ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5215/23 Справа № 214/5816/22 Суддя у 1-й інстанції - Ткаченко А.В. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2023 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Бондар Я.М.

суддів Зубакової В.П., Остапенко В.О.

сторони справи :

позивач - ОСОБА_1

відповідач- ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому порядку згідно ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Повалій Олени Василівни на рішення Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 березня 2023 року, ухваленого суддею Ткаченком А.В. в місті Кривому Розі Дніпропетровської області, повний текст судового рішення складено 03 квітня 2023 року,

ВСТАНОВИВ

У жовтні 2022 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила суд стягнути із ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання їх повнолітнього сина, який продовжує навчання - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення ним 23-річного віку за умови, що він продовжуватиме навчання; допустити відповідно до ст.430 ЦПК України до негайного виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

В обґрунтування позову зазначила, що з 02 квітня 2004 року ОСОБА_1 перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 , зареєстрованому Відділом реєстрації актів цивільного стану Саксаганського районного управління юстиції м.Кривого Рогу.

Від шлюбу вони мають спільного сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З 2006 року шлюбно-сімейні стосунки між подружжям припинено, вони проживають окремо, єдиного бюджету не мають, спільного господарства не ведуть. Зрештою це призвело до розірвання шлюбу 09 жовтня 2007 року. Після розлучення син залишився проживати з нею та знаходиться на її утриманні.

Рішенням Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 жовтня 2007 року у справі №2-4750 2007 р. присуджено стягнення з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання їх сина ОСОБА_3 .

Наразі син досяг повноліття та навчається у Криворізькому національному університеті на факультеті механічної інженерії та транспорту, зарахований на денну форму навчання зі здобуттям бакалаврського рівня вищої освіти. Строк навчання - з 01 вересня 2022 року по 30 червня 2026 року.

З огляду на навчання на денній формі, ОСОБА_3 не має можливості працювати, однак для його повноцінного розвитку та задоволення першочергових потреб у їжі, одязі, ліках, а також для оплати за навчальні посібники, додаткові курси він потребує матеріальної допомоги. Наразі син перебуває на повному утриманні ОСОБА_1 , в той час як ОСОБА_2 відмовляється надавати матеріальну допомогу в добровільному порядку, що визначає необхідність визначення розміру аліментів за судовим рішенням. Самостійно утримувати сина вона не взмозі, а тому, враховуючи рівність обох батьків в утриманні дітей, за захистом майнових інтересів сина вимушена звернутися до суду з даним позовом.

Рішенням Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 березня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання задоволеніи частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 31 жовтня 2022 року і до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення сином 23-х років, за умови, що він продовжуватиме навчання.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Повалій О.В., посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить змінити оскаржуване судове рішення в частині розміру стягнення аліментів та збільшити розмір стягнення аліментів з 1/6 ч. до ч. та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені витрати на правову допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 2 200 грн.

Представник позивача зазначає, що суд першої інстанції при визначені розміру аліментів не врахував того, що у зв`язку з введенням в Україні воєнного стану рівень фінансового забезпечення позивача суттєво знизився у порівнянні з попередніми роками, вона перебуває у вимушеній відпустці без збереження заробітної плати у зв`язку з відсутністю роботи на підприємстві, де вона працює.

Сторона позивача вважає, що відповідачем не надано доказів, які б підтверджували факт неможливості надання позивачу матеріальної допомоги у розмірі, який просила позивач у позові, що не було враховано судом першої інстанції, тому позивач просить змінити оскаржуване судове рішення в частині розміру стягнення аліментів до заявлених у позові вимог.

У відзиві на апеляційну скаргу сторони позивача, відповідач ОСОБА_2 , просить відмовити ОСОБА_1 у задоволенні вимог апеляційної скарги, скасувати оскаржуване судове рішення, ухвалити нове про відмову у задоволенні позову. Вважає, що позивачем не доведено неминучості витрат на правову допомогу.

У відповіді на відзив на апеляційну скаргу, представник позивача ОСОБА_4 , просить задовольнити апеляційну скаргу ОСОБА_1 . Вказує, що у відзиві на апеляційну скаргу відповідач здебільшого виклав аргументи стосовно незаконності і необґрунтованості рішення суду першої інстанції, однак своїм правом на подачу апеляційної скарги не скористався, тому просить не брати до уваги позицію відповідача про скасування судового рішення, оскільки це виходить за межі відзиву на апеляційну скаргу.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу за наявними у справі матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга сторони позивача підлягає не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в шлюбі, зареєстрованому 02 квітня 2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Саксаганського районного управління юстиції м.Кривого Рогу, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_1 від 02 квітня 2004 року (а.с.7). Після укладення шлюбі ОСОБА_1 змінила прізвище на « ОСОБА_5 ».

Від шлюбу сторони мають спільного сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідченням чому є свідоцтво про його народження серії НОМЕР_2 від 15 листопада 2004 року (а.с.9).

09 жовтня 2007 року шлюб між подружжям розірвано, відновлено позивачеві дошлюбне прізвище « ОСОБА_6 », актовий запис №489, складений 09 жовтня 2007 року Саксаганським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області (свідоцтво серії НОМЕР_3 від 09 жовтня 2007 року, а.с.8).

Після припинення шлюбно-сімейних стосунків ОСОБА_3 залишився проживати з матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , де й значився зареєстрованим разом з нею.

Рішенням Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 жовтня 2007 року у справі №2-4750/2007, яке набрало законної сили 26 жовтня 2008 року, за позовом ОСОБА_7 присуджено стягнення з ОСОБА_2 на її користь аліментів на утримання їх сина ОСОБА_3 до досягнення ним повноліття. На виконання рішення судом видано виконавчий лист (а.с.13), який перебував на примусовому виконанні у Саксаганському відділі ДВС міста Кривий Ріг ГТУЮ у Дніпропетровській області. У зв`язку з досягненням ОСОБА_3 повноліття стягнення аліментів припинено.

Згідно з довідкою №34-93/2022 від 15 вересня 2022 року (а.с.14), ОСОБА_3 є студентом групи ТТ-22 факультету механічної інженерії та транспорту Криворізького національного університету Міністерства освіти і науки України, спеціальність «275. Транспортні технології», денної форми здобуття вищої освіти та кошти державного бюджету України. Тривалість навчання за бакалаврським рівнем вищої освіти - 3 роки 10 місяців, з 01 вересня 2022 року по 30 червня 2026 року. Підстава навчання - наказ від 05 вересня 2022 року №768с «Про зарахування».

З інформації з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування від 26 грудня 2022 року (а.с.42) слідує, що ОСОБА_2 офіційно працевлаштований в ТОВ «АЛЬНАЇР», з липня 2021 року мав стабільний дохід у вигляді заробітної плати, середній розмір якої складав 10 968 грн. 65 коп. (за даними за червень-вересень 2022 року). Відомості про наявність у нього доходів в ТОВ «АЛЬНАЇР» з жовтня 2022 року відсутні.

Крім того, за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.55), ОСОБА_2 з 10 січня 2017 року зареєстрований як фізична особа-підприємець (запис №064340) та здійснює господарську діяльність за основним видом 47.99 КВЕД - інші види роздрібної торгівлі поза магазином, та додатковими видами КВЕД: 43.34. Малярні роботи та скління, 43.33. Покриття підлоги і облицювання стін, 43.31. Штукатурні роботи, 68.20. Надання в оренду і експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна, 66.19. Інша допоміжна діяльність у сфері фінансових послуг, крім страхування та пенсійного забезпечення, 64.99. Надання інших фінансових послуг (крім страхування та пенсійного забезпечення), н.в.і.у., 47.91. Роздрібна торгівля, що здійснюється фірмами поштового замовлення або через мережу Інтернет. Відомості про припинення ним діяльності відсутні.

За даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, ОСОБА_2 має у приватний власності домоволодіння, належне йому на підставі нотаріально посвідченого договору дарування ВВМ №025111 від 21 серпня 2004 року (а.с.56).

Судом також встановлено, що позивач ОСОБА_1 офіційно працює в ПрАТ «КРИВИЙ РІГ ЦЕМЕНТ», де з травня 2017 року отримує заробітну плату. До травня 2017 року вона працювала в ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг». До лютого 2022 року вона мала стабільний дохід у вигляді заробітної плати в середньому розмірі 17 907 грн. 19 коп. (за середніми даними за 2021 рік), який різко скоротився з березня 2022 року до 9061 грн. 13 коп. (за середніми даними за 2022 рік) (згідно з інформацією з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування від 02 січня 2023 року, а.с.53-54).

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, на підставі досліджених і оцінених доказів наданих сторонами, виходив з встановлених обставин справи та з урахуванням рівня доходів обох батьків, можливості надання ними матеріальної допомоги їх повнолітньому синові ОСОБА_3 , який продовжує навчання та потребує такої допомоги з боку батька, який є здоровим та працездатним, має стабільний дохід, дотримуючись визначеного принципу рівності обов`язку обох батьків по утриманню їх дітей, дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 із стягненням з відповідача на її користь аліментів на утримання ОСОБА_3 в розмірі 1/6 частини від усіх видів його доходу (заробітку), щомісячно, починаючи з 31 жовтня 2022 року та до досягнення ним 23-річного віку, але не більше, ніж до закінчення навчання.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Згідно зі ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Положеннями статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до абз.1 п.20 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина які продовжують навчатися після досягнення повноліття, незалежно від форми навчання, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів, як досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Згідно вимог ч.1 ст.141 та ст.142 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Діти мають рівні права та обов`язки щодо батьків, незалежно від того, чи перебували їхні батьки у шлюбі між собою.

Згідно ч.3 ст.12, ч.ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При цьому, відповідно до ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Під час вирішення спору, судом першої інстанції було враховано, що син сторін ОСОБА_3 є повнолітнім, навчається за денною формою здобуття освіти, що виключає можливість його трудової діяльності поза часом навчання задля отримання власних доходів, отримує стипендію, яка складає його єдиний його дохід, однак він не є стабільним за своїм характером та залежить від ряду чинників і не може задовольняти першочергові потреби дитини з огляду на рівень цін, економічну ситуацію в країні та рівень інфляції та не може вважатись достатньою підставою для відсутності у дитини потреби у наданні матеріальної допомоги з боку батьків.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 перебуває виключно на утриманні матері ОСОБА_1 , що дає їй законне право звернутися до суду з позовом в інтересах сина про стягнення аліментів на його утримання, який не звертався до суду з таким позовом.

Заперечення відповідача проти сплати аліментів на утримання сина на користь позивача, які ґрунтуються на чиненні нею перешкод у спілкуванні його з сином були предметом розгляду судом першої інстанції та як правильно зазначив суд, ці заперечення не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позову з огляду на те, що в силу ст.179 СК України аліменти, одержані на дитину - є власністю дитини, та дитина, ще будучи неповнолітньою, має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання.

Доказів, які б свідчили про наявність на утриманні позивача та відповідача інших осіб, боргових зобов`язань тощо в матеріалах справи немає, як і відсутні докази, які б підтверджували перебування на утриманні ОСОБА_2 його матері.

Отже, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду у межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що відповідач має можливість надавати повнолітньому сину допомогу в розмірі, визначеному судом, при цьому суд врахував той факт, що відповідач є здоровим та працездатним, має стабільний дохід, не має на утриманні інших непрацездатних осіб, взяв до уваги обов`язок обох батьків утримувати повнолітніх дітей які продовжують навчатися після досягнення повноліття.

З урахуванням наведених вище, встановлених судом фактичних обставин справи, колегія суддів погоджується із визначеним судом першої інстанції розміром аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на утримання їх спільного повнолітнього сина ОСОБА_3 який продовжує навчання.

Доводи апеляційної скарги позивача про можливість батька сплачувати аліменти у розмірі 1/4 частини доходів висновків суду першої інстанції щодо визначеного розміру аліментів не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів по справі і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу - без задоволення.

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права, а тому відповідно до частини першої статті 375 ЦПК України рішення суду слід залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

В апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_4 просила стягнути з відповідача на користь позивача, понесені останньою витрати на правничу допомогу в розмірі 2200 грн. при перегляді справи в апеляційному суді.

Згідно ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки судове рішення залишено без змін перерозподіл судових витрат не здійснюється, а тому понесені позивачем витрати на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції залишаються за позивачем.

Керуючись ст.ст.367-369, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Повалій Олени Василівни залишити без задоволення.

Рішення Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 березня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 03 серпня 2023 року.

Головуючий:

Судді: