БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/924/23
Провадження № 2/497/400/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

заочне

03.08.2023 року Болградський районний суд Одеської області у складі: головуючого - судді Кравцової А.В., секретар судового засідання Ільєва Д.Д., розглянувши за відсутністю сторін заочно у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Болград цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Таліон Плюс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

28.04.2023р. представник ТОВ "Таліон Плюс" звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача заборгованості в розмірі 81320,2грн., та судових витрат в розмірі сплаченого позивачем судового збору 2684рн., посилаючись в обґрунтування своїх вимог на те, що відповідач добровільно не виконує зобов`язань за кредитним договором, надавши відповідні докази, а також докази оплачених судових витрат.

Відповідач, що був повідомлений судом належним чином про час та місце судового засідання, - до суду не прибув, не надав суду заперечень або пояснень щодо предмету та підстав позову, хоча суд повідомляв його про час та місце розгляду справи належним чином - судовими повістками за адресою реєстрації та шляхом розміщення оголошення на веб-порталі судової влади України. Представник позивача надав суду заяву, якою просив суд розглянути позов за його відсутністю, погоджуючись на ухвалення судом рішення заочно, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України, тому судом обґрунтовано постановлено ухвалу про розгляд справи у заочному порядку.

Вивчивши надані суду документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що справа підлягає заочному розгляду, а позовні вимоги не підлягають задоволенню, за наступних підстав.

Свої позовні вимоги представник позивача обґрунтовує тим, що 26.08.2021р. між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №877388295, відповідно до якого кредитодавець зобов`язався надати позичальникові кредит на суму 20000грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки кредитодавцю відповідно до умов договору. Кредит надавався строком на 29 днів (а.с.8-11). До договору додано паспорт споживчого кредиту продукт «СМАРТ» (а.с.7-8). Але, 28.11.2018р. між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу №28/1118-01, згідно з п.2.1 якого клієнт зобов`язався відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язався їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором (а.с.20-23).

Відповідно до ч.1ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, що подані відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.1ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом; а, відповідно до ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони; правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного та іншого засобу зв`язку. Ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Ч.1ст.1048 ЦК України регламентовано, що позикодавець має право на одержання від позичальника відсотків від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом, розмір і порядок їх одержання встановлюються договором.

Аналіз вказаних норм свідчить, що істотними умовами кредитного договору є розмір кредиту, порядок його повернення, розмір та порядок сплати відстків за користування ним. Особливості укладання кредитного договору в електронному виді визначені ЗУ «Про електронну комерцію». Відповідно до п.1ч.1ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). А, згідно зі ст.513ч.1 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні, - в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 513 ЦК України). Відповідно до ч.2ст.516 ЦК України, якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Первісний кредитор у зобов`язанні має передати новому кредиторові документи, що засвідчують права, які передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні (ст.517 ЦК України). За договором факторингу (фінансування відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ч.1ст.1077 ЦК України).

Згідно ч.6ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.ч.1,7 ст.81 ЦПК України кожна сторона має довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Обов`язок надання усіх доказів до початку розгляду справи по суті покладається саме на осіб, які беруть участь у справі (ч.2 ст.43 ЦПК України). Відповідно до ст.83 ЦПК України позивач має подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи має про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Ст.76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Однак, звертаючись до суду з позовом, представник позивача, посилаючись на те, що між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем було укладено кредитний договір, а потім ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» передало своє право вимоги ТОВ «Таліон Плюс» позивачу, не надав суду, усупереч вимогам ст.81 ЦПК України жодного доказу на підтвердження того, що відповідач отримав від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» грошові кошти, відкриття рахунків, або ж перерахування коштів на рахунки відкриті в інших банках, або видачі кредитних коштів в касах кредитних установ через видатковий касовий ордер. Позивачем також не надано виписок з таких рахунків, з яких можна було б встановити факт користування відповідачем банківською карткою і пов`язаним з нею рахунком, а також докази на підтвердження наявності в нього заборгованості за кредитом. Більш того, не нада доказів укладення між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» договору факторингу, на підставі якого перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 877388295 до ТОВ «Таліон Плюс».

Тому суд позбавлений можливості встановити чи дійсно до ТОВ "Таліон Плюс" перейшло право вимоги за кредитним договором №877388295 від 26.08.2021р., що був укладений з відповідачем ОСОБА_1 , оскільки договір факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018р. між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» до вищевказаного кредитного договору. Як зазначає позивач, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором станом на 30.01.2023 року становить: 22000грн., заборгованість за тілом кредиту - 6316,2грн., відсотки за корстування кредитом - 59004грн, та відсотки за користування кредитом після Дисконтного періоду - всього, разом - 81320,2грн.

Однак, відповідно до ч.1ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони., оскільки суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, що подане відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, що подані учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1ст.13 ЦПК України).

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ "Таліон Плюс" не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не доведено, що до нього перейшло право вимоги за кредитним договором №877388295 від 26.08.2021р., що був укладений між ним і відповідачем ОСОБА_1 .

За таких обставин, враховуючи викладені вище положення чинного законодавства та встановлені судом фактичні обставини справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, повно, всебічно та безпосередньо оцінивши надані суду докази, з`ясувавши усі обставини справи, суд дійшов висновку про відс4утність підстав для задоволення вимог даного позову.

Оскільки суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, - вимога позивача про стягнення з відповідача судових витрат також не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 512, 514, 525, 526, 530, 610, 611, 625, 1050, 1054 ЦК України, статтями 1-23, 76-81, 89, 95, 131, 141, 258-259, 263-265, 279, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

ухвалив:

Відмовити у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Таліон Плюс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Заочне рішення суду може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за заявою відповідача. Рішення суду також може бути оскаржене позивачем шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а відповідачем - в той же строк після отримання рішення суду за результатами розгляду його заяви про перегляд даного заочного рішення. По закінченню цього строку рішення набирає законної сили. Строк на апеляційне оскарження може бути поновлений в разі його пропуску з поважних причин. Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою: bg.od.court.gov.ua.

Повний текст судового рішення виготовлено 03.08.2023 року.

Суддя А.В. Кравцова