Справа № 135/415/23
Провадження № 2/135/171/23
РІШЕННЯ

іменем України

01.08.2023 року м. Ладижин

Ладижинський міський суд Вінницької області у складі: головуючий суддя Нікандрова С.О., секретар судових засідань Таран Ю.С., за участю позивача ОСОБА_1 , представника позивача адвоката Бодачевського Р.В., відповідача ОСОБА_2 , представника відповідача адвоката Анісімової А.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення моральної та матеріальної шкоди завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

І. Стислий виклад позиції позивача та відповідача.

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з цим позовом, в якому вказала, що 04.02.2023 року близько 16-30 годин в приміщенні кімнати АДРЕСА_1 , між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 виник конфлікт, в ході якого ОСОБА_2 , підійшовши до ОСОБА_1 , яка в той час сиділа на ліжку в приміщенні кімнати №4, та реалізуючи свій кримінально-протиправний намір, спрямований на умисне спричинення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи небезпеку своїх дій для життя і здоров`я потерпілої, та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, кулаком руки нанесла чотири удари в область обличчя ОСОБА_1 , внаслідок чого остання отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми у вигляді струсу головного мозку, синців в ділянці орбіт обох очей і правій завушній ділянці, широкої полосоподібної садни лоба справа, які згідно висновку судового медичного експерта №25 від 22.02.2023 відносяться до категорій легких тілесних ушкоджень, що спричинила короткочасний розлад здоров`я.

Вироком Ладижинського міського суду Вінницької області від 06.03.2023 року у справі №135/248/23 ОСОБА_2 визнано винуватою у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, та призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі восьмидесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян в сумі 1360 грн. Цивільний позов у кримінальному провадженні потерпілої ОСОБА_3 не заявлявся.

В результаті спричинених тілесних ушкоджень позивач в період з 04.02.2023 по 15.02.2023 року перебувала на лікуванні та понесла витрати на лікування в КП «Ладижинська міська лікарня» в сумі 12 029,26 грн.

Крім того, неправомірними діями відповідача позивачу також заподіяна моральна шкода. Після побиття, прийшовши до тями, позивач відчувала надзвичайний фізичний біль, отриманий від нападу, а також страх за власне життя. Тривале лікування, період реабілітації та інші заходи невідкладної допомоги позначили негативні зміни у житті

позивача: щоденні думки та спогади про наслідки тієї психотравмуючої події продовжують її турбувати. У позивача виник страх можливого повторення ситуації, насторога, стривоженість, емоційні та тілесні реакції при згадуванні, переживання психологічного дискомфорту, знижений та нестійкий настрій, нервозність, дратівливість, реакції замикання та почуття приниженої гідності. Наслідки перенесених травм призвели до появи стійкого безсоння та сильної депресії. З огляду на глибину душевних страждань внаслідок шкоди здоров`ю позивач оцінює в 50 000 грн.

На підставі викладеного, позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь в якості відшкодування майнової шкоди 12029,26 грн., моральну шкоду в розмірі 50 000 грн.

04 травня 2023 року від відповідача ОСОБА_2 до суду надійшов відзив на позов, в якому вона позов визнала частково, а саме майнову шкоду на суму 8603,24 грн. та моральну шкоду на суму 500 грн. Зазначила, що на підтвердження матеріальної шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням, позивачем надано виписка з історії хвороби №369, консультативний висновок від 29.03.2023 та фіскальні чеки на суму 12 029,26 грн., проте у фіскальних чеках, наданих в якості доказів, не відповідають призначенням лікарів придбання ліків на суму 3426,02 грн.

Також, відповідач не погоджується з розміром моральної шкоди. Враховуючи обставини, за яких позивачу були завдані тілесні ушкодження, а саме: 04.02.2023 року відповідач дізналася, що її чоловік ОСОБА_4 зраджує їй з позивачем ОСОБА_1 у готелі « ІНФОРМАЦІЯ_1 », спричинила позивачу тілесні ушкодження від розпачі і душевного болю, а тому відповідач зазнала набагато більших душевних страждань, ніж позивач. Відповідач вважає, що заявлені позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди в розмірі 50 000 грн. є безпідставними, не підтвердженими відповідними доказами, а тому не можуть підлягати задоволенню в такому розмірі. При визначенні розміру моральної шкоди, просить взяти до уваги: обставини, за яких була завдана моральна шкода; недоведеність моральної шкоди на суму 50 000 грн.; перебування на утриманні відповідача двох неповнолітніх дітей.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Бодачевський Р.В. позовні вимоги підтримали в повному обсязі, надали суду пояснення, що аналогічні викладеним у позовній заяві.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 та її представник адвокат Анісімова А.М. позовні вимоги визнали частково, з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву.

ІІ. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Ладижинського міського суду Вінницької області від 14 квітня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Цією ж ухвалою прийнято рішення про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін.

Копія ухвали разом з позовною заявою та додатками надіслані відповідачу ОСОБА_2 за адресою зареєстрованого місця проживання, та згідно з поштовим повідомленням отримані відповідачем 24.04.2023.

04.05.2023 року від відповідача ОСОБА_2 до суду надійшов відзив на позовну заяву з доказами відправки його копії позивачу (а.с.19-28).

17.05.2023 року від позивача ОСОБА_1 до суду надійшло клопотання про доручення доказів (а.с.30-37) та клопотання про призначення судово-психологічної експертизи (а.с.38-39).

12.06.2023 року від відповідача ОСОБА_2 надійшла заява про встановлення додаткового строку для подання доказів (а.с.40-41) з клопотанням про доручення доказів (а.с.42-44).

Ухвалою суду від 12 червня 2023 року відмовлено у задоволенні клопотання

позивача ОСОБА_1 про призначення судово-психологічної експертизи, залишено без розгляду клопотання позивача ОСОБА_1 про доручення доказів, відмовлено в задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_2 про встановлено додаткового строку для подання доказів, залишено без розгляду клопотання про долучення доказів.

ІІІ. Фактичні обставини встановлені судом.

Згідно вироку Ладижинського міського суду Вінницької області від 06 березня 2023 року, 04.02.2023 близько 16-30 год. в приміщенні кімнати АДРЕСА_1 , між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 виник конфлікт, в ході якого ОСОБА_2 , підійшовши до ОСОБА_1 , яка в той час сиділа на ліжку в приміщенні кімнати №4, та реалізуючи свій кримінально-протиправний намір, спрямований на умисне спричинення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи небезпеку своїх дій для життя і здоров`я потерпілої, та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, кулаком правої руки нанесла чотири удари в область обличчя ОСОБА_1 , внаслідок чого остання отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми у вигляді струсу головного мозку, синців в ділянці орбіт обох очей і правій завушній ділянці, широкої полосоподібної садни лоба справа, які згідно висновку судово-медичного експерта №25 від 22.02.2023 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Цим вироком суду відповідача ОСОБА_2 визнано винуватою у вчиненні кримінального праповопоруненя, передбаченого частиною другою статті 125 Кримінального кодексу України , та призначено покарання у виді штрафу в розмірі вісімдесят неоподаткованих мінімумів доходів громадян в сумі 1360 грн. Вирок набрав законної сили.

Цивільний позов у кримінальному провадженні потерпілою ОСОБА_1 не заявлявся.

Згідно Виписки з історії хвороби №369, ОСОБА_1 перебувала на стаціонарному лікуванні в терапевтичному відділенні КП «Ладижинська міська лікарня» в період з 04.02.2023 року по 15.02.2023 року, з діагнозом: ЗЧМТ, струс головного мозку, ангіопатія судин сітківки обох очей, синдром сухого ока, розтяг зв`язок шийного відділу хребта, множинні подряпини обличчя, остеохондроз ШВХ з нестабільністю в С4-С5 сегменті. Виписана з відділення з покращенням. Рекомендовано продовжити амбулаторне лікування, нагляд сімейного лікаря, нагляд невролога поліклініки, уникати фізичних навантажень, ЛФК, розширювати руховий режим.

Відповідно до консультативного висновку Ладижинського міського центру первинної медико-санітарної допомоги від 29.03.2023 року ОСОБА_1 встановлений діагноз: ЗЧМТ, струс головного мозку (04.02.2023), стійкий цефалгічний астено-невротичний синдром, розтяг зв`язок шийного відділу хребта, остеохондроз ШВХ з нестабільністю в С4-С5 сегменті.

Згідно з копіями чеків, за період з 06 лютого 2023 року по 15 лютого 2023 року, позивачем для придбання лікарських засобів було сплачено 12029,26 грн.

ІV. Оцінка Суду.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з частиною шостою статті 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає

справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до частини сьомої статті 128 КПК України, особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

При ухваленні вироку від 06.03.2023 року судом встановлено, що ОСОБА_2 04.02.2023 близько 16-30 год. в приміщенні кімнати № НОМЕР_1 готелю «Лісовий» у м. Ладижин Гайсинського району Вінницької області, умисно кулаком правої руки нанесла чотири удари в область обличчя ОСОБА_1 , внаслідок чого остання отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми у вигляді струсу головного мозку, синців в ділянці орбіт обох очей і правій завушній ділянці, широкої полосоподібної садни лоба справа, які згідно висновку судово-медичного експерта №25 від 22.02.2023 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. ОСОБА_2 визнано винуватою у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною другою статті 125 Кримінального кодексу України і призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі вісімдесят неоподаткованих мінімумів доходів громадян в сумі 1360 грн.

Таким чином, вищевказаним вироком суду встановлено причинно-наслідковий зв`язок між діями відповідача ОСОБА_2 та отриманими тілесними ушкодженнями позивача ОСОБА_1 у вигляді закритої черепно-мозкової травми у вигляді струсу головного мозку, синців в ділянці орбіт обох очей і правій завушній ділянці, широкої полосоподібної садни лоба справа, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Згідно з частиною першою статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до пункту 2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року №6 судам роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

На підтвердження матеріальної шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням, позивачем ОСОБА_1 надано виписка з історії хвороби №369, консультативний висновок від 29.03.2023 та фіскальні чеки за період з 06.02.2023 по 15.02.2023 року на загальну суму 12 029,26 грн.

Відповідач ОСОБА_2 у відзиві на позов визнала, що внаслідок її неправомірних дій, позивачу завдано матеріальних збитків на суму 8 603,24 грн. (за придбання ліків). Відповідно до частини першої статті 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Оцінюючи зазначені докази, суд приходить до висновку, що придбання лікарських засобів за фіскальними чеками №02208671 від 06.02.2023 (амбрія 1260 грн., антибіотиків 496 грн., спирту 84,80 грн., антисептиків 33,00 грн.), №0208764 від 06.02.2023 (амбрія 630 грн., РЕО 58,80 грн.), №3881 від 07.02.2023 (анатават кідс 292,47 грн.), №0209355 від 10.02.2023 (денігма 137 грн., мемостім 94 грн.), №30875 від 15.02.2023 (азитроміцин 75,25 грн., стрепсилс льодяники 129 грн., віатон

льодяники 26 грн., аміцитрон лор 113 грн.), на загальну суму 3426,02 грн., не відповідають призначенням лікаря, зазначеним у виписці з історії хвороби №369 та консультативному висновку від 29.03.2023.

Отже, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення матеріальної шкоди в сумі 8 603,24 грн., яка доведена позивачем та визнається відповідачем.

Відповідно до статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

Згідно з положеннями ч.1 ст.1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Згідно з положеннями статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (у тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. У випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи.

Зазначені висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 грудня 2020 року у справі №752/17832/14-ц.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Вказані висновки викладено у постанові Верховного Суду від 10 серпня 2022 року у справі №635/6868/16-ц.

При розгляді справи суд з`ясовує: наявність самої моральної шкоди та її вплив на життя позивача; факт вчинення протиправних дій відповідачем та його вину; зв`язок між дією (бездіяльністю) відповідача та моральною шкодою, яку поніс позивач; обґрунтованість суми компенсації моральної шкоди.

Тобто, відшкодування моральної шкоди передбачають необхідність встановлення певних обставин, а саме протиправних дій чи бездіяльності заподіювача шкоди та зв`язок цих протиправних дій чи бездіяльності заподіювача шкоди із самою шкодою, майновою чи моральною.

Вказані висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 травня 2022 року у справі №761/28949/17.

Суд враховує практику Європейського Суду з прав людини з питання відшкодування моральної шкоди, відповідно якої оцінка такої шкоди, за своїм характером, є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, №68490/01, §62, ЄСПЛ, від 12 липня 2007 року). Цілком адекватними і самодостатніми критеріями визначення розміру належної потерпілому компенсації є морально-правові імперативи справедливості, розумності та добросовісності. При цьому судова практика має забезпечувати правову визначеність у питанні щодо компенсацій за вчинення аналогічних правопорушень.

З цього погляду можливість людини реалізувати своє природне право на одержання компенсації за страждання і переживання, спричинені посяганням на належні їй особисті немайнові блага, слід розцінювати як один з виявів верховенства права. Водночас усвідомлення взаємозв`язку відшкодування моральної шкоди з правом на доступ до ефективного засобу юридичного захисту вочевидь має спиратися на загальне переконання у спроможності юрисдикційного органу сформувати обґрунтоване уявлення щодо наявності та специфіки втілення моральної шкоди, що зазвичай виникає за подібних життєвих обставин.

У переважній більшості випадків ЄСПЛ: наголошує на розумно очікуваних, передбачуваних або звичайних за подібних обставин негативних наслідках, що мали б

виникнути у немайновій сфері потерпілої особи; виходить з розумного врахування суті порушеного права, особливостей вчинення конкретного правопорушення та характерного для останнього негативного впливу на стан потерпілого.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, деякі форми нематеріальної шкоди, включаючи моральні страждання, за самою їхньою природою не завжди можна підтвердити конкретними доказами (рішення у справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі проти Сполученого Королівства» (Abdulaziz, Cabalesand, Balkandaliv the United Kingdom) від 28 травня 1985 року, серія А, №94, п.96), але це не заважає суду присуджувати грошову компенсацію, якщо у нього є розумні підстави вважати, що заявник зазнав моральної травми, яка потребує такого відшкодування.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує характер та обсяг фізичних і душевних страждань, яких зазнала позивач ОСОБА_1 у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї, перенесений нею фізичний біль від завданих тілесних ушкоджень; ступінь тяжкості завданих тілесних ушкоджень, які є легкими тілесними ушкодженнями, що спричинили короткочасний розлад здоров`я; моральні страждання, зумовлені тривалістю проходження лікування; тяжкість і тривалість вимушених змін у житті, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, зокрема, внаслідок пережитого емоційного стресу у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї, позивач продовжує відчувати негативні наслідки у виді переживань, страху, зміни настрою, нервозність тощо, а тому, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди частково та стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 10 000 грн. одноразово.

V. Розподіл судових витрат.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з частиною шостою статті 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки позивач ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору при подачі даного позову, витрати по сплаті судового збору слід стягнути з відповідача на користь держави пропорційно до задоволених позовних вимог в сумі 322,08 грн.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 77, 78, 82, 141, 247, 263, 264, 265, 279 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення моральної та матеріальної шкоди завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована на адресою: АДРЕСА_3 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_4 ) в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 8603 (вісім тисяч шістсот три) гривні 02 копійки, в рахунок відшкодування моральної шкоди 10 000 (десять тисяч) гривень, а всього стягнути 18 603 (вісімнадцять тисяч шістсот три) гривні 02 копійки.

В іншій частині позову ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) в дохід держави судовий збір в сумі 322 (триста двадцять дві) гривні 08 копійок, решту компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складений 04.08.2023 року.

Суддя Ладижинського міського суду

Вінницької області С.О.Нікандрова