Справа № 706/329/23
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 липня 2023 року м.Христинівка
Христинівський районний суд Черкаської області в складі:
головуючого судді Орендарчука М.П.,
за участю секретаря судового засідання Пізняк Т.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Христинівка цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу та пені за угодою позики, -
Позивач звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення боргу та пені за угодою позики.
В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що на підставі договору позики, укладений ним з ОСОБА_2 13.03.2020 року вона передала йому позичкою 7700 грн, а він прийняв зобовязання повернути борг до 13.04.2020 р.
При неповерненні у визначений строк боргу ОСОБА_2 зобовязався сплачувати 5% процентів від запозиченої суми за кожну прострочену добу за користування такими грошовими коштами згідно до ст. 536 ЦК України.
На підтвердження укладення договору позики та його умов умов ОСОБА_2 власноручно представив виконану ним боргову розписку на ксерокопії бланку його паспорта та ідентифікаційного номера платника податку.
З настанням строку повернення боргу ОСОБА_2 просив відтермінувати строк, покликаючись на своє матеріальне становище. В наступному строки виконання боргового зобовязання переносились ним багаторазово. Стало зрозуміло, що відповідач зволікає з поверненням, намагаючись уникнути виконання боргового зобовязання та позбавити його права на судовий захист за спливом строку позовної давності.
Отже позичальник ОСОБА_3 має повернути йому на підставі рішення суду, тобто примусово 7700 грн.Відповідно до ст 1048 ЦК України ОСОБА_3 передбачив умову договору позики - сплату 5% віднеповернутої суми за користування чужими коштами щодобово, починаючи з 14.04.2020 року.
Отже починаючи з 14.04.2020 року за кожну добу користування 7700 грн ОСОБА_2 має сплатити 385 грн ( 7700 х 5: 100)
З 14.04.2020 року до 22.03.2023 року пройшло 1071 доба. Отже, оплата підлягає 412335 грн ( 1071 х 385)
Індекс інфляції з 01.05.2020 року по 01.02.2023 року - 41,6%
З суми 7700 грн індекс інфляції становить 3203 грн ( 770х41,6:100)
3% річних становить за три роки - 693 грн.
Загальна сума до стягнення з позичальника - боржника, 423931 грн ( 7700 грн + 412335 грн + 3203 + 693 грн), що становить ціну позову.
Ухвалою Христинівського районного суду Черкаської області від 08.06.2023 року відкрито провадження по справі та призначено судове засідання.
Позивач в судове засідання не з`явився, проте від нього до суду надійшла заява, в якій він зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить справу розглядати у його відсутність.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце судового засідання, про що свідчать почтові повідомлення, за зареєстрованим місцем проживання відповідно до вимог ч. 7 ст. 128 ЦПК України, від неї також не надійшло заяви про розгляд справи за її відсутності, нею не поданий відзив. Суд вважає, що відповідач не зявився у судове засідання без поважних причин.
За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності позивача та відповідача ОСОБА_2 і ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (Конвенцію ратифіковано Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 р.) «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку».
Верховний Суд України у листі від 25 січня 2006 року № 1-5/45 зазначає, що «критерії оцінювання розумності строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед суду). Відповідальність держави за затягування провадження у справі, як правило, настає в разі нерегулярного призначення судових засідань, призначення судових засідань з великими інтервалами, затягування при переданні або пересиланні справи з одного суду в інший, невжиття судом заходів для дисциплінування сторін у справі, свідків, експертів». Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.
Суд приходить до висновку, що відповідач, який не пребуває у судові засідання без поважних причин, зловживає своїми процесуальними правами з метою затягування розгляду справи.
Під зловживанням правом розуміють особливий вид юридично значущої поведінки, яка полягає у соціально шкідливих вчинках суб`єкта права, у використанні недозволених конкретних форм у межах дозволеного законом загального типу поведінки, що суперечить цільовому призначенню права.
Суд, дослідивши надані йому письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню повністю виходячи з наступного.
ст. 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
ч.3 ст.12 ЦПК України, передбачено що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
ч.1.ст.76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
ч.1 ст.95 ЦПК України передбачено, що письмові докази є документи, які містять дані для правильного вирішення справи.
Стаття 81. ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У відповідності до розписки - «13.03.2020 року, я, ОСОБА_2 , проживаю за адресою АДРЕСА_1 позичив в ОСОБА_1 , який мешкає АДРЕСА_2 , гроші в сумі 7700 ( сім тисяч сімсот) грн. які зобовязуюсь повернути до 13.04.2020 року у випадку неповернення з 14.04.2020 року ща користування грішми буду сплачувати прострочену добу згідно ст. 536 ЦК України, гроші отрима 13.03.2020 року, ОСОБА_2 »
Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить обов`язок повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.
Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.
За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видає боржник кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.
Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки. Дана правова позиція відображена у постанові ВСУ у справі за № 6-487цс17.
Дослідженою борговою розпискою від 13.03.2020 року судом встановлено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) ОСОБА_1 передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник ОСОБА_2 зобов`язується повернути позикодавцеві, таку ж суму грошових коштів (суму позики), а у разі прострочення виконання зобов`язання сторони передбачили відповідальність в розмірі 5% від простроченої суми за кожен день прострочення.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів встановив, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено три договори позики грошей.
Пунктом 27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз`яснено, що положення частини третьої статті 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з частиною другою статті 625 ЦК, які мають іншу правову природу. При цьому проценти, які підлягають сплаті згідно з положеннями статей 1054,1056-1 ЦК, у такому порядку не підлягають зменшенню через неспівмірність із розміром основного боргу, оскільки вони є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу. Істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК України, можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобовязанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов`язання).
Відповідач в суді даним правом не скористався і дана обставина не може бути врахована судом при винесенні рішення.
За таких обставин позов підлягає до задоволення щодо стягнення основного боргу та пені за прострочення виконання в повному обсязі.
Окрім того, позивачем ставиться питання про стягнення із відповідача на його користь судових витрат а саме, судовий збір та послуги адвоката. Однак позивачем підтверджено документально лише судові витрати у розмірі 4250 грн.
В постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат».
Суду не надано розрахунків витрат та витраченого часу по кожній дії, вчиненій адвокатом, детального опису робіт, не надано копію ордеру, копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю.
Інформація, яка міститься в акті приймання правничої допомоги, зокрема перелік наданих послуг та фіксований розмір гонорару, не може вважатись тим розрахунком (детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат часу по кожному із видів робіт, необхідних для надання правничої допомоги), подання якого є необхідною умовою для стягнення витрат на професійну правничу допомогу.
Неподання розрахунку (детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат часу по кожному із виду робіт, необхідних для надання правничої допомоги) позбавляє іншу сторону можливості спростовувати ймовірну неспівмірність витрат на професійну правничу допомогу, що є підставою для відмови в стягненні витрат на правову допомогу, а тому за таких обставин позов підлягає до задоволення частково.
Вказана позиція відповідає висновкам, викладеним в постанові Верховного Суду від 09 жовтня 2020 року у справі № 509/5043/17 (провадження № 61-5662св20).
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 15, 16, 526, 536, 610, 1049, 1050 ЦК України, керуючись ст.ст. 4, 10, 12, 82, 141, 263,264, 265, 268, 280, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -
Позов ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 , ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) - задовольнити частково.
Стягнути ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 за угодою позики від 13.03.2020 року:
7700 грн. суму боргу.
412335 грн - за користування чужими грошовими коштами.
3203 грн - індекс інфляції.
Всього сума боргу становить - 423931 грн.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 4250 грн.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Черкаської області протягом 30 днів з дня його підписання.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем протягом 30 днів з дня його проголошення до Черкаського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: М. П. Орендарчук