Провадження №2-др/718/10/23
У Х В А Л А

про залишення заяви без розгляду

09.08.2023 року м. Кіцмань Чернівецька область

Суддя Кіцманського районного суду Чернівецької області Скорейко В.В., розглянувши заяву представника позивачки адвокатки Бацей Т.М. про поновлення пропущеного строку на подання доказів понесених судових витрат та ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання дитини,-

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 20.07.2023 задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання дитини.

08.08.2023 року представник позивачки адвокатка Бацей Т.М. звернулася до суду із заявою, в якій просить поновити строк на подання доказів у частині витрат на правову (правничу) допомогу, прийняти додаткове рішення про розподіл судових витрат на підставі поданих доказів, стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені у справі судові витрати на оплату правничої допомоги на суму 4 500 грн. Підставами поважності пропуску строку на подання доказів вказує перебування адвокатки Бацей Т.М. у період з 17.07.2023 по 02.08.203 у щорічній відпустці за основним місцем роботи в АТ «ПриватБанк». На підтвердження вказаних обставин додано копію наказу від 06.07.2023.

Дослідивши заяву, матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, серед іншого, витрати на професійну правничу допомогу (ч. 2 ст. 133 ЦПК України).

За приписами ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат визначається: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2 ст. 137 ЦПК України).

Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

За положеннями ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати.

У позовній заяві представником позивачки, на виконання вимог ст. 134 ЦПК України, наведено попереднє визначення судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 грн. При цьому до закінчення судових дебатів у справі ні позивач, ні її представник не подали суду докази щодо розміру витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, також в поданому 17.07.2023 клопотанні про проведення судового засідання без участі сторони позивача (а.с. 70) не було зроблено заяви, що вказані докази будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, при цьому у позовній заяві міститься вимога про здійснення розподілу судових витрат.

Судом враховано, що рішення у справі ухвалено 20.07.2023, а відтак, саме з цього дня відліковується п`ятиденний строк, передбачений ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

Однак, представником позивача докази на підтвердження понесених судових витрат були подані після спливу визначеного ч. 8 ст. 141 ЦПК України строку та попередньо не було зроблено заяви про їх подання, а лише позовній заяві міститься вимога про розподіл судових витрат.

Згідно ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Згідно з ч. 4 ст. 127 ЦПК України одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк.

При цьому слід враховувати, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для вчинення відповідних процесуальних дій.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення процесуальних строків слід враховувати: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак, у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних, об`єктивних, непереборних, не залежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.

Враховуючи вищевикладене, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали чи ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.

Як на підставу поважності причин пропуску вказаного процесуального строку представник позивачки посилається на те, що не змогла подати відповідну заяву у встановлений строк, у зв`язку із тим, що у період з 17.07.2023 по 02.08.203 перебувала у щорічній відпустці як провідний юрисконсультант за основним місцем роботи в АТ «ПриватБанк». Доказом перебування у відпустці є наказ «ПиватБанку» від 06.17.2023.

З матеріалів справи слідує, що, відповідно до свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю Бацей Т.М. має право на зайняття адвокатською діяльністю.

Враховуючи положення ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту.

При цьому в заяві про ухвалення додаткового рішення не вказано чи перебуває ОСОБА_3 у відпустці як адвокат і відповідно не надано належних доказів. Окрім того, справа за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання дитини, в якій адвокатка Бацей Т.М. просить ухвалити додаткове рішення, не стосується діяльності АТ «Приватбанк».

При цьому суд зауважує, що сама позивачка ОСОБА_1 не була позбавлена можливості подати до суду у передбачений законом строк докази на підтвердження понесених нею витрат на професійну правничу допомогу, враховуючи, що вона як отримувач послуг також мала примірники договору про надання правової (правничої) допомоги від 14.03.2023, квитанції до прибуткового касового ордера №б/н від 14.03.2023,02.08.2023. Копія ордеру та свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю місяться в матеріалах справи.

Згідно з висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 29 червня 2022 року у справі № 161/5317/18 (провадження № 61-3454св22), неподання чи незаявлення стороною до закінчення судових дебатів у справі про необхідність розподілу судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, тобто крім судового збору, є підставою для відмови у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення щодо таких судових витрат. Неподання стороною доказів на підтвердження розміру витрат, пов`язаних із розглядом справи, до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву, має своїм процесуальним наслідком залишення такої заяви без розгляду.

Отже суд вважає, що наведені причини неможливо вважати поважними та такими, що об`єктивно перешкоджали представнику позивача вчасно звернутися до суду з відповідною заявою, та надати докази на підтвердження витрат на правничу допомогу.

Враховуючи наведене та те, що стороною позивача до закінчення судових дебатів у справі було заявлено про необхідність розподілу судових витрат, суд доходить до висновку, що зазначені представником позивача причини пропуску процесуального строку, встановленого законом, не є поважними, підстави для його поновлення судом не встановлені, і заява про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат підлягає залишенню без розгляду.

Керуючись статтями 3, 12, 13, 81, 126, 127, 141, 354 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви представника позивачки адвокатки Бацей Т.М про поновлення пропущеного строку на подання доказів понесених судових витрат - відмовити.

Заяву представника позивачки адвокатки Бацей Т.М про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання дитини - залишити без розгляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення в Чернівецького апеляційний суд.

Суддя Василь Скорейко