Справа № 337/3965/23
Провадження № 2о/337/198/2023
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2023 року Суддя Хортицького районного суду м.Запоріжжя Кучерук І.Г., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа Пенсійний фонд України в особі Правобережного об`єднаного УПФУ м. Запоріжжя, про встановлення факту перебування на утриманні,

в с т а н о в и в :

До суду надійшла заява ОСОБА_1 , заінтересована особа Пенсійний фонд України в особі Правобережного об`єднаного УПФУ м. Запоріжжя, в якому заявник просить встановити факт перебування пасинка ОСОБА_2 на утриманні вітчима ОСОБА_1 в період з 27.08.1976 року по 21.02.1995 року.

В обґрунтування заяви вказано, що встановлення факту необхідно для подальшого оформлення в органах ПФУ та соціального захисту, грошової допомоги у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 на фронті.

Дослідивши зміст заяви, до якої не надано жодного документа, суддя приходить до наступних висновків.

У відповідності до статті 186 ЦПК України, до відкриття провадження у справі суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статті 186 ЦПК України, чи підсудна справа даному суду, чи немає інших підстав для повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в цивільній справі, встановлених ЦПК України.

З поданої заяви вбачається, що заявник просить встановити факт перебування на його утриманні ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , від отриманого поранення перебуваючи на фронті.

Звертаючись до суду із даною заявою, заявник вказує на те, що встановлення такого факту є необхідним для реалізації своїх прав та гарантій, передбачених ст. 34 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Відповідно до ч.1 ст. 34 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», вітчим і мачуха мають право на пенсію нарівні з батьком і матір`ю за умови, якщо виховували або утримували померлого пасинка чи падчерку не менш як 5 років.

Аналогічна норма викладена у ст. 41 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2020 у справі №287/167/18-ц (провадження № 14-505цс19), вирішуючи питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, зокрема, зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність, тобто суддя повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу. Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження, а коли справу вже відкрито, - закриває провадження у ній.

Визначаючи, чи пов`язується з встановленням факту виникнення у заявника певних цивільних прав та обов`язків, суд застосовує положення статті 1 ЦК України. За змістом частини першої статті 1 ЦК України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини, засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників (цивільні відносини). Тобто цивільними є відносини, які відповідають наведеним критеріям.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

У порядку цивільного судочинства, за загальним правилом, не підлягають вирішенню спори (розгляду заяви), що виникають не з цивільних, земельних, трудових, сімейних або житлових правовідносин.

Одночасно, ч. 1 ст. 5 КАС України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Таким чином, спори, що виникають у публічно-правових відносинах за участю фізичних осіб, підлягають вирішенню у порядку цивільного судочинства виключно у тих випадках, коли безпосередньою нормою процесуального права визначено, що вирішення такого спору належить здійснювати саме в порядку цивільного судочинства.

Статтею 4 КАС України встановлено, що суб`єкт владних повноважень це орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Встановлено, що вимоги заявника пов`язані з доведенням наявності підстав для отримання пенсійної виплати, яка не пов`язана з цивільними правами та обов`язками, їх виникненням, існуванням, реалізацією та припиненням. За своїм предметом та правовими наслідками такі вимоги пов`язані з публічно-правовими відносинами заявника щодо виплат державою, оскільки Пенсійний Фонд України (його територіальні органи) є суб`єктом владних повноважень, наділеним владними управлінськими функціями у сфері пенсійного забезпечення.

Враховуючи, що між заявником та територіальним органом ПФУ, фактично виник спір, пов`язаний з доведенням наявності підстав для призначення та виплати пенсії у зв`язку зі смертю пасинка, який загинув на фронті, і не пов`язаний з цивільними права та обов`язками заявника, їх виникненням, існуванням та припиненням, за предметом та можливими правовими наслідками цей спір існує у сфері публічно-правових відносин, а отже, не підлягає вирішенню у порядку цивільного судочинства.

З огляду на положення ст. 318 ЦПК України, у спірних правовідносинах суд повинен враховувати правову мету звернення заявника до суду, яка полягає у підтвердженні певного соціального статусу для отримання пенсійного забезпечення, а отже такий статус має правове значення виключно у публічно-правових відносинах, оскільки впливає на підтвердження та можливість реалізації прав у сфері соціального забезпечення.

Врахувавши визначені законом завдання цивільного судочинства, недопустимим є ініціювання судового провадження у порядку цивільного судочинства з метою оцінки обставин, які становлять предмет доказування у провадженні у порядку адміністративного судочинства.

Аналогічні висновки викладені у постановах Об`єднаної палати Верховного Суду від 23 травня 2022 року у справі № 539/4118/19, від 23 січня 2023 року у справі №214/1309/21 та постановах Верховного Суду від 22 березня 2023 року у справі № 290/289/22-ц, від 17 травня 2023 року у справі №343/1548/22.

Беручи до уваги наведене, та те, що предметом заяви є вирішення спору із суб`єктом владних повноважень щодо права на отримання пенсії, як вітчиму загиблого воїна, суд приходить до висновку, що такий спір має розглядатися в позовному провадженні за правилами адміністративного судочинства.

Пунктом 1 частини 1 статті 186 ЦПК України передбачено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст. 186, 260, 315, 354 ЦПК України,-

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Пенсійний фонд України в особі Правобережного об`єднаного УПФУ м. Запоріжжя, про встановлення факту перебування на утриманні.

Роз`яснити заявнику, що розгляд справи віднесено до юрисдикції адміністративного суду.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів.

Суддя: