Номер провадження: 22-ц/813/4379/23
Головуючий у першій інстанції Бузовський В.В.
Доповідач Лозко Ю. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.07.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Лозко Ю.П.,

суддів: Назарової М.В.,Кострицького В.В.,

за участю секретаря судового засідання Вінжановської К.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в порядку спрощеного провадження

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Суворовського районного суду міста Одеси, постановлену 23 листопада 2022 року

у цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 на дії Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Одеса) про скасування постанови про встановлення тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами,

встановив:

У жовтні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаною вище скаргою в якій просив поновити йому строк на звернення до суду з цією скаргою, скасувати постанову видану державним виконавцем Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного регіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси) від 17 січня 2022 року про встановлення йому тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами.

Скарга обґрунтована тим, що на примусовому виконанні Першого Малиновського ВДВС у м. Одесі Південного регіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса) знаходиться виконавче провадженні з примусового виконання виконавчого листа 523/16753/19, про стягнення на підставі наказу виданого 22 січня 2020 року Суворовським районним судом м. Одеси з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 аліментів у розмірі частини від всіх видів заробітку.

Постановою від 31 січня 2020 року № 61108437 відкрито виконавче провадження з примусового виконання цього судового наказу.

Постановою держаного виконавця Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одеси Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Малоги Д.А. від 17 січня 2022 року встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Про винесення вказаної вище постанови, заявник ОСОБА_1 дізнався лише 04 жовтня 2022 року, під час ознайомлення його адвоката з матеріалами виконавчого провадження.

Скаржник вважає, що вказана постанова порушує його право у вільному пересуванні та право на працю. Від виконання своїх батьківських обов`язків та фінансування дитини як добровільно так і офіційно заявник ніколи не відмовлявся, в період з 02 вересня 2021 року по 26 листопад 2021 року він працював офіційно у КП «Міський центр невідкладної медичної допомоги» ОМР, та з 14 липня 2020 року по 02 березень 2022 року за сумісництвом молодшим медичним братом спеціалізованої бригади з перевезення психічно-хворих Одеської станції екстреної медичної допомоги.

Також скаржник зазначає, що заборгованість по аліментам виникла не з його вини, а через безпідставне стягнення державним виконавцем аліментів з заробітної плати, отримуваної лише за одним місцем роботи.

Посилаючись на положення п.10 ст.71 Закону України Про виконавче провадження скаржник вказує, що на теперішній час він перебуває на обліку у центрі зайнятості, у нього є сім`я яка потребує фінансового забезпечення, а обмеження у праві керування ним транспортними засобами в подальшому може стати перешкодою в отриманні постійного доходу у майбутньому.

Ухвалою Суворовського районного суду міста Одеси від 23 листопада 2022 року поновлено ОСОБА_1 пропущений строк на звернення до суду зі скаргою на рішення державного виконавця та відмовлено у задоволенні вимог цієї скарги.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на обставини якими обґрунтовується скарга, зазначає про незгоду з висновками суду про відмову в задоволенні скарги, до яких вважає суд дійшов помилково, тому просить скасувати оскаржувану ухвалу як незаконну, ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити вимоги поданої ним скарги на дії Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби у м.Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса).

Учасники справи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, до судового засідання не з`явились, що відповідно до частини другої статті 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає скаргу такою, що не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення відповідає вказаним нормам, з огляду на таке.

Відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що оскільки ОСОБА_1 має заборгованість зі сплати аліментів, яка перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець, приймаючи постанову від 17 січня 2022 року про тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, діяв у межах своїх повноважень та відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» вжив передбачених цим законом дій для виконання рішення суду, а тому скарга задоволенню не підлягає.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з такого.

Відповідно до частини 1 статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до частини 1 статті 71 Закону України Про виконавче провадження виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним Кодексом України.

Згідно частини 3 статті 71 Закону України Про виконавче провадження визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

Частиною 4 статті 71 Закону України Про виконавче провадження на виконавця покладений обов`язок обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця, а також проводити індексацію розміру аліментів відповідно до частини першої цієї статті. Крім того, покладений обов`язок повідомляти про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі: 1) надходження виконавчого документа на виконання від стягувача; 2) подання заяви стягувачем або боржником; 3) надіслання постанови на підприємство, в установу, організацію, до фізичної особи - підприємця, фізичної особи, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію чи інші доходи; 4) надіслання виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; 5) закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до частини 9 статті 71 Закону України "Про виконавче провадження", в редакції чинній на час прийняття державним виконавцем оскарженого рішення (постанови), за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовані постанови: про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та оголощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Відповідно до пункту 4 вказаної інструкції виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця (додаток 15) та у випадках, передбачених частиною четвертою статті 71 Закону, повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника.

Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів.

Згідно пункту 6 вказаної Інструкції за наявності заборгованості зі сплати аліментів, яка утворилася з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання та сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці (у випадках, визначених абзацом шостим частини дев`ятої статті 71 Закону, - три місяці), державний виконавець виносить вмотивовані постанови, передбачені пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 Закону, які виготовляються за допомогою автоматизованої системи виконавчого провадження. Виготовлення таких постанов не в автоматизованій системі виконавчого провадження забороняється.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що на виконанні Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного Регіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) знаходиться виконавче провадження № 61108437 відкрите 31 січня 2020 року про примусове виконання виконавчого листа №523/16753/19 виданого Суворовським районним судом м. Одеси 22 січня 2020 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі всіх видів заробітку (доходів)платника аліментів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з дня звернення до суду, тобто з 29 жовтня 20219 року до досягнення дитиною повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Заборгованість ОСОБА_1 по сплаті аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 за період з 29 жовтня 2019 року по 01 листопада 2021 року становила 50 339,16 гривень.

У зв`язку з наявністю заборгованості зі сплати боржником аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державним виконавцем Малогою Д.А., відповідно до вимог частини 9 статті 71 Закону України Про виконавче провадження, у відповідності з пунктом 6 глави XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02 квітня 2012 року N 512/5, винесено вмотивовану постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами ВП №61108437 від 17 січня 2022 року, яку виготовлено за допомогою автоматизованої системи виконавчого провадження.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності у державного виконавця підстав для винесення постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду справи.

Визначений державним виконавцем розмір заборгованості по аліментам у встановленому законом порядку ОСОБА_1 не оспорений.

Враховуючи, що заявник був обізнаний про свій обов`язок сплачувати аліменти на утримання малолітньої дитини, посилання на відсутність скарг та заяв від стягувача не є підставою для не застосування до нього заходів впливу, передбачених частиною 9 статті 71 Закону України Про виконавче провадження.

Згідно з частиною третьою статті 12, частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Оскільки заявником не доведено у встановленому законом порядку відсутність у нього станом на 17 січня 2022 року заборгованості по аліментам, або, що вказана заборгованість була меншою ніж сума відповідних платежів за чотири місяці, а також, що державним виконавцем були допущені такі порушення вимог законодавства, які б унеможливлювали застосування до боржника заходів впливу, передбачених частиною 9 статті 71 Закону України Про виконавче провадження, у тому числі і обмеження у праві керування транспортними засобами, суд першої інстанції дійшов вірного і обґрунтованого висновку про відсутність передбачених законом підстав для задоволення скарги ОСОБА_1 на вказане вище рішення державного виконавця.

Посилання скаржника на положення положення п.10 ст.71 Закону України Про виконавче провадження, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки ці положення стосуються обставин коли тимчасове обмеження боржника у праві керувати транспортними засобами позбавляє боржника основного законного джерела засобів для існування, яке існує на день застосування відповідних обмежень, а не такого, яке потенційно можливо буде здобуте боржником у майбутньому.

Інші доводи апеляційної скарги за своєю суттю є обґрунтуваннями вимог скарги, і зводяться до незгоди з висновками суду з висновками суду стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки суду, без посилення на обставини, які не були враховані під час вирішення цієї справи.

Доказів які б спростували правильні висновки суду скаржником не надано.

Порушень судом норм процесуального права колегією суддів не встановлено.

Отже доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, й міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (SeryavinandOthers v. Ukraine) від 10.02.2010 року, заява №4909/04).

За таких обставин колегія суддів вважає, що відсутні підстави для скасування оскаржуваної ухвали суду, з мотивів наведених у скарзі.

У відповідності ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу потрібно залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду без змін, оскільки доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375 ЦПК України

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Суворовського районного суду міста Одеси, постановлену 23 листопада 2022 року залишити без змін.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту.

Повний текст постанови буде складено 31 липня 2023 року.

Головуючий Ю.П. Лозко

Судді: В.В. Кострицький

М.В. Назарова