Ухвала

Іменем України

28 липня 2023 року

м. Київ

справа № 2-3404/08

провадження № 61-11216ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Краснощокова Є. В., розглянув касаційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Матвійчук Наталії Євгеніївни на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 24 липня 2023 року у складі колегії суддів: Кішкіної І. В., Агєєва О. В., Корчистої О. І., за заявою приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Матвійчук Наталії Євгеніївни про видачу дубліката виконавчого документа у справі за позовом акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2023 року приватний виконавець виконавчого округу Донецької області Матвійчук Н. Є. звернулась з заявою про видачу дубліката виконавчого документа.

Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 01 травня 2023 року заяву приватного виконавця Матвійчук Н. Є. про видачу дубліката виконавчого документа повернуто.

Не погоджуючись із ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 01 травня 2023 року приватний виконавець Матвійчук Н. Є. подала апеляційну скаргу.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 16 червня 2023 року відмовлено приватному виконавцю виконавчого округу Донецької області Матвійчук Н. Є. в задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового за подання апеляційної скарги. Апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Матвійчук Н. Є. на ухвалу Селидівського міськрайонного суду Донецької області від 01 травня 2023 року про повернення заяви залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. Роз`яснено, що у разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали апеляційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявнику.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що:

за подання апеляційної скарги приватним виконавцем виконавчого округу Донецької області Матвійчук Н. Є. судовий збір не сплачено. При відмові у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового апеляційний суд виходив з того, що у даній справі скаржник діє як приватний виконавець виконавчого округу Донецької області. В свою чергу, чинним законодавством України не передбачено звільнення від сплати судового збору ані приватних, ані державних виконавців. За таких обставин, підстави для звільнення приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Матвійчук Н. Є. від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції відсутні, а тому в задоволенні клопотання щодо звільнення від сплати судового збору слід відмовити;

при визначенні розміру судового збору, який підлягає сплаті за подання апеляційної скарги, апеляційний суд виходив з того, що згідно підпункту 9 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір за подачу апеляційної скарги на ухвалу суду оплачується фізичною особою виходячи з 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлений законом та застосував коефіцієнт, передбачений частиною третьою статті 4 Закону України «Про судовий збір».

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 10 липня 2023 року продовжено строк виконання ухвали Дніпровського апеляційного суду від 16 червня 2023 року. Роз`яснено, що в разі неусунення недоліків апеляційної скарги апеляційна скарга може бути визнана неподаною і повернута.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що:

на виконання ухвали Дніпровського апеляційного суду від 16 червня 2023 року від приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Матвійчук Н. Є. на адресу Дніпровського апеляційного суду надійшли клопотання, в яких вона просить відкрити апеляційне провадження у справі, посилається на ухвалу Верховного Суду від 10 квітня 2023 року у справі № 235/7151/20 та вказує, що вона не повинна оплачувати за скаргу судовий збір, оскільки оскаржене судове рішення у цій справі стосується питання оплати судового збору, що не пов`язано з позовними вимогами і не стосується суті спору;

апеляційний суд вказав, що приватний виконавець у цій справі оскаржує ухвалу щодо повернення заяви, а не судове рішення щодо визначення розміру, відшкодування чи розподілу судових витрат. Підпунктом 9 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» визначено розмір ставки судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу суду, заяви про приєднання до апеляційної чи касаційної скарги на ухвалу суду залежно від того, здійснюються такі дії юридичною особою (фізичною особою - підприємцем) чи фізичною особою. Зазначене положення стосується подання апеляційних і касаційних скарг, заяв про приєднання до них на будь-які ухвали суду, що підлягають оскарженню незалежно від того, чи передбачено Законом України «Про судовий збір» справляння судового збору за подання тих заяв, за результатами розгляду яких постановляються відповідні ухвали. Оскільки особою, яка подала апеляційну скаргу, не усунуто недоліки апеляційної скарги відповідно до ухвали Дніпровського апеляційного суду від 16 червня 2023 року, для забезпечення можливості реалізації конституційного права на апеляційне оскарження суд продовжив строк для усунення недоліків.

Оскарженою ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 24 липня 2023 року у задоволенні клопотання приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Матвійчук Н. Є. на ухвалу Селидівського міськрайонного суду Донецької області від 01 травня 2023 року відмовлено. Апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Матвійчук Н. Є. на ухвалу Селидівського міськрайонного суду Донецької області від 01 травня 2023 року ухвалено вважати неподаною та повернуто.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що:

особа, яка подала апеляційну скаргу, у встановлений апеляційним судом строк недоліки апеляційної скарги не усунула, тому апеляційна скарга приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Матвійчук Н. Є. на ухвалу Селидівського міськрайонного суду Донецької області від 01 травня 2023 року вважається неподаною і підлягає поверненню;

12 липня 2023 року від приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Матвійчук Н. Є. надійшло клопотання про звільнення від сплати судового збору, яке обґрунтоване відсутністю фінансової можливості скаржника сплатити судовий збір. Тобто фактично клопотання про звільнення її від сплати судового збору із зазначенням з тих же підстав, що зазначались раніше;

в постанові Верховного Суду від 21 червня 2023 року у справі №235/1207/20 висловлено правову позицію, що оскільки в цій справі приватний виконавець виконавчого округу Донецької області Матвійчук Н. Є. не діє в особистих інтересах, а є суб`єктом, який здійснює виконання судового рішення, то вона не є особою, яка належить до категорії осіб, стосовно яких законодавцем встановлені пільги щодо сплати судового збору, тому підстав для звільнення її від сплати судового збору немає;

підстави для звільнення приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Матвійчук Н. Є. від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції відсутні, а тому в задоволенні клопотання скаржника щодо звільнення від сплати судового збору слід відмовити. Ухвали Дніпровського апеляційного суду від 16 червня 2023 року та від 10 липня 2023 року отримані скаржником на її електронну адресу, вказану в апеляційній скарзі, що підтверджується довідками про доставку електронного листа. Отже, станом на 24 липня 2023 року вимоги ухвали Дніпровського апеляційного суду від 16 червня 2023 року про залишення апеляційної скарги без руху не виконані. При цьому, скаржнику надавався достатній строк для усунення недоліків поданої апеляційної скарги, однак він не скористався процесуальними правами щодо усунення недоліків апеляційної скарги;

повернення апеляційної скарги не є порушенням права на справедливий судовий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду, оскільки не перешкоджає особі повторно звернутися із апеляційною скаргою до апеляційного суду, у тому порядку, який встановлений законом, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

26 липня 2023 року через підсистему Електронний суд приватний виконавець Матвійчук Н. Є. подала до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 24 липня 2023 року, у якій, посилаючись порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції і направити справу до цього суду для продовження розгляду.

Касаційна скарга мотивована тим, що:

на виконавця покладено обов`язок отримати дублікати виконавчих документів, втрачених на тимчасово окупованій території. Однак виконавчі документи втрачено не з вини приватного виконавця, а через війну. Ухвалою Верховного Суду від 10 квітня 2023 у справі № 235/7151/20 зазначено, що оскільки оскаржуване судове рішення у цій справі стосується питання оплати судового збору, що не пов`язано з позовними вимогами і не стосується суті спору, колегія суддів вважає, що у цьому випадку заявник не повинна оплачувати за скаргу судовий збір. Аналогічні висновки зроблено в ухвалах Верховного Суду від 24 березня 2023 року № 235/1207/20, від 10 квітня 2023 року № 235/7151/20, від 05 червня 2023 року № 242/1834/20, від 20 квітня 2023 року № 234/5098/15-ц, від 05 червня 2023 року №242/1834/20;

відповідно до статті 14 Закону України «Про виконавче провадження» учасниками виконавчого провадження є виконавець, сторони та ін. Отже цянорма розрізняє поняття «виконавець» та «сторони». Тобто платниками судового збору є фізичні або юридичні особи (позивачі, скаржники), які звертаються до суду за захистом своїх прав та інтересів чи відносно яких ухвалене рішення. Це ж витікає і з висновку суду в ухвалах про залишення апеляційної скарги без руху про те, що приватний виконавець не відноситься до кола осіб, відносно яких суд може відстрочити, розстрочити або звільнити від сплати судового збору. Якщо приватний виконавець не відноситься до кола цих осіб, то і він не відноситься до кола осіб, які повинні сплачувати судовий збір. Приватний виконавець при примусовому виконанні рішення не відноситься до цих осіб, він не здійснює захист своїх особистих інтересів, він не є учасником справи, отже не є суб`єктом справляння судового збору. В даній справі стягувач звільнений від обов`язку отримувати дублікат виконавчого документа, пред`явленого на виконання і втраченого не з його вини, і відповідно не повинен сплачувати судовий збір або авансувати витрати виконавчого провадження на його сплату (постанова Верховного Суду від 30 червня 2022 року у справі № 5020-1129/2012). Сплачувати судовий збір за рахунок власних коштів приватний виконавець також не зобов`язаний, як не зобов`язаний його сплачувати адвокат, який звертається в інтересах позивача у справі. Отже суд при вирішенні питання стягнення судового збору за логікою повинен стягнути його з боржника у виконавчому провадженні;

в постанові Верховного Суду від 30 червня 2022 року у справі № 5020-1129/2012 зроблено висновки про те, що видача дубліката втраченого на окупованій території виконавчого документа є компенсаційною дією Держави з метою виконання судового рішення, яке набрало законної сили та підлягає обов`язковому виконанню. Отже саме на державу покладено тягар видачі дубліката втраченого на окупованій території виконавчого документа. І не дивлячись на те, що не було відповідних змін до законодавства щодо сплати судового збору, суд вправі виходячи з даних життєвих обставин, пов`язаних з форс-мажорними обставинами -війною вирішити питання щодо звільнення від сплати судового збору;

ухвала Дніпровського апеляційного суду від 24 липня 2023 перешкоджає доступу до правосуддя, створює перешкоди у примусовому виконанні рішення, створює ситуацію, при якій рішення залишиться невиконаним на шкоду одній зі сторін через неотримання дубліката виконавчого документа. Ухвалою Верховного Суду від 10 квітня 2023 року у справі № 235/7151/20 зазначено, що оскільки оскаржуване судове рішення у цій справі стосується питання оплати судового збору, що не пов`язано з позовними вимогами і не стосується суті спору, колегія суддів вважає, що у цьому випадку заявник не повинна оплачувати за скаргу судовий збір.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

Правові засади справляння судового збору, платники, об`єкти та розміри ставок судового збору визначаються Законом України «Про судовий збір».

Тлумачення частини другої статті 121, статті 185, статті 357 ЦПК України свідчить, що якщо особа, яка подала апеляційну скаргу, не усунула недоліки скарги в строк, наданий судом, скарга вважається неподаною та повертається.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 червня 2023 року справа № 235/1207/20 (провадження № 61-4055св23) зазначено, що:

«згідно з частиною першою статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати (частина третя статті 136 ЦПК України).

Відповідно до частини 1 статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті (частина друга статті 8 Закону України «Про судовий збір»).

Тобто, за певних умов суд може звільнити від сплати судового збору саме сторону в справі.

Відповідно до частини першої статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Частиною другою статті 16 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» визначено, що приватний виконавець є суб`єктом незалежної професійної діяльності.

Оскільки в цій справі приватний виконавець виконавчого округу Донецької області Матвійчук Н. Є. не діє в особистих інтересах, а є суб`єктом, який здійснює виконання судового рішення, суд апеляційної інстанції обґрунтовано вважав, що вона не є особою, яка належить до категорії осіб, стосовно яких законодавцем встановлені пільги щодо сплати судового збору, тому підстав для звільнення її від сплати судового збору немає».

Таким чином, апеляційний суд обґрунтовано зазначив, що відповідно до висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 21 червня 2023 року у справі № 235/1207/20, за подання апеляційної скарги приватний виконавець має сплатити судовий збір. Тому, оскільки у встановлений судом строк особою, яка подала апеляційну скаргу на ухвалу суду, не виконано ухвалу про залишення апеляційної скарги без руху, апеляційний суд зробив обґрунтований висновок про повернення апеляційної скарги.

Аргумент касаційної скарги про те, що в ухвалі Верховного Суду від 10 квітня 2023 року у справі № 235/7151/20 зазначено про те, що скільки оскаржуване судове рішення у цій справі стосується питання оплати судового збору, що не пов`язано з позовними вимогами і не стосується суті спору, колегія суддів вважає, що у цьому випадку заявник не повинна оплачувати за скаргу судовий збір суд відхиляє. Оскільки указаним судовим рішенням відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Матвійчук Н. Є. на судове рішення у іншій справі і воно не є постановою Верховного Суду у якій викладено висновки щодо застосування відповідних норм права.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Аналіз змісту касаційної скарги та оскарженої ухвали апеляційного суду свідчить, що правильне застосовування судом норм права є очевидним, а касаційна скарга - необґрунтованою.

У разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення (частина четверта статті 394 ЦПК України).

Керуючись статтями 260, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Матвійчук Наталії Євгеніївни на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 24 липня 2023 року за заявою приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Матвійчук Наталії Євгеніївни про видачу дубліката виконавчого документа у справі за позовом акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Крат

І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков