ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2023 року

м.Черкаси

Справа № 709/109/23
Провадження № 22-ц/821/900/23
Категорія: 304030000

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої: Карпенко О.В.

суддів: Бородійчука В.Г., Василенко Л.І.

за участю секретаря: Ярошенка Б.М.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідачі: Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Агроко», ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 21 квітня 2023 року (ухваленого під головуванням судді Левченка В.В. в приміщенні Чорнобаївського районного суду Черкаської області, повний текст рішення складено 21 квітня 2023 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до СТОВ «Агроко» та ОСОБА_2 про визнання договорів недійсними, скасування державної реєстрації прав,-

в с т а н о в и в :

06 лютого 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до СТОВ «Агроко» та ОСОБА_2 про визнання договорів недійсними, скасування державної реєстрації прав.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що йому на праві приватної власності належить земельна ділянка, площею 2,9055 га, кадастровий номер 712155100:05:000:0137 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Дана земельна ділянка згідно договору оренди землі № 464 Ч, укладеного 17.01.2014 та зареєстрованого 20.08.2015, була передана позивачем СТОВ «Агроко» в оренду строком на 49 років.

Також, зазначає ОСОБА_1 , 24 січня 2014 року він надав доручення ОСОБА_2 , згідно якого останньому надавалось право користуватися належною позивачеві земельною ділянкою, а також отримувати від імені позивача дивіденди в грошовій або матеріальній формі, підписувати договори оренди.

Вказує, що ОСОБА_2 , являючись одноособовим власником і кінцевим бенефіціаром СТОВ «Агроко», і який діяв як представник за його дорученням, в порушення вимог ч. 3 ст. 238 ЦК України, не може вчиняти від імені особи, яку він представляє у своїх інтересах або інтересах іншої особи, 03 січня 2023 року уклав додаткову угоду до договору оренди землі від 17 січня 2014 року від імені ОСОБА_1 , скориставшись виданим позивачем дорученням.

Згідно додаткової угоди, вказує позивач, ОСОБА_2 і виконавчий директор СТОВ «Агроко» припинили дію договору оренди №464 Ч від 17 січня 2014 року за взаємною згодою сторін.

На наступний день, зазначає позивач, ОСОБА_2 на підставі доручення уклав з директором СТОВ «Агроко» від імені позивача новий договір оренди земельної ділянки, терміном дії на 42 роки.

05 січня 2023 року угода і договір були внесені до Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно реєстратором Степанківської сільської ради.

Позивач вважає, що додаткова угода від 03 січня 2023 року вчинена внаслідок зловмисної домовленості представника однієї сторони ОСОБА_2 з другою стороною - відповідачем, а також відповідно до ч. 1 ст. 241 ЦК України правочин вчинений представником з перевищенням наданих йому повноважень.

24 січня 2023 року, зазначає позивач, вищевказана довіреність була ним скасована.

З метою захисту своїх порушених прав, вказує ОСОБА_1 ,він змушений звертатися із відповідним позовом до суду, просить постановити судове рішення, яким визнати недійсною та скасувати додаткову угоду про припинення за взаємною згодою сторін договору оренди землі від 03 січня 2023 року ; визнати недійсним та скасувати договір оренди земельної ділянки від 04 січня 2023 року; визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора про державну реєстрацію припинення іншого речового права додаткової угоди від 03 січня 2023 року; скасувати державну реєстрацію припинення іншого речового права додаткової угоди від 03 січня 2023 року; визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора про державну реєстрацію іншого речового права договору оренди землі від 04 січня 2023 року; скасувати державну реєстрацію припинення іншого речового права договору оренди землі від 04 січня 2023 року; припинити речові права за вказаними реєстраційними діями.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 21 квітня 2023 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивач не довів, що оспорювані ним правочини укладені представником на невигідних для нього умовах і такі правочини суперечать його інтересам з огляду на зміст договору оренди землі від 04 січня 2023 року, та ту обставину, що орендна плата за земельну ділянку була збільшена.

Також,за висновками суду, позивач не надав належних і достатніх доказів про те, що в даному випадку має місце умисел повіреного на власне збагачення чи заподіяння шкоди довірителю, розходження волі довірителя із волевиявленням представника при укладенні оспорюваних правочинів саме на час їх укладення.

Матеріали справи не містять доказів про те, що був умисел в діях представника щодо зловмисної домовленості з третьою особою, внаслідок такої домовленості оспорювані правочини укладені на таких умовах, які не відповідають волі довірителя, умови договору, укладеного представником, очевидно, є невигідними для довірителя, а також існує причинний зв`язок між зловмисною домовленістю і несприятливими наслідками.

З огляду на відсутність підстав для задоволення позовних вимог про визнання додаткової угоди про припинення договору оренди землі за взаємною згодою сторін , а також договору оренди землі недійсними, позовні вимоги про скасування державної реєстрації припинення іншого речового права та визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію іншого речового права -також задоволенню не підлягають, як похідні.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі, поданій 08 травня 2023 року через засоби поштового зв`язку, ОСОБА_1 , вважаючи оскаржуване рішення необгрунтованим, прийнятим з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права, просив суд апеляційної інстанції скасувати рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 21 квітня 2023 року та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.

Апеляційна скарга, зокрема, мотивована тим, що в рішенні суду відсутнє посилання на справу № 709/853/22, яка перебуває на розгляді у Чорнобаївському районному суді і провадження у якій зупинено 04.04.2023 до набрання законної сили рішенням у даній справі.

Вказує, що в позові зазначено, що в 2014 році у зв`язку з скрутним матеріальним становищем позивача його умовили юристи СТОВ «Агроко» укласти договір оренди та дати довіреність ОСОБА_2 .

Зазначає, що в період з 2014 по 2021 рік товариство виплатило орендну плату лише 1 раз в 2017 році, пізніше виплатило орендну плату за 2021 рік, а заборгованість за інші роки залишилась не погашеною, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду із позовом про розірвання договору оренди. Посилається на те, що суд не взяв до уваги, що за 4 роки не виплачена орендна плата, яка становить більше 20 000 грн.

З метою уникнення відповідальності за несплату орендної плати та перешкоджання поверненню земельної ділянки, ОСОБА_2 уклав із СТОВ «Агроко» додаткову угоду до договору оренди та інший договір оренди.

ОСОБА_1 вказує, що є безпідставними посилання суду на те, що він не довів укладення оспорюваних правочинів представником за довіреністю на невигідних для позивача умовах; належну йому на праві власності земельну ділянку планує продати, так як не може ходити, погано розмовляє після отриманої контузії і кошти необхідні йому для проведення операції.

Крім того, зазначає, що у довіреності уповноважено ОСОБА_2 тільки підписувати договори оренди, а права на зупинення, скасування, укладання договорів оренди позивач не надавав.

Також судом не взято до уваги, що ОСОБА_2 , являючись одноосібним власником і кінцевим бенефіціаром СТОВ «Агроко», діяв як представник за дорученням в порушення вимог ч. 3 ст. 238 ЦК України.

Відзив на апеляційну скаргу

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , який надійшов на адресу Черкаського апеляційного суду 13 червня 2023 року, представник ОСОБА_2 - адвокат Сєркова С.Г. вважає, що апеляційна скарга є необгрунтованою, а вимоги викладені в ній є неправомірними та такими, що суперечать дійсним обставинам справи, у зв`язку із чим просила суд апеляційної інстанції апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду - без змін.

В обґрунтування відзиву вказує, що позивачу було відомо про зміст довіреності, і протягом 2014-2023 років ОСОБА_1 жодного разу не повідомляв про виникнення чи існування причин для зміни наявності бажання щодо вчинення відповідних дій для обмеження , зміни чи припинення права представництва ОСОБА_2 .

У апеляційній скарзі скаржник стверджує, що ОСОБА_2 було порушено норми ч. 3 ст. 238 ЦК України, проте дане твердження є суперечливим та не відповідає дійсним обставинам справи, оскільки і додаткова угода від 03.01.2023 і договір оренди від 04.01.2023 були укладені між ОСОБА_2 , як довіреною особою ОСОБА_3 на підставі довіреності та ОСОБА_4 директором СТОВ «Агроко», який є уповноваженим представником товариства на підставі статуту.

Твердження скаржника, що своїми діями відповідачі завдали йому шкоди, не підтверджені матеріалами справи.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , який надійшов на адресу Черкаського апеляційного суду 13 червня 2023 року, представник СТОВ «Агроко» - адвокат Сєркова С.Г. вказує, що вимоги, викладені в апеляційній скарзі, товариством не визнаються , у зв`язку із чим просила суд апеляційної інстанції апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду - без змін.

Вказує, що посилання апелянта про одноособове підписання оспорюваних правочинів ОСОБА_2 суперечить дійсним обставинам справи, оскільки кожен із відповідачів для укладення додаткової угоди та договору оренди діяв відповідно до різних нормативно-правових документів, які уповноважили їх укладати дані правочини.

Фактичні обставини справи

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, ОСОБА_1 на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку, серія та номер ЯГ №644411 від 11 січня 2007 року на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 2,9055 га, кадастровий номер: :05:000:0137 (а.с. 33-34).

17 січня 2014 року між ОСОБА_1 та СТОВ «Агроко» було укладено договір оренди землі, за яким орендодавець передав в оренду належну йому земельну ділянку, площею 2,9055 га, строком на 49 років (а.с. 14-16).

24 січня 2014 року приватним нотаріусом Чорнобаївського районного нотаріального округу Бабаком О. В. посвідчена довіреність, яка була підписана ОСОБА_1 та зареєстрована в реєстрі за № 177, строком на 49 років. Із змісту зазначеної довіреності вбачається, що ОСОБА_1 цією довіреністю уповноважив ОСОБА_2 користуватися належною йому земельною ділянкою для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,9055 га, яка розташована в адміністративних межах Чорнобаївської селищної ради, а також отримувати від його імені дивіденди в грошовій або матеріальній формі. Також ОСОБА_1 надав ОСОБА_2 право представляти його інтереси у відповідних органах та організаціях, відділі Держземагенства, у відповідній реєстраційній службі, тощо, подавати від його імені заяви, отримувати необхідні довідки та документи, підписувати договори оренди, сплачувати належні йому платежі, розписуватися за позивача, а також виконувати інші необхідні дії та формальності, пов`язані з цією довіреністю (а.с. 25).

Додатковою угодою від 03 січня 2023 року до договору оренди №464 Ч від 17 січня 2014 року, яку укладено між СТОВ «Агроко» в особі генерального директора ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , який відповідно до довіреності, виданої 24 січня 2014 року діє від імені ОСОБА_1 , припинено дію договору оренди №464 Ч від 17 січня 2014 року за взаємною згодою сторін з 03 січня 2023 року (а.с. 19).

04 січня 2023 року, укладено договір оренди № 949 Ч між

ОСОБА_2 , який відповідно до довіреності, виданої 24 січня 2014 року діє в інтересах орендодавця ОСОБА_1 , та орендаря СТОВ «Агроко» в особі генерального директора ОСОБА_4, відповідно до умов якого орендодавець надав, а орендар прийняв в строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в адмінмежах Чорнобаївської селищної ради, площею 2,9055 га, кадастровий номер: :05:000:0137, строком на 42 роки (а.с. 20-24).

Право оренди на підставі договору оренди землі від 04 січня 2023 року зареєстровано Державним реєстратором: Танцюра О. Ф., Степанківська сільська рада Черкаського району Черкаської області, на підставі договору оренди землі від 04 січня 2023 року.

20 січня 2023 року припинена дія довіреності, яка була посвідчена приватним нотаріусом Чорнобаївського районного нотаріального округу Бабаком О. В., зареєстрована в реєстрі за №177 (а.с. 27).

Згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань , СТОВ «Агроко» зареєстроване 25.10.2001 року, засновником та бенефіціарним власником юридичної особи СТОВ «Агроко» є ОСОБА_2 .

Позиція Черкаського апеляційного суду

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог поданої апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч.1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Оскаржуване судове рішення в повній мірі зазначеним вимогам закону не відповідає.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Предметом даного спору є визнання недійсними додаткової угоди від 03 січня 2023 року та договору оренди від 04 січня 2023 року, укладені між ОСОБА_5 , який діяв на підставі довіреності, виданої ОСОБА_1 та СТОВ «Агроко».

В обгрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилається на те, що ОСОБА_2 діяв проти його інтересів та без його відома уклав угоду про припинення договору оренди та уклав новий договір оренди.

Відповідно до ст. 203 ЦК України загальними вимогами, додержання яких є необхідними для чинності правочину, є, зокрема: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

За правилом ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, відповідно до яких зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

За положеннями ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Представництво характеризується такими ознаками: цивільні права та обов`язки належать одній особі, а здійснюються безпосередньо іншою; представник вчиняє певні юридичні дії (вчинення виключно фактичних (не юридичних) дій представництвом не охоплюється); представник діє не від свого імені, а від імені іншої особи; представник діє виключно в межах наданих йому повноважень; правові наслідки настають не для представника, а для особи, яку він представляє (висновок Верховного Суду у постанові від 17.03.2021 у справі № 360/1742/18).

Правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє (ст. 239 ЦК України).

Згідно із ч. 1 та ч. 3 ст. 244 ЦК України представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю.

Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

Відповідно до ч. 1 ст. 245 ЦК України форма довіреності повинна відповідати формі, в якій відповідно до закону має вчинятися правочин.

Отже, довіреність свідчить про наявність між особою, яка її видала, та особою, якій її видано, правовідносин, які є представницькими відносинами.

Загальним правилом належного функціонування відносин представництва є вчинення представником правочинів від імені особи, яку він представляє, в межах наданих повноважень.

Правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов`язки з моменту вчинення цього правочину (ст. 241 ЦК України).

Якщо ж схвалення не відбудеться, то зазначений правочин правових наслідків для того, кого представляють, не тягне і має бути визнаний недійсним відповідно до ч. 1 ст. 241, ст. ст. 239, 215 ЦК України.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.10.2019 у справі № 923/876/16 вказано, що представник має завжди діяти у найкращих інтересах довірителя. Вчинення правочину щодо самого себе, тобто не в інтересах довірителя, а у своїх власних, є підставою для визнання такого правочину недійсним. Правило, передбачене частиною 3 статті 238 ЦК України, покликане гарантувати інтереси особи, яку представляють, від можливих зловживань з боку представника.

Зазначене узгоджується також із висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 16.05.2019 у справі № 401/2995/16-ц, від 10.11.2021 у справі № 757/50762/18-ц.

Із матеріалів справи вбачається і позивачем не заперечується, що 17 січня 2014 року між ним та СТОВ «Агроко» було укладено договір оренди землі, за якими орендодавець передав в оренду належну йому земельну ділянку, площею 2,9055 га, строком на 49 років.

24 січня 2014 року приватним нотаріусом Чорнобаївського районного нотаріального округу Бабаком О.В. посвідчена довіреність, яка була підписана ОСОБА_1 та зареєстрована в реєстрі за № 177 строком на 49 років.

03 січня 2023 року ОСОБА_2 , діючи від імені ОСОБА_1 на підставі довіреності від 24 січня 2014 року, посвідченої приватним нотаріусом Чорнобаївського районного нотаріального округу Бабаком О.В., уклав з СТОВ «Агроко» додаткову угоду , згідно якої було припинено дію договору оренди № 464 від 17 січня 2014 року за взаємною згодою сторін.

04 січня 2023 року ОСОБА_2 на підставі цієї ж довіреності, уклав з Директором СТОВ «Агроко» ОСОБА_4 від імені позивача договір оренди №949 Ч, належної позивачу на праві приватної власності земельної ділянки, строком на 42 роки.

Додаткова угода до договору оренди № 464 Ч від 17січня 2014 року та договір оренди землі № 949 Ч від 04 січня 2023 року 05 січня 2023 року були внесені до Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

У відповідності до частини першої статті 604 ЦК України зобов`язання припиняється за домовленістю сторін.

Частиною першою статті 651 ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом (частина третя статті 31 Закону України «Про оренду землі»).

Розірвання договору за взаємною згодою сторін є двостороннім правочином, до якого застосовуються загальні правила про вчинення правочину.

Розірвання договору є вольовою дією, яка спрямована на припинення на майбутнє зобов`язань, які виникли з договору. Сутність розірвання договору виражається відмовою від виконання умов договору і від прийняття виконання за цим договором. Розірвання договору спричиняє повне припинення на майбутнє зобов`язань сторін договору.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (частина перша статті 638 ЦК України).

Звертаючись із вказаним позовом, ОСОБА_1 вказав, що ОСОБА_2 , укладаючи на підставі довіреності додаткову угоду № 949 Ч від 03 січня 2023 року про припинення договору оренди від 17.01.2014, діяв проти його волі та без його відома.

При цьому, зміст довіреності від 24 січня 2014 року свідчить про наділення ОСОБА_2 правом користування належною позивачу земельною ділянкою для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,9055га, а також правом отримувати від його імені дивідендів в грошовій або матеріальній формі, а також представляти інтереси позивача у відповідних органах та організаціях, відділі Держземагенства, у відповідній реєстраційній службі, тощо, подавати від імені позивача заяви, отримувати необхідні довідки та документи, підписувати договори оренди, сплачувати належні платежі, розписуватися за позивача, а також виконувати інші необхідні дії та формальності, пов`язані з цією довіреністю, проте, позивач даною довіреністю не уповноважував ОСОБА_2 на розірвання (припинення) договору оренди або укладення нового договору оренди землі.

04 січня 2023 року між орендодавцем ОСОБА_1 в особі представника за довіреністю ОСОБА_2 та СТОВ «Агроко» було укладено договір оренди № 949 Ч щодо земельної ділянки, площею 2,9055 га, кадастровий номер :05:000:0137, строком 42 роки.

Із Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань , вбачається, що СТОВ «Агроко», зареєстроване 25.10.2001 року, засновником та бенефіціарним власником юридичної особи СТОВ «Агроко» є ОСОБА_2 .

В подальшому, ОСОБА_1 , як власник земельної ділянки, 20 січня 2023 року вчинив дії, передбачені законом щодо припинення дії довіреності від 24 січня 2014 року, шляхом подання про це заяви, що підтверджується долученою копією заяви, зареєстрованої в реєстрі за № 169 та Витягом про реєстрацію в Єдиному реєстрі довіреностей ( 73-74).

Вищевикладене свідчить про те, що припинення ОСОБА_2 на підставі доручення ОСОБА_1 договору оренди землі № 464 Ч від 17 січня 2014 року із СТОВ «Агроко», та подальше укладення ОСОБА_2 , як єдиним власником та засновником СТОВ «Агроко» договору оренди № 949 Ч від 04 січня 2023 року, вказує на укладення даних правочинів ОСОБА_2 за відсутності відповідних повноважень, а також у власних інтересах та інтересах СТОВ «Агроко», а не в інтересах позивача ОСОБА_1 , що є порушенням приписів частини третьої статті 238 ЦК України.

Доводи суду першої інстанції , що позивач не надав належних і достатніх доказів про те, що в даному випадку має місце умисел повіреного на власне збагачення чи заподіяння шкоди довірителю, розходження волі довірителя із волевиявленням представника при укладенні оспорюваних правочинів на час їх укладення, є помилковими та спростовуються матеріалами справи.

Як вбачається із Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань , СТОВ «Агроко» зареєстроване 25.10.2001 року, засновником та бенефіціарним власником юридичної особи СТОВ «Агроко» є ОСОБА_2 .

Отже, укладаючи спірні правочини, ОСОБА_2 діяв у власних інтересах, оскільки укладення додаткової угоди про припинення договору оренди та укладення нового договору оренди від 04 січня 2023 року призвело до зміни істотних умов договору оренди, на що ОСОБА_1 не уповноважував ОСОБА_2 та свого волевиявлення на вчинення таких дій не надавав.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про добросовісність дій ОСОБА_2 при укладенні додаткової угоди від 03.01.2023 про припинення договору оренди землі та укладення іншого договору оренди від 04.01.2023 № 949 Ч.

Враховуючи відсутність волевиявлення позивача на укладення додаткової угоди від 03 січня 2023 року про припинення договору оренди від 17 січня 2014 року та договору оренди землі від 04 січня 2023 року, а також приймаючи до уваги вчинення ОСОБА_2 дій, на вчинення яких ОСОБА_1 його не уповноважував, апеляційний суд приходить до висновку, що вимога позивача про визнання недійсними оспорюваних правочинів підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 2 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ч. 4 ст. 9 зазначеного Закону державний реєстратор самостійно приймає рішення про державну реєстрацію прав або відмову в такій реєстрації. Втручання будь-яких органів, посадових і службових осіб, громадян та їх об`єднань у діяльність державного реєстратора, пов`язану з проведенням державної реєстрації прав, забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Відповідно до п. 1, п. 2, п. 3 ч. 3 ст. 26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому пп. «а» п. 2 ч. 6 ст. 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Враховуючи положення ст. 26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а також визнання судом недійсними оспорюваних правочинів, з урахуванням ст. 216 ЦК України необхідно застосувати наслідки недійсності правочинів, а саме: скасувати рішення державного реєстратора виконавчого комітету Степанківської сільської ради Черкаського району Черкаської області Танцюри О.Ф. індексний номер рішення 66044237 від 05.01.2023 та індексний номер рішення 48932201 від 05.01.2023.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення

Згідно з ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на зазначене, рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 21 квітня 2023 року підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 258, 374, 376, 381- 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 21 квітня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до СТОВ «Агроко» та ОСОБА_2 про визнання договорів недійсними, скасування державної реєстрації прав - скасувати.

Постановити нове рішення, яким позов ОСОБА_1 -задовольнити частково.

Визнати недійсною додаткову угоду від 03 січня 2023 року до договору оренди землі №464 Ч від 17.01.2014, укладену між ОСОБА_2 згідно довіреності від імені ОСОБА_1 та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Агроко», на підставі якої сторони вирішили припинити дію договору оренди № 464 Ч від 17 січня 2014 року за взаємною згодою з 03 січня 2023 року.

Скасувати рішення державного реєстратора виконавчого комітету Степанківської сільської ради Черкаського району Черкаської області Танцюри Олександра Федоровича, індексний номер рішення 66044237 , внесеного до реєстру 09.01.2023.

Визнати недійсним договір оренди землі № 949 Ч від 04 січня 2023 року, укладений між ОСОБА_2 відповідно довіреності в інтересах ОСОБА_1 та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Агроко» щодо земельної ділянки, площею 2,9055 га, кадастровий номер 712155100:05:000:0137.

Скасувати рішення державного реєстратора виконавчого комітету Степанківської сільської ради Черкаського району Черкаської області Танцюри Олександра Федоровича, індексний номер рішення 48932201 від 05.01.2023.

В іншій частині позову - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов, визначених ЦПК України.

Головуюча О.В. Карпенко

Судді В.Г. Бородійчук

Л.І. Василенко

/повний текст постанови суду виготовлений 03 серпня 2023 року/