана Б.П., Фазикош Г.В.

з участю секретаря судового засідання: Чичкало М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» на рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 24 січня 2023 року, ухвалене головуючим суддею Заболотним А.М. у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» про зобов`язання відновити залишок коштів на поточному рахунку

встановив:

У грудні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до АТ «Перший Український міжнародний банк» про зобов`язання відновити залишок коштів на рахунку.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 02.02.2018 він уклав з відповідачем угоду № 02 про відкриття та обслуговування карткового рахунку № НОМЕР_1 і йому було видано кредитну карту з кредитним лімітом 20000,00 грн.

18.02.2019 він виявив, що на мобільному телефоні відсутній зв`язок та інтернет після чого, зв`язавшись з оператором мобільного зв`язку, виявив, що його сім-карту заблоковано. Тоді він провів заміну сім-карти та після її активації і включення мобільного телефону отримав сповіщення про взлом його акаунту електронної пошти та зміни паролю.

Ним було виявлено, що з кредитної картки, відкритої в АТ «ПУМБ», були списані грошові кошти на загальну суму 18 471,85 грн. Він повідомив про несанкціоноване списання коштів, просив провести службове розслідування. У відповідь на його звернення до відділення АТ «ПУМБ» з вимогою вирішення цього порушення та повернення йому викрадених грошових коштів, банком була надана відповідь про те, що операції були проведені за допомогою системи дистанційного обслуговування інтернет-банкінгу «ПУМБ оnline», коди підтвердження щодо проведених транзакцій були направлені банком на номер телефону вказаний в заяві, як наслідок були списані грошові кошти.

Також 19.02.2019 року він звернувся до правоохоронних органів із заявою про злочин у зв`язку з чим було зареєстроване кримінальне провадження №0000405 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

Позивач наголошує, що стороннім особам не надавав свою кредитну картку та пароль до неї, нікому не називав будь-які дані, що стосуються відкритого кредитного рахунку та кредитної картки.

З врахуванням наведеного ОСОБА_1 просив суд зобов`язати АТ «ПУМБ» відновити залишок коштів на картковому рахунку до стану, в якому він перебував перед виконанням незаконних операцій зі зняття коштів з кредитної картки у сумі 18 471,85 грн.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 24 січня 2023 року позов задоволено.

Зобов`язано Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» відновити залишок коштів на картковому рахунку № НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 ) в розмірі 18471,85 грн.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» на користь держави судовий збір у розмірі 992,40 гривень.

У апеляційній скарзі АТ «Перший Український міжнародний банк» просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Вважає, що суд першої інстанції при ухваленні рішення не з`ясував належним чином: - порядок взаємодії між Банком і Позивачем (публічна частина договору комплексного банківського обслуговування (ДКБО) оприлюднюється на сайті Банка і Позивач погодився з цим, підписавши Заяву, де зазначена відповідна умова; - порядок зміни ДКБО (зміни відбуваються шляхом їх публікації на сайті Банка, з чим Позивач також погодився).

Суд не дослідив належним чином умови ДКБО де зазначено, що клієнт несе ризик та відповідальність за здійсненням операцій третіми особами, у разі отримання ними доступу до Автентифікаційних даних шляхом заволодінні мобільним телефоном (СІМ-картою). Клієнт несе ризик та негативні наслідки втрати, незаконного заволодіння мобільним телефоном (відповідної 8ІМкарти). номер якого визначений в Заяві.

При цьому суд першої інстанції посилається на п. 14.12 ст. 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» (надалі - Закон), а також на п. 6 розділу VI Положення «Про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням», затвердженого постановою правління НБУ від 05.11.2014 року № 705 (надалі - Положення), яким передбачений обов`язок користувача спеціального платіжного засобу:

- використовувати платіжний засіб відповідно до вимог законодавства України і умов договору, укладеного з емітентом, та не допускати використання спеціального платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень;

- після виявлення факту втрати платіжного засобу та/або платіжних операцій, які користувач не виконував - негайно повідомити про це банк в спосіб, передбачений договором.

Позивач не повідомив Банк в строк, визначений Положенням і ДКБО про несанкціоноване списання коштів. Необхідною умовою є негайне звернення (протягом дня, в якому відбулася подія). ОСОБА_1 не надав доказів негайного звернення до Банка, а усна «позиція сторони Позивача» у судовому засіданні з повідомленням дати звернення, не може розцінюватися як належний доказ у розумінні порядку доведення та надання доказів, який визначений ЦПК України.

Право володіти, користуватися і розпоряджуватися грошовими коштами, які знаходяться на поточному рахунку є виключним правом Позивача і саме Позивач повинен відповідально ставитися до операцій, які відбуваються на його рахунку, а також повинен належним чином зберігати свою платіжну картку.

Позивач не надав належних доказів того, що операції по списанню коштів відбулися по причині недобросовісних дій Банка, а також не надав доказів того (з посиланням на умови договору та норми законодавства), що Банк порушив свої зобов`язання перед Позивачем.

ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Гриниха Т.Ю., подав відзив на апеляційну скаргу в якому просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги та залишити без змін рішення суду першої інстанції.

Щодо посилання апелянта на те, що судом належним чином не досліджено умови надання та обслуговування кредитної карти, які розміщені на офіційному сайті Банку та які додані АТ "ПУМБ" до відзиву на позовну заяву.

публічна пропозиція АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування, на яку вказує Апелянт та яка була надана в суд першої інстанції затверджена рішенням правління ПАТ «ПУМБ» від 06.03.2018 року (діє з 06.04.2018 року) в той час як договірні відносини між сторонами виникли 02.02.2018 року. Встановлене безсумнівно свідчить про неможливість ознайомлення з таким документом Позивача. Також, судом першої інстанції враховано правовий висновок, викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року у справі № 342/180/17, та із врахуванням того, що Публічна пропозиція, яка міститься в матеріалах цієї справи, не визнається Позивачем та не містить його підпису, а тому її не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання Заяви на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб №5995 від 02.02.2018 року.

По-друге, посилання Апелянта, на те що Позивач звернувся в Банк в порушення умов Договору комплексного банківського обслуговування, тільки через два дні після проведених операцій, тобто 21.02.2019 не заслуговують на увагу та спростовуються матеріалами справи, а саме, в додатках до позовної заяви, надана відповідь АТ "ПУМБ" від 19.03.2019 року №КНО-33/80119, з якої зазначається, що "АТ "ПУМБ" засвідчує Вам свою повагу та у відповідь на Ваші звернення №120/11/50.4 від 19.02.2019 року та звернення 120/12.50.4 від 21.02.2019 року повідомляє наступне".

19 лютого 2019 року, після виявлення, що з кредитної карти відкритої в АТ "ПУМБ" було списано грошові кошти Позивач невідкладно звернувся до Відповідача, та повідомив про несанкціоноване зняття коштів з його кредитного рахунку, просив провести службове розслідування по даному факту, щодо несанкціонованого списання коштів з його рахунку та повернути кошти, а також звернувся до чергової частини Мукачівського ВП із заявою щодо заблокування невідомою особою його номеру мобільного телефону на зняття з кредитної картки ПУМБ грошових коштів на суму близько 19000,00 гривень.

По - третє, щодо доводів Відповідача про недоведеність протиправної поведінки АТ "ПУМБ", то слід зазначити наступне.

Відповідно до положень статті 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або неналежного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з пунктом 37.2 статті 37 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" у разі ініціації неналежного переказу з рахунка неналежного платника з вини ініціатора переказу, що не є платником, емітент зобов`язаний переказати на рахунок неналежного платника відповідну суму грошей за рахунок власних коштів, а також сплатити неналежному платнику пеню у розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними.

Відповідно до пунктів 7, 8, 9 Положення "Про порядок емісій спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням" затвердженого постановою Правління Національного банку.

До апеляційного суду від АТ «ПУМБ» надійшло 05.04.2023 клопотання про розгляд справи у даному судовому засіданні за відсутності представника Банку.

Враховуючи прохання АТ «ПУМБ» та керуючись приписами частини 2 статті 372 ЦПК України, колегія суддів дійшла до думки, що розгляд переглядаємої справи слід провести за відсутності АТ «ПУМБ».

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши підстави апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що така не підлягає задоволенню, за наступних доводів.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

А ч. 1 ст. 5 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Так з приписів ст. 76, ч.ч. 1, 2 ст. 77, ст.ст. 78, 79 і 80, ч.ч. 1, 4 ст. 81 ЦПК України вбачається, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку з приводу того, що на підтвердження вжиття заходів щодо відвернення наслідків та своєчасного повідомлення відповідача про шахрайські дії надано позивачем докази, які свідчать про відсутність вини позивача, та те, що відповідачем не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження того, що позивач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному наданню будь-якої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції, позаяк такий є обґрунтованим та відповідає обставинам справи.

Відповідно до частини другої статті 2 ЦПК України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судове рішення суду першої інстанції відповідає.

Переглядаючи оспорене рішення суду першої інстанції, апеляційний суд виходить з такого.

Апеляційним судом встановлено, що 02.02.2018 ОСОБА_1 уклав з АТ «ПУМБ» угоду № 02 про відкриття та обслуговування карткового рахунку № НОМЕР_1 , у зв`язку з чим між сторонами виникли кредитні відносини та позивачу було видано кредитну карту з кредитним лімітом 20000,00 грн. Вказане відбулося шляхом підписання позивачем 02.02.2018 року заяви № 75995 на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб.

Відповідно до банківської виписки по рахунку № НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_1 , в період з 01 год. 50 хв. по 02 год. 17 хв. 18.02.2019 року по рахунку позивача було здійснено ряд переказів грошових коштів на загальну суму 18471,85 грн.

Листом ПрАТ «ВФ Україна» від 27.12.2022 за № ВО-22-09531 стверджено, що перша заміна SIM - картки абонентського номеру НОМЕР_4 була здійснена о 23:16 год. 17.02.2019 року відповідно до замовлення яке надійшло в Центр підтримки користувачів з абонентського номеру НОМЕР_5 . Друга заміна SIM - картки була здійснена 19.02.2019 року о 09:38 год. в магазині за адресою: АДРЕСА_1 .

Оскільки таких фінансових операцій ОСОБА_1 не здійснював та вважаючи, що мали місце шахрайські дії з його фінансами, 19.02.2019 року звернувся до Мукачівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області із заявою про вчинення кримінального правопорушення з приводу перереєстрація невстановленими особами його сім-карти до мобільного телефону з подальшим заволодінням шахрайським шляхом з банківської карти АТ «ПУМБ» належними йому грошовими коштами в сумі близько 19000,00 грн. Така була внесена до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.02.2019 року та розпочате кримінальне провадження за № 0000405, а дії невстановлених осіб кваліфіковано за ч. 1 ст. 185 КК України. Вказане стверджується талоном-повідомленням № 104, реєстраційний № 1816, та витягом з Єдиного державного реєстру досудових розслідувань.

Та 21.02.2019 року ОСОБА_1 подав до АТ «ПУМБ» письмову заяву «Заявление держателя карти» через те, що не здійснював операційних дій 18.02.2019 року по картці № НОМЕР_6 на загальну суму 18471,85 грн. В даній заяві просив АТ «ПУМБ» надати відповідь з приводу незаконного зняття кредитних коштів з його рахунку в сумі 18471,85 грн., а також повідомив, що невідомими особами здійснено перезапуск SIM - картки його мобільного телефону, у зв`язку з чим телефоном з 23 год. 52 хв. 17.02.2019 року до 09 год. 30 хв. 19.02.2019 року керувати він не міг.

Згідно відповідей АТ «ПУМБ» на звернення ОСОБА_1 наданих листами від 19.03.2019 року № КНО-33/80119 та від 20.12.2019 року № КНО-33/81381 слідує, що за результатами перевірки Банком виявлено, що оскаржувані операції були проведені за допомогою системи дистанційного обслуговування інтернет-банкінгу «ПУМБ online», вхід до системи був здійснений по логіну 18.02.2019 року о 01:50 год., коди підтвердження оскаржуваних транзакцій були направлені на номер НОМЕР_4 , відтак помилок зі сторони банку при обробці вказаних транзакцій виявлено не було. Тому, у банка відсутні підстави для повернення грошових коштів.

В подальшому постановою прокурора Мукачівської місцевої прокуратури Закарпатської області від 26.11.2019 року визначено підслідність у кримінальному провадженні за № 0000405 від 19.02.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, за СВ Центрально-Міського ВП Криворізького ВП Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, так як власник рахунку, на який шахрайським способом перераховувалися грошові кошти, проживає в м. Криви Ріг, Дніпропетровської області.

У частині першій статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» зазначено, що відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами НБУ та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

Частиною першою статті 1068 ЦК України передбачено, що банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка.

Згідно статті 1071 ЦК України, банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку.

Відповідно до статті 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунку клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Згідно статті 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», у цьому Законі наведені терміни та поняття вживаються в такому значенні:

пункт 1.4, держатель електронного платіжного засобу - фізична особа, яка на законних підставах використовує електронний платіжний засіб для ініціювання переказу коштів з відповідного рахунку в банку або здійснює інші операції із застосуванням зазначеного електронного платіжного засобу;

пункт 1.14, електронний платіжний засіб - платіжний інструмент, який надає його держателю можливість за допомогою платіжного пристрою отримати інформацію про належні держателю кошти та ініціювати їх переказ;

пункт 1.15, ініціатор - особа, яка на законних підставах ініціює переказ коштів шляхом формування та/або подання відповідного документа на переказ або використання електронного платіжного засобу;

абзаци два і три пункту 1.24, помилковий переказ - рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини банку або іншого суб`єкта переказу відбувається її списання з рахунку неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому цієї суми у готівковій формі.

Неналежний переказ - рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини ініціатора переказу, який не є платником, відбувається її списання з рахунка неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому суми переказу в готівковій чи майновій формі;

пункту 1.27, платіжна картка - електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду карти, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором;

пункт 1.32, платник - особа, з рахунка якої ініціюється переказ коштів або яка ініціює переказ шляхом подання/формування документа на переказ готівки разом із відповідною сумою коштів.

Неналежний платник - особа, з рахунка якої помилково або неправомірно переказана сума коштів;

Відповідно до статті 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» користувач спеціального платіжного засобу зобов`язаний використовувати його відповідно до вимог законодавства України і умов договору, укладеного з емітентом, та не допускати використання спеціального платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень.

Як зазначено в пунктах 32.1, 32.7 статті 32 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» банк, що обслуговує платника, та банк, що обслуговує отримувача, несуть перед платником та отримувачем відповідальність, пов`язану з проведенням переказу, відповідно до цього Закону та умов укладених між ними договорів. Банк платника не має права на списання з рахунка платника коштів за розрахунковим документом після отримання документа на його відкликання.

Як зазначено в пункті 37.2. статті 37 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», у разі ініціації неналежного переказу з рахунка неналежного платника, з вини ініціатора переказу, що не є платником, емітент зобов`язаний переказати на рахунок неналежного платника відповідну суму грошей за рахунок власних коштів, а також сплатити неналежному платнику пеню в розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними.

Відповідно до частин сьомої - дев`ятої розділу VI «Загальні вимоги до безпеки здійснення платіжних операцій та управління ризиками» Положення про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року № 705 - емітент або визначена ним юридична особа під час отримання повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний ідентифікувати користувача і зафіксувати обставини, дату, годину та хвилини його звернення на умовах і в порядку, установлених договором.

Емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу.

Емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції.

Емітент у разі повідомлення користувачем про незавершену операцію з унесення коштів через платіжні пристрої банку-емітента на рахунки, відкриті в банку-емітенті, після подання користувачем емітенту відповідного документа, що підтверджує здійснення цієї операції, негайно зараховує зазначену в цьому документі суму коштів на відповідний рахунок.

Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Лише наявність обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, є підставою для його притягнення до цивільно-правової відповідальності.

Відповідно до пунктів 6.7, 6.8 Положення про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 30 квітня 2010 року № 223, емітент у разі здійснення недозволеної або некоректно виконаної платіжної операції, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися або які були виконані некоректно, негайно відшкодовує платнику суму такої операції та, за необхідності, відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Зазначені норми є спеціальними для спірних правовідносин.

Виходячи з аналізу наведених норм, колегія суддів встановила, що несанкціоноване списання грошових коштів мало місце 18.02.2018 у час доби, коли була глибока ніч та про такі дії ОСОБА_1 дізнався тільки 19.02.2018 року, коли була здійснена заміна SIM - картки о 09:38 год. в магазині за адресою: АДРЕСА_1 та після відновлення картки телефону почав отримувати SMS-повідомлення, що мало місце зламу його електронної пошти та відбулась зміна паролю. Відразу перевіривши стан кредитних карт, було виявлено списання з кредитної картки відкритої в АТ «ПУМБ» грошових коштів на суму біля 19.000,00 грн.

Оскільки, невідомими особами було здійснено заміну SIM-картки до мобільного телефону ОСОБА_1 , у зв`язку з чим користуватись телефоном з 23 год. 52 хв. 17.02.2019 року до 09 год. 30 хв. 19.02.2019 року не мав можливості внаслідок напрацювання такого. Тож, повідомити негайно банк про здійснення неналежного переказу коштів зі свого рахунку раніше ніж 19.02.2018 фізично не мав можливості.

Таке повідомлення Банку ОСОБА_1 мало місце 19.02.2018, а 21.02.2018 подав письмову заяву про надання йому відповіді з приводу незаконного зняття кредитних коштів з його рахунку в сумі 18471,85 грн. Зазначена обставина стверджується відповіддю АТ «ПУМБ» від 19.03.2019 року №КНО-33/80119, з якої вбачається, що "АТ «ПУМБ» засвідчує Вам свою повагу та у відповідь на Ваші звернення №120/11/50.4 від 19.02.2019 року та звернення 120/12.50.4 від 21.02.2019 року повідомляє наступне" було надану певну інформацію. Тож посилання Банку, що ОСОБА_1 звернувся у Банк з порушенням умов договору комплексного банківського обслуговування (ДКБО) суперечить зазначеному.

На спростування таких тверджень АТ «ПУМБ» свідчить й звернення ОСОБА_1 із заявою від 19.02.2018 про вчинення шахрайських дій із заволодіння грошовими коштами з кредитної картки до Мукачівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області. За наслідками подання такої заяви було розпочато кримінальне провадження за № 0000405 за ознаками злочину передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

Зазначене у своїй сукупності вказує на те, що ОСОБА_1 як тільки йому стало відомо 19.02.2018 року про вчинення несанкціонованого переказу грошових коштів з його банківського рахунку, відразу повідомив АТ «ПУМБ» про цю обставину та подав до поліції заяву про злочин.

У матеріалах справи відсутні докази і таких не надало АТ «ПУМБ» стосовно того, що було встановлено факти сприяння ОСОБА_1 втраті, використанню ПІНу або інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. А відтак, ОСОБА_1 не несе відповідальності за здійснення несанкціонованих платіжних операцій з переказу грошових коштів.

Посилання АТ «ПУМБ» на публічну пропозицію з укладення ДКБО в якій зокрема у частині 6 «Умови електронної взаємодії» йдеться про те, що клієнт самостійно і в повному обсязі несе ризик та відповідальність за всі наслідки, що спричинені отриманням доступу та /або здійсненням операцій третіми особами, у разі отримання ними доступу до автентифікаційних даних та/або в будь-який спосіб, зокрема заволодіння мобільним телефоном (SIM-карткою); Клієнт несе ризик та негативні наслідки втрати, незаконного заволодіння мобільним телефоном (відповідної SIM-карти) не можуть бути взятими до уваги через те, що ОСОБА_1 з такими не був ознайомлений 02.02.2018 року, так-як вони введені у дію лише 06.04.2018 року.

Крім цього, АТ «ПУМБ» хоча і посилається на ДКБО фізичних осіб, який наявний у матеріалах справи, проте такий письмово не погоджений ОСОБА_1 , а отже, АТ «ПУМБ» не довів, що ОСОБА_1 підписуючи Заяву на приєднання до ДКБО фізичних осіб за № 5995 від 02.02.2018 був ознайомлений з таким ДКБО фізичних осіб та письмове це підтвердив.

За змістом частини другої статті 614 ЦК України саме банк має довести відсутність своєї вини, а не перекладати це на клієнта банку, споживача банківських послуг, що відповідає й вимогам статей 12, 81 ЦПК України.

А звідси, дослідивши усі надані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну правову оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам норм матеріального та процесуального права.

Таким чином, наведені в апеляційній скарзі доводи не відносяться до тих підстав, з якими закон пов`язує можливість скасування чи зміни оскаржуваного рішення, і висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити на підставі приписів статті 375 ЦПК України, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Враховуючи на ведене та керуючись вимогами статей 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк», залишити без задоволення.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 24 січня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови суду складено 08 серпня 2023 року.

Суддя-доповідач:

Судді: