10.08.23 Справа № 469/1100/23
У Х В А Л А
10 серпня 2023 року смт. Березанка
Суддя Березанського районного суду Миколаївської області Гапоненко Н.О., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -
в с т а н о в и л а :
ОСОБА_1 26 липня 2023 року звернулася до Березанського районного суду Миколаївської області з вказаним позовом.
Позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки вона не у повному обсязі відповідає вимогам процесуального закону та має ознаки штучної визначення підсудності справи Березанському районному суду Миколаївської області.
Так, у позовній заяві позивачем зазначено, що відповідач проживав за адресою АДРЕСА_1 ; така вказівка не відповідає вимогам п.2 ч.3 ст.175 ЦПК України, за якими позивач зобов"язаний вказати у позовній заяві місце проживання чи перебування (для фізичних осіб).
За змістом ст.ст.27, 28 ЦПК України, як місце проживання чи перебування має зазначатися зареєстрована адреса місця проживання чи перебування (останнього відомого місця проживання чи перебування).
Матеріали справи не містять відомостей про те, що вказана позивачем адреса відповідача є чи була коли-небудь зареєстрованою адресою місця його проживання чи перебування.
Ужиті судом заходи щодо встановлення місця проживання відповідача виявились безрезультатними, оскільки у Єдиному державному демографічному реєстрі відомості про нього відсутні, а відповідно до довідки Березанської селищної ради Миколаївської області від 08 серпня 2023 року № 81/54-16, інформація щодо проживання даної особи відсутня, що дає підстави вважати, що відповідач не має та не мав зареєстрованого місця проживання на території колишнього Березанського району Миколаївської області.
Надання неправдивої інформації про місце проживання відповідача призводить також до неможливості належного повідомлення його про судову справу, що порушить його права як учасника судового процесу.
Позивачем усупереч вимогам п.2 ч.3 ст.175 ЦПК України не зазначені також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти.
Частина шоста ст.175 ЦПК України передбачає, що у позовній заяві можуть бути вказані й інші відомості, необхідні для правильного вирішення спору.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідач є громадянином Республіки Сербія.
Враховуючи вказане вище, суд вважає, що у позовній заяві не викладено обставини, які мають значення для вирішення справи з огляду на приписи норм міжнародного права.
Відповідно частин першої, другої статті 3 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, передбачено інші правила, ніж встановлені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору України.
Статтею 63 Закону України "Про міжнародне приватне право" передбачено, що припинення шлюбу та правові наслідки його припинення визначаються правом, яке діє в даний час щодо правових наслідків шлюбу.
Відповідно до ч. 1 ст. 60 вказаного Закону, правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а при його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання (за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання в цій державі). При відсутності спільного місця проживання - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином.
Особистим законом фізичної особи вважається право держави, громадянином якої він є (стаття 16 Закону України «Про міжнародне приватне право»).
Таким чином, якщо подружжя є громадянами різних держав, спільно проживали на території України, і на час розірвання шлюбу хоча б один з них продовжує проживати на її території, то розірвання шлюбу провадиться за законодавством України.
Згідно з ч. 2 і 3 ст. 60 Закону України "Про міжнародне приватне право" подружжя, будучи громадянами різних держав, можуть обрати право, яке буде застосовуватися до правових наслідків шлюбу. Таке можливо, тільки якщо вони не мають спільного місця проживання або якщо особистий закон кожного з них не збігається з правом держави їхнього спільного місця проживання.
Приписами ст.497 ЦПК України підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.
Відповідно до ст. 497 ЦПК України, підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.
Статтею 27 ЦПК України передбачено, що позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.
Частиною 2 ст. 28 ЦПК України передбачено, що позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них.
Зі змісту позовної заяви вбачається, що спільних дітей у сторін немає, відомості про місце проживання відповідача не відповідають дійсності, відомості про те, що останнім спільним місцем проживання подружжя є територія України, а також що відповідач як громадянин Республіки Сербія має на території України зареєстроване місце проживання чи перебування, рухоме чи нерухоме майно, а також про наявність чи відсутність укладеної сторонами угоди про підсудність справи суду України або суду іншої держави у справі відсутні.
На підставі п.5 ч.3 ст.175 ЦПК України позивач має викласти у позовній заяві обставини, якими він обґрунтовує свої вимоги, та зазначити докази, що підтверджують вказані обставини; тому вказані вище відомості, необхідні для розгляду справ з іноземним елементом, мають бути викладені у позовній заяві із зазначенням відповідних доказів.
Суд роз"яснює позивачеві, що відповідно до ч.1 ст.44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.
Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання (ч.3 ст.44 ЦПК України).
Відповідно до ч.2 ст.44 ЦПК України залежно від обставин справи суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема, дії, вчинені з метою зміни підсудності справи.
Суд вважає за необхідне попередити позивача про наслідки зловживання процесуальними правами відповідно до ст.44 ЦПК України.
За змістом ч.1 ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
За таких обставин позовну заяву слід залишити без руху та надати позивачу строк для усунення зазначених недоліків.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.185, 258-261 ЦПК України, суддя -
п о с т а н о в и л а :
Позовну заяву залишити без руху.
Надати позивачу строк для усунення недоліків шляхом надання позовної заяви у новій редакції з дотриманням вимог ст.175 ЦПК України тривалістю десять днів з дня отримання позивачем копії цієї ухвали.
Якщо у встановлений строк недоліки позовної заяви не будуть усунені, вважати заяву неподаною і повернути позивачу.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та апеляційному оскарженню окремо від рішення суду не підлягає.
Суддя: