Справа № 445/1692/23
Провадження № 2/445/545/23
УХВАЛА
про залишення позовної заяви без руху
04 серпня 2023 року суддя Золочівського районного суду Львівської області Сивак В. М.,
перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ТзОВ "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс", третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - приватний виконавець виконавчого округу Львівської області про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-
ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ТзОВ "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та повернення сум, стягнутих за виконавчим написом.
Судом встановлено, що вказану позовну заяву подано без додержання вимог, передбачених ст.177 ЦПК України.
Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України. до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Якщо позовна заява подається особою, звільненою від сплати судового збору відповідно до закону, у ній зазначаються підстави звільнення позивача від сплати судового збору (ч. 4 ст. 175 ЦПК України).
Позивач в своїй позовній заяві, як на підставу звільнення від сплати судового збору посилається на ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів».
Разом з тим, вказані твердження суперечать чинному законодавству.
Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів та надає визначення поняттю «послуга», закріпленому пунктом 17 статті першої, як діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб.
Відповідно до п. 22 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.
Відповідно до висновку Верховного Суду в справі № 643/2870/18 від 26.02.2020 року, позов про визнання виконавчого напису про стягнення заборгованості за кредитним договором таким, що не підлягає виконанню, стосується кредитних правовідносин. У випадку пред`явлення такого позову споживачем фінансових послуг підлягає застосуванню положення частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів».
Як встановлено в ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування», споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.
Зі змісту положень Закону України «Про захист прав споживачів» слідує, що для того, щоб особа була звільнена від сплати судового збору, недостатньо зазначити, що це є позов про захист прав споживачів, оскільки такий позов повинен містити предмет та обставини, які вказують на порушення прав позивача як споживача послуг. Тобто, предмет та підстави позову повинні вказувати на те, що такий позов пов`язаний з порушенням права споживача, з зазначенням такого права та способу захисту відповідно до положень, передбачених Законом України «Про захист прав споживачів» .
Відповідно до правової позиції Верховного Суду від 19.10.2022 у справі № 743/1481/21, позов про визнання виконавчого напису про стягнення заборгованості за кредитним договором таким, що не підлягає виконанню, стосується кредитних правовідносин. У випадку пред`явлення такого позову споживачем фінансових послуг підлягає застосуванню положення ч.3 ст. 22 Закону України "Про захист прав споживачів".
Таким чином, позивач, вважаючи себе споживачем, при зверненні до суду у відповідності до вимог ст. 175 ЦПК України, зобов`язаний викласти зміст позовних вимог та обставини, якими він обґрунтовує вказані позовні вимоги у відповідності до норм Закону України «Про захист прав споживачів», зазначивши про те, яке право споживача порушено у відповідності до приписів даного Закону.
Однак жодних доказів того, що предметом спору є вимоги про визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису, яким стягнуто заборгованість за кредитним договором, та вказаний спір виник з правовідносин, пов`язаних зі споживчим кредитуванням, позивачем у позові не зазначено та до позову не приєднано. Позивач не зазначає на які саме потреби було надано кредит, чи здійснювалось кредитування з метою задоволення боржником особистих економічних та побутових потреб, в чому полягає порушення прав позивача як споживача.
Більше того, із доданої позивачем копії кредитного договору №829799407 від 02.06.2019 року, вбачається, що предметом договору є надання кредитодавцем позичальникові кредиту без конкретної споживчої мети, на суму 6000,00 грн.
Враховуючи викладене, посилання позивача на положення Закону України «Про захист прав споживачів» є безпідставним.
Вказане вище узгоджується з правовими висновками, визначеними у постанові Верховного Суду від 12.08.2020 у справі № 638/6060/18.
Оскільки у позовній заяві позивачем не зазначено яким чином порушуються її права, як споживача, то на дані правовідносини не поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів», а отже пільг, передбачених ч. 3 ст. 22 вказаного Закону, позивач не має.
З позовної заяви вбачається, що позивачем заявлено вимогу немайнового та майнового характеру.
За змістом ч.3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.
Відтак, виходячи з положень ст.ст. 4, 6 Закону України «Про судовий збір» позивачу необхідно сплатити судовий збір в розмірі за кожну вимогу по 1073,60 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
Суд вважає за необхідне встановити позивачу десятиденний строк від дня отримання копії цієї ухвали для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання до суду оригіналу квитанції про сплату судового збору або документів, що підтверджують підстави звільнення його від сплати судового збору відповідно до закону.
Керуючись ст.ст.84, 177, 185, 260, 261 ЦПК України, суд,
п о с т а н о в и в:
позовну заяву ОСОБА_1 до ТзОВ "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс", третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - приватний виконавець виконавчого округу Львівської області про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - залишити без руху.
Встановити позивачу десятиденний з дня отримання копії ухвали строк для усунення зазначеного недоліку.
Роз`яснити позивачу, що у випадку неусунення недоліків позовної заяви в строк встановлений судом, позовна заява буде визнана неподаною та повернута позивачу.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя В. М.Сивак