Справа № 464/5152/23
пр.№ 2-о/464/154/23
УХВАЛА

08.08.2023 м. Львів

Суддя Сихівського районного суду м. Львова Сабара Л.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 , за участі заінтересованих осіб Шостої львівської державної нотаріальної контори Львівської області, ІНФОРМАЦІЯ_1 , про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу,

встановила:

на розгляд Сихівського районного суду м. Львова надійшла заява ОСОБА_1 , в якій просить встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , без шлюбу з вересня 2019 року до 13 вересня 2022 року з метою реалізації права на спадщину, а також для отримання одноразової грошової допомоги на підставі постанови КМУ від 28.02.2022 №168.

Оглянувши матеріали справи, з метою відкриття провадження, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (ч. 1 ст. 293 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Відповідно до ст. 318 ЦПК України, у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, повинно бути зазначено, зокрема, який факт заявник просить встановити та з якою метою. Мета встановлення факту це ті наслідки, настання яких бажав би заявник.

З матеріалів позовної заяви вбачається, що заявник звернулася до суду з заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю з ОСОБА_2 без шлюбу з вересня 2019 року до 13 вересня 2022 року з метою реалізації права на спадщину, а також для отримання одноразової грошової допомоги на підставі постанови КМУ від 28.02.2022 №168.

Пунктом 2 Постанови КМУ від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» визначено установити, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, крім громадян Російської Федерації або Республіки Білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору.

Частиною 5 ст. 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Статтею 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби.

Статтею 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста.

Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Частиною 6 ст. 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.

З вказаного слідує, що отримання одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовців є видом соціальної виплати, пов`язаної із заходами соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, яка призначається та виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.

Одночасно, відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2020 у справі №287/167/18-ц (провадження № 14-505цс19), вирішуючи питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, зокрема, зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність, тобто суддя повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу. Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження, а коли справу вже відкрито, - закриває провадження у ній.

Визначаючи, чи пов`язується з встановленням факту виникнення у заявника певних цивільних прав та обов`язків, суд застосовує положення статті 1 ЦК України. За змістом частини першої статті 1 ЦК України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини, засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників (цивільні відносини). Тобто цивільними є відносини, які відповідають наведеним критеріям.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Відповідно у порядку цивільного судочинства, за загальним правилом, не підлягають вирішенню спори (розгляду заяви), що виникають не з цивільних, земельних, трудових, сімейних або житлових правовідносин.

Одночасно, ч. 1 ст. 5 КАС України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Таким чином, спори, що виникають у публічно-правових відносинах за участю фізичних осіб, підлягають вирішенню у порядку цивільного судочинства виключно у тих випадках, коли безпосередньою нормою процесуального права визначено, що вирішення такого спору належить здійснювати саме в порядку цивільного судочинства.

Статтею 4 КАС України встановлено, що суб`єкт владних повноважень це орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

З матеріалів позовної заяви вбачається, що вимоги заявника пов`язані з доведенням наявності підстав для отримання одноразової грошової допомоги, тобто певного соціально-правового статусу відповідно до вимог Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а також постанови КМУ від 28.02.2022 №168, яка не пов`язана з цивільними правами та обов`язками, їх виникненням, існуванням, реалізацією та припиненням. За своїм предметом та правовими наслідками такі вимоги пов`язані з публічно-правовими відносинами заявниці щодо виплат державою, оскільки ІНФОРМАЦІЯ_4 є органом, уповноваженим на її призначення та виплату.

З огляду на положення ст. 318 ЦПК України, у спірних правовідносинах суд повинен враховувати правову мету звернення заявника до суду, яка полягає у підтвердженні її певного соціально-правового статусу для призначення та отримання одноразової грошової допомоги, а отже такий статус має правове значення виключно у публічно-правових відносинах, оскільки впливає на підтвердження та можливість реалізації прав у сфері соціального забезпечення.

Врахувавши визначені законом завдання цивільного судочинства, недопустимим є ініціювання судового провадження у порядку цивільного судочинства з метою оцінки обставин, які становлять предмет доказування у провадженні у порядку адміністративного судочинства.

Аналогічні висновки викладені у постановах Об`єднаної палати Верховного Суду від 23 травня 2022 року у справі № 539/4118/19, від 23 січня 2023 року у справі №214/1309/21 та постановах Верховного Суду від 22 березня 2023 року у справі № 290/289/22-ц, від 17 травня 2023 року у справі №343/1548/22.

Беручи до уваги вищевикладене, приходжу до висновку, що слід відмовити у відкритті провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , за участі заінтересованих осіб Шостої львівської державної нотаріальної контори Львівської області, ІНФОРМАЦІЯ_1 , в частині встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з метою отримання одноразової грошової допомоги на підставі постанови КМУ від 28.02.2022 №168.

Разом з тим, вимога заявника про встановлення факту проживання однією сім`єю з метою реалізації права на спадщину підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч.1 ст.316 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

З матеріалів справи вбачається, що місце проживання заявника АДРЕСА_1 , відтак справа підсудна Сихівському районному суду м. Львова.

Заява подана з дотриманням вимог статті 318 ЦПК України.

Підстави для залишення заяви без руху, повернення чи відмови у відкритті провадження в цій частині, відсутні.

Враховуючи наведене, вважаю, що провадження у справі за заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю з метою реалізації права на спадщину слід відкрити та призначити до судового розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.19,175,177,187,274,277,294 ЦПК України,

ухвалила:

відмовити у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 , за участі заінтересованих осіб Шостої львівської державної нотаріальної контори Львівської області, ІНФОРМАЦІЯ_1 , про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з метою отримання одноразової грошової допомоги на підставі постанови КМУ від 28.02.2022 №168.

Заяву ОСОБА_1 , за участі заінтересованих осіб Шостої львівської державної нотаріальної контори Львівської області, Шевченівського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з метою реалізації права на спадщину прийняти до розгляду та відкрити провадження у справі в порядку окремого провадження.

Призначити судове засідання на 11.00 год. 18 вересня 2023 року в приміщенні Сихівського районного суду м. Львова (адреса суду: м. Львів, вул. Чоловського, 2, (4 поверх, 413 кабінет).

Визначити заінтересованим особам п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання пояснення на заяву. У зазначений строк заінтересована особа має право надіслати суду пояснення щодо заяви, у яких викласти свої аргументи і міркування на підтримку або заперечення заяви, які повинні відповідати вимогам ст. 181 ЦПК України.

Копію ухвали надіслати учасникам справи, заінтересованим особам копію заяви з копіями доданих до неї документів.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи, що розглядається, на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки: http://shi.lv.court.gov.ua.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу в частині відмови у відкритті провадження може бути подана безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складений та підписаний суддею 08 серпня 2023 року.

Суддя Сабара Л.В.