Справа № 450/4728/21 Головуючий у 1 інстанції: Добош Н.Б.
Провадження № 22-ц/811/461/23 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2023 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ в складі:

головуючої: Н.П. Крайник

суддів: Я.А. Левика, М.М. Шандри

при секретарі: Х.Б. Назар

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Давидівської сільської ради Львівського району Львівської області на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 26 вересня 2022 року у справі за позовом Давидівської сільської ради Львівського району Львівської області до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, третя особа ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування наказу № 1965-УБД від 29.10.2020 року «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою», визнання незаконним та скасування наказу № 2995-УБД від 02.12.2020 року «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність без зміни цільового призначення», -

в с т а н о в и в:

04 листопада 2021 року Давидівська сільська рада Львівського району Львівської області звернулася з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, третя особа ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування наказу № 1965-УБД від 29.10.2020 року «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою»; визнання незаконним та скасування наказу № 2995-УБД від 02.12.2020 року «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність без зміни цільового призначення».

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що наказом №69-ОТГ від 24.12.2020р. Держгеокадасту «Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність» у комунальну власність Давидівської сільської ради передано згідно з актом приймання-передачі земельні ділянки сільськогосподарського призначення загальною площею 538,8345 га, у тому числі земельну ділянку з кадастровим № :21:000:0246 та 26.02.2021 року за Давидівською сільською радою об`єднаної територіальної громади Пустомитівського району зареєстровано право власності на зазначену земельну ділянку, як об`єкт нерухомого майна, за № 246158130. Розпорядженням КМУ №60-р від 31.01.2018 року «Питання передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності в комунальну власність об`єднаних територіальних громад» державну службу з питань геодезії, картографії та кадастру зобов`язано, починаючи з 01.02.2018 року і до передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення у комунальну власність, забезпечити здійснення розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності виключно шляхом проведення аукціонів, або у власність - за погодженням з об`єднаними територіальними громадами - шляхом прийняття відповідною радою рішення відповідно до ст.26 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні». Оскільки Давидівська сільська рада не надавала будь-яких погоджень щодо передачі земельної ділянки з кадастровим номером № :21:000:0246 у власність ОСОБА_1 та з цього приводу Давидівською сільською радою рішення не приймались, вважає, що оскаржуваними наказами Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, порушуються права Давидівської сільської ради як власника земельної ділянки.

Крім того, Головним управлінням Держгеокадастру у Львівській області прийнято наказ №13-15111/16-20-ПГ від 18.12.2020 року «Про визнання такими, що втратили чинність накази Головного управління Держгеокадастру у Львівській області», зокрема оскаржувані накази. На підставі наведеного просила позов задоволити.

Оскаржуваним рішенням у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржила Давидівська сільська рада Львівського району Львівської області.

Вважає, що рішення суду не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи.

Вказує, що предметом даного позову є визнання незаконним та скасування наказів ГУ Держгеокадастру у Львівській області з підстав недотримання процедури їх прийняття, а саме, передачі земельної ділянки у власність ОСОБА_1 без отримання згоди Давидівської сільської ради, а також недотримання встановленої законом процедури безоплатної приватизації земельної ділянки ОСОБА_1 .

Крім того зазначає, що відповідно до постанови КМУ «Деякі заходи щодо прискорення реформ у сфері земельних відносин» від 16 листопада 2020 року №1113 Державну службу з питань геодезії, картографії та кадастру зобов`язано забезпечити передачу з 17 листопада 2020 року земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у комунальну власність відповідно до ст.117 Земельного кодексу України,що у свою чергу створює заборону ГУ Держгеокадастру у Львівській області на передачу земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у приватну власність. Також, у січні 2017 року Давидівською сільською радою на адресу Головного управління Держгеокадастру у Львівській області скеровувався лист з проханням без погодження Давидівської сільської ради не проводити відчуження, розподілу чи будь-якої іншої землевпорядної документації на земельні ділянки за межами населених пунктів сіл, які підпорядковуються Давидівській сільській раді. На зазначене суд першої інстанції уваги не звернув, що призвело до ухвалення судом незаконного рішення.

Просить рішення суду скасувати та постановити нове, яким позов задоволити повністю.

У засіданні суду апеляційної інстанції представник Давидівської сільської ради Львівського району Львівської області - Феданяк Р.В. скаргу підтримав з підстав, наведених у ній, просив скаргу задоволити.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, хоча були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, тому суд вважає за можливе проводити розгляд справи у їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника Давидівської сільської ради Львівського району Львівської області, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково з наступних мотивів.

Статтями 15, 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права або інтересу.

Статтею 14 Конституції України передбачено, що право власності на землю гарантується, це право набувається і реалізується громадянами виключно відповідно до закону.

Відповідно до ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається у порядку, передбаченому законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Правовідносини у сфері набуття права власності на землю, врегульовані положенням Земельного Кодексу України № 2768-Ш від 25.10.2001, у тому числі тими, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин, а саме до внесення змін на підставі Закону України від 28.04.2021 за № 1423-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин», який набув чинності 27.05.2021 року.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 116 Земельного Кодексу України громадяни та юридичні особи набувають право власності та право користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених ним Кодексом, або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Порядок безоплатної передачі земельних ділянок із земель державної або комунальної власності у власність врегульовано ст. 118 Земельного Кодексу України.

Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом встановлено, 23.08.2020 року ОСОБА_1 звернувся до Начальника ГУ Держгеокадастру у Львівській області із клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, долучивши до такого: викопіювання з кадастрової карти, копію паспорта, копію довідки про присвоєння РНОКПП, копію посвідчення учасника бойових дій.

29.10.2020 року Головне управління Держгеокадастру у Львівській області видало Наказ «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою» №1965-УБД, яким надало ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої на території Звенигородської сільської ради Пустомитівського району орієнтовний розмір земельної ділянки 2,00 га із цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства.

Після розробки документації із землеустрою 10.11.2020 року ОСОБА_1 звернувся із клопотанням до Начальника ГУ Держгеокадастру у Львівській області з проханням затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передати у власність земельну ділянку загальною площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером № :21:000:0246, долучивши оригінал документації із землеустрою та витяг з Державного земельного кадастру.

02.12.2020 року наказом ГУ Держгеокадастру у Львівській області за №2995-УБД затверджено проект землеустрою щодо відведення у власність ОСОБА_1 земельної ділянки площею 2,0 га, кадастровий № :21:000:0246, земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Звенигородської сільської ради Пустомитівського району, також визначено, що право власності на земельну ділянку кадастровий номер № № :21:000:0246 виникає з моменту державної реєстрації цього права та оформляється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

18.12.2020 року Головне Управління Держгеокадастру у Львівській області прийняло наказ № 13-15111/16-20-СТ про визнання такими, що втратили чинність наказів Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, в тому числі Наказу № 1965-УБД від 29.10.2020 року та Наказу № 2995-УБД від 02.12.2020 року.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 246158130 від 26.02.2021 року право власності на земельну ділянку кадастровий номер № :21:000:0246 зареєстровано 29.12.2020 року за Давидівської сільською радою об`єднаної територіальної громади Пустомитівського району Львівської області. Підстава для державної реєстрації: наказ ГУ Держгеокадастру у Львівській області про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність № 69-ОТГ від 24.12.2020 року, рішення органу місцевого самоврядування Давидівської сільської ради про надання згоди на отримання об`єктів нерухомого майна № 3-3/2020 від 28.12.2020 року; акт приймання-передачі б/н від 24.12.2020 року, п.55 додатку до акту приймання-передачі.

Як вбачається з рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №566691483 від 17.02.2021 року державний реєстратор розглянув заяву ОСОБА_1 від 11.02.2021 року про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку кадастровий номер № :21:000:0246 та встановив наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно; у відомостях Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та поданих документах наявні розбіжності щодо розпорядника земельної ділянки.

Відмовляючи у задоволенні позову Давидівської сільської ради Львівського району Львівської області, районний суд виходив з того, що ОСОБА_1 повністю дотримався встановленої Законом процедури безоплатної приватизації земельної ділянки та на законних підставах, відповідно до наказу ГУ Держгеокадастру у Львівській області № 2995-УБД від 02.12.2020 року отримав у власність земельну ділянку площею 2,0 га, кадастровий № :21:000:0246 із земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Звенигородської сільської ради Пустомитівського району. Щодо покликання представника позивача на порушення вимог Розпорядження КМУ №60-р від 31.01.2018 р. «Питання передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності в комунальну власність об`єднаних територіальних громад» щодо неотримання згоди позивача на надання у власність земельної ділянки, суд зазначив, що на момент прийняття оспорюваного наказу ГУ Держгеокадастру у Львівській області №2995-УБД від 02.12.2020 року Розпорядження КМУ № 60-р від 31.01.2018 року «Питання передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності в комунальну власність об`єднаних територіальних громад» втратило чинність, а саме, 17.11.2020 року на підставі Постанови КМУ № 1113 від 16.11.2020 року. Оскільки предметом даного спору є визнання незаконними та скасування наказів ГУ Держгеокадастру у Львівській області з підстав недотримання процедури їх прийняття, а саме, неотримання згоди Давидівської сільської ради на надання земельної ділянки у власність ОСОБА_1 , суд не надавав правової оцінки наказу від 18.12.2020 року ГУ Держгеокадастру у Львівській області № 13-15111/16-20-СТ про визнання такими, що втратили чинність оспорюваних наказів Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, оскільки такий стосується правовідносин, які виникли після його прийняття, тобто після 18.12.2020 року, та не змінює чинність оспорюваних наказів до його прийняття.

Однак, з такими висновками суду колегія суддів не може погодитися, виходячи з наступного.

Матеріалами справи безспірно встановлено, що станом на час розгляду справи судом, власником спірної земельної ділянки є Давидівська сільська рада Львівського району Львівської області, та таке її право ОСОБА_1 не оспорюється, як і не оспорюється ним наказ № 13-15111/16-20-СТ ГУ Держгеокадастру у Львівській області від 18.12.2020 року, яким визнано такими, що втратили чинність ряд наказів Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, в тому числі Наказ № 1965-УБД від 29.10.2020 року, яким затверджено проект землеустрою щодо відведення у власність ОСОБА_1 земельної ділянки площею 2,0 га, кадастровий № :21:000:0246 та наказ № 2995-УБД від 02.12.2020 року про затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність ОСОБА_1 земельної ділянки площею 2,0 га, кадастровий № :21:000:0246.

Тобто, самим органом, який передав у власність ОСОБА_1 спірну земельну ділянку, а саме Головним управлінням Держгеокадастру у Львівській області, скасовано підставу (наказ) передачі такої у власність ОСОБА_1 . Доказів того, що між Головним управлінням Держгеокадастру у Львівській області та ОСОБА_1 підписувався Акт приймання-передачі земельної ділянки площею 2,0 га, кадастровий № :21:000:0246, матеріали справи не містять.

За зазначених вище обставин, аналізуючи зібрані у справі докази, колегія суддів приходить до висновку, що районний суд зробив передчасний висновок про відмову у задоволенні позовних вимог Давидівської сільської ради Львівського району Львівської області.

Крім того, відповідно до положень ст. 175 ЦПК визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц).

Відповідач - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами та яка, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами.

Незалучення до участі у справі особи як співвідповідача за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті є підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного суду від 20 січня 2021 року у справі № 203/2/19 (провадження № 61-6983св20).

Давидівська сільська рада Львівського району Львівської області, скориставшись своїм правом позивача, визначила відповідачем у даній справі Головне управління Держгеокадастру у Львівській області, а третьою особою ОСОБА_1 .

Відповідно до положень ч.5 ст.12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом, роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового розгляду їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій.

Відповідно до ст.51 ЦПК України за клопотанням позивача суд має право залучити до участі в справі співвідповідача.

Оспорюючи передачу ОСОБА_1 у власність спірної земельної ділянки, Давидівська сільська рада Львівського району Львівської області не залучила до участі у справі в якості відповідача ОСОБА_1 , в той час як він претендує на спірну земельну ділянку, яку позивач вважає своєю власністю, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову, а суд не роз`яснив позивачу таке його право.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Також, відповідно до практики ЄСПЛ, зокрема у справі «Гарсіа Руіз проти Іспанії (Garcia Ruiz v. Spain) від 21.01.1999 року (заява 30544/96), п. 26: «…при відхиленні скарги апеляційний суд може в принципі просто схвалити обґрунтування рішення суду нижчого суду…».

З наведених мотивів, рішення суду слід скасувати та ухвалити у справі нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, п.п. 1-4 ч. 1 ст. 376, ст. 381, ст. 382, ст. 383, ст. 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Давидівської сільської ради Львівського району Львівської області задоволити частково.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 26 вересня 2022 року скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позову Давидівської сільської ради Львівського району Львівської області до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, третя особа ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування наказу № 1965-УБД від 29.10.2020 року «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою», визнання незаконним та скасування наказу № 2995-УБД від 02.12.2020 року «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність без зміни цільового призначення» - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 07 серпня 2023 року.

Головуючий: Н.П. Крайник

Судді: Я.А. Левик

М.М. Шандра