справа № 631/1326/22
провадження № 2-о/631/8/23
У Х В А Л А

п р о з а л и ш е н н я п о з о в у б е з р о з г л я д у

02 серпня 2023 року селище міського типу Нова Водолага

Нововодолазький районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Мащенко С. В.

за участю:

секретаря судового засідання Дядик С. В.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань № 1 приміщення суду цивільну справу з єдиним унікальним № 631/1326/22 (провадження № 2-о/631/8/23) за заявою ОСОБА_1 , від імені та інтересах якої діє адвокат Савинський Олександр Григорович, із залученням до участі у справі в якості заінтересованої особи НОВОВОДОЛАЗЬКОГО ВІДДІЛУ ДЕРЖАВНОЇ РЕЄСТРАЦІЇ АКТІВ ЦИВІЛЬНОГО СТАНУ У ХАРКІВСЬКОМУ РАЙОНІ ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ СХІДНОГО МІЖРЕГІОНАЛЬНОГО УПРАВЛІННЯ МІНІСТЕРСТВА ЮСТИЦІЇ (М. ХАРКІВ) «Про встановлення факту батьківства після смерті батька»,-

в с т а н о в и в:

27.12.2022 року до Нововодолазького районного суду Харківської області за допомогою підсистеми «Електронний суд» надійшла заява ОСОБА_1 , від імені та інтересах якої діє адвокат Савинський О. Г., із залученням до участі у справі в якості третьої особи НОВОВОДОЛАЗЬКОГО ВІДДІЛУ ДЕРЖАВНОЇ РЕЄСТРАЦІЇ АКТІВ ЦИВІЛЬНОГО СТАНУ У ХАРКІВСЬКОМУ РАЙОНІ ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ СХІДНОГО МІЖРЕГІОНАЛЬНОГО УПРАВЛІННЯ МІНІСТЕРСТВА ЮСТИЦІЇ (М. ХАРКІВ) «Про встановлення факту батьківства після смерті батька» (а. с. 1 - 3).

Зі змісту заяви вбачається, що заявник просить суд встановити факт батьківства ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно її доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка народилася в селі Новоселівка Нововодолазького району Харківської області, та зобов`язати Нововодолазький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) внести відповідні зміни до актового запису про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка народилася у селі Новоселівка, Нововодолазького району, Харківської області (свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 , Відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Нововодолазького районного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 142 від 02.11.2012 року), зазначивши батьком дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, та видати нове свідоцтво про народження, змінивши прізвище, ім`я та по-батькові дитини на « ОСОБА_4 ».

Зазначена заява зареєстрована за вхідним № 4551/22-вх із наданням автоматизованою системою документообігу суду єдиного унікального № 631/1326/22 (провадження № 2-о/631/32/22) та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, обліково-статистичної картки справи та Контрольного журналу судових справ і матеріалів, переданих для розгляду судді, в день надходження передана на розгляд головуючого судді Мащенко С. В. (а. с. 14).

Ухвалою Нововодолазького районного суду Харківської області, постановленою 02.01.2023 року заяву ОСОБА_1 , від імені та інтересах якої діє адвокат Савинський О. Г., із залученням до участі у справі в якості третьої особи НОВОВОДОЛАЗЬКОГО ВІДДІЛУ ДЕРЖАВНОЇ РЕЄСТРАЦІЇ АКТІВ ЦИВІЛЬНОГО СТАНУ У ХАРКІВСЬКОМУ РАЙОНІ ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ СХІДНОГО МІЖРЕГІОНАЛЬНОГО УПРАВЛІННЯ МІНІСТЕРСТВА ЮСТИЦІЇ (М. ХАРКІВ) «Про встановлення факту батьківства після смерті батька» було залишено без руху, та заявнику було надано строк для усунення недоліків, які ним усунуті 11.01.2023 року (а. с. 16 - 24).

Зі змісту заяви, наданої на виконання ухвали Нововодолазького районного суду Харківської області про залишення без руху заяви ОСОБА_1 , від імені та інтересах якої діє адвокат Савинський О. Г., із залученням до участі у справі в якості заінтересованої особи НОВОВОДОЛАЗЬКОГО ВІДДІЛУ ДЕРЖАВНОЇ РЕЄСТРАЦІЇ АКТІВ ЦИВІЛЬНОГО СТАНУ У ХАРКІВСЬКОМУ РАЙОНІ ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ СХІДНОГО МІЖРЕГІОНАЛЬНОГО УПРАВЛІННЯ МІНІСТЕРСТВА ЮСТИЦІЇ (М. ХАРКІВ) «Про встановлення факту батьківства після смерті батька» (вхідний № 178/23-вх) вбачається, що заявник на обґрунтування своїх вимог зазначає, що вона перебувала із загиблим ІНФОРМАЦІЯ_3 в селі Зайцеве Бахмутського району Донецької області під час виконання бойового завдання по захисту Батьківщини ОСОБА_2 у фактичних шлюбних відносинах, від яких у них ІНФОРМАЦІЯ_4 народилась донька ОСОБА_3 , батько якої у свідоцтві про народження дитини записаний згідно з правилом статті 135 Сімейного кодексу України. Оскільки дитина загиблого має право на матеріальну допомогу та на спадщину того, тому просила встановити факт батьківства ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно її доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка народилася в селі Новоселівка Нововодолазького району Харківської області, та зобов`язати Нововодолазький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) внести відповідні зміни до актового запису про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка народилася у селі Новоселівка, Нововодолазького району, Харківської області (свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 , Відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Нововодолазького районного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 142 від 02.11.2012 року), зазначивши батьком дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, та видати нове свідоцтво про народження, змінивши прізвище, ім`я та по-батькові дитини на « ОСОБА_4 » (а. с. 1 3, 27 31).

16.01.2023 року ухвалою Нововодолазького районного суду Харківської області відкрито провадження за заявою ОСОБА_1 , від імені та інтересах якої діє адвокат Савинський О. Г., із залученням до участі у справі в якості заінтересованої особи НОВОВОДОЛАЗЬКОГО ВІДДІЛУ ДЕРЖАВНОЇ РЕЄСТРАЦІЇ АКТІВ ЦИВІЛЬНОГО СТАНУ У ХАРКІВСЬКОМУ РАЙОНІ ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ СХІДНОГО МІЖРЕГІОНАЛЬНОГО УПРАВЛІННЯ МІНІСТЕРСТВА ЮСТИЦІЇ (М. ХАРКІВ) «Про встановлення факту батьківства після смерті батька» та призначено справу до судового розгляду (а. с. 39 - 43).

Заявник ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце засідання повідомлялася відповідно до приписів Цивільного процесуального кодексу України, про причини своєї неявки суд не повідомила, проте за вхідним № 2779/23-вх від 29.05.2023 року надала заяву з проханням справу розглянути за її відсутності (а. с. 75, 61, 80).

Представник заявника ОСОБА_1 - адвокат Савинський О. Г., що діє за ордером на надання правової допомоги від 26.12.2022 року (серії АХ № 1111326), виданим на підставі договору про надання правової допомоги № 26-12/2022 від 26.12.2022 року, а також свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю (серії ПТ № 2008), виданого 23.01.2018 року Радою адвокатів Полтавської області на підставі рішення № 3, у судове засідання також не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи або про її розгляд за його відсутності не надавав (а. с. 75, 4, 13, 78 79).

Представник заінтересованої особи НОВОВОДОЛАЗЬКОГО ВІДДІЛУ ДЕРЖАВНОЇ РЕЄСТРАЦІЇ АКТІВ ЦИВІЛЬНОГО СТАНУ У ХАРКІВСЬКОМУ РАЙОНІ ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ СХІДНОГО МІЖРЕГІОНАЛЬНОГО УПРАВЛІННЯ МІНІСТЕРСТВА ЮСТИЦІЇ (М. ХАРКІВ) - у судове засідання теж не з`явився, про дату, час і місце засідання повідомлявся належним чином відповідно до приписів Цивільного процесуального кодексу України, про причини своєї неявки не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи або про її розгляд за його відсутності не надавав (а. с. 75, 76 - 77).

Відповідно до змісту частини 1 статті 58 Цивільного процесуального кодексу України сторона може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника, а згідно з частиною 1 статті 223 цього ж кодексу неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Крім того, на підставі приписів частини 3 статті 211 цього ж кодексу особи, які беруть участь у справі, мають право заявити клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Про наявність такого клопотання у заявника свідчить її відповідна заява, долучена до матеріалів справи.

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, учиненої 04.11.1950 року в Римі, яка відповідно до приписів статті 9 Конституції України, прийнятої 28.06.1996 року (із змінами та доповненнями) є частиною національного законодавства України, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» № 3477-ІV від 23.02.2006 року (із змінами та доповненнями) обумовлює, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Отже, Європейський суд з прав людини у пунктах 39 - 41 свого Рішення від 08.11.2005 року у справі «Стрижак проти України» (заява № 72269/01) констатував наявність у заявника права надавати свої аргументи під час публічного слухання справи, недотримання якого було кваліфіковано як порушення частини 1 статті 6 Конвенції.

За таких обставин, беручи до уваги те, що суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації учасниками справи, що не з`явились, їх процесуальних прав на безпосередню участь у розгляді справи в суді, ураховуючи те, що підстав для визнання необхідним давання ними особистих пояснень не має, суд вважає за можливе розглянути справу за їх відсутності.

Приходячи до такого суд ураховує, що судова кореспонденція на ім`я всіх учасників провадження повернулась до суду з відміткою про їх відсутність за адресою місцезнаходження чи місця проживання (перебування), повідомлених ними суду, зокрема, заявника 29.07.2023 року, її представника 27.07.2023 року й представника заінтересованої особи 26.07.2023 року, а тому згідно з пунктом 3 частини 8 статті 128 й частиною 10 статті 130 Цивільного процесуального кодексу України вони є такими, що отримали судові повістки вчасно та належним чином (а. с. 76 77, 78 79, 80).

Відтак, всебічно, повно, об`єктивно, справедливо, неупереджено та своєчасно з`ясувавши всі обставини справи і всі фактичні данні в межах заявлених вимог, що мають значення для вирішення справи за суттю й на які заявник та її представник за ордером посилались як на підставу своїх вимог, перевіривши їх доказами, отриманими відповідно до правил цивільного процесуального кодифікованого закону й безпосередньо дослідженими у судовому засіданні, що відповідають вимогам закону про їх належність, допустимість, достовірність та достатність, а саме: дослідивши письмові докази у справі,- суд вважає, що заяву слід залишення без розгляду з наступних підстав.

Так, пунктом 160 частини 1 Указу Президента України «Про реорганізацію місцевих загальних судів» № 451/2017 від 29.12.2017 року шляхом реорганізації (злиття) Валківського районного суду, Коломацького районного суду та Нововодолазького районного суду Харківської області утворено Валківський окружний суд у Валківському, Коломацькому та Нововодолазькому районах Харківської області із місцезнаходженням у містах Валках, селищі міського типу Новій Водолазі та селі Різуненковому Коломацького району Харківської області.

За змістом пункту 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VІІІ від 02.06.2016 року районні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію.

Окрім того, Постановою Верховної Ради України № 807-ІХ від 17.07.2020 року «Про утворення та ліквідацію районів», що набрала чинності 19.07.2020 року, змінений адміністративно-територіальний устрій нашої Держави.

Зокрема, відповідно до підпункту 20 пункту 3 та абзаців 3 і 6 підпункту 20 пункту 1 цієї Постанови ліквідований Нововодолазький район Харківської області та утворені Красноградській район Харківської області (з адміністративним центром у місті Красноград) у складі території Старовірівської сільської територіальної громади та Харківський район Харківської області (з адміністративним центром у місті Харків) у складі території Нововодолазької селищної територіальної громади, що затверджені Кабінетом Міністрів України, тощо.

При цьому, як чітко визначив законотворець у пункті 6 своєї Постанови, у продовж тримісячного строку з дня набрання нею чинності Кабінет Міністрів України повинен привести свої нормативно-правові акти у відповідність із нею та забезпечити таке приведення міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади їх нормативно-правових актів.

Одночасно із цим, приписами статті 125 Конституції України, прийнятої 28.06.1996 року № 254к/96-ВР (із змінами та доповненнями), а також статтею 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», закріплено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності, спеціалізації, інстанційності і визначається законом.

Натомість, закон, який змінює існуючу систему судоустрою та приводить її у відповідність до нового адміністративно-територіального устрою, не прийнятий, Валківський окружний суд на цей час свою діяльність не розпочав, а тому справа перебувала на розгляді належного суду.

Вирішуючи справу, суд виходить з того, що завданням цивільного судочинства, визначеним у частині 1 статті 2 Цивільного процесуального кодексу України, є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Тому згідно з частиною 1 статті 4 цього ж нормативно-правового акту, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Отже, суд відповідно до приписів частини 1 статті 13 цивільного процесуального кодифікованого закону України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

За приписами частин 1 і 2 статті 19 вищевказаного кодифікованого акта України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку наказного, позовного провадження (загального або спрощеного) та окремого провадження.

При цьому, як роз`ясняють норми частини 7 цієї ж статті окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Одночасно із цим й положення частини 1 статті 293 цивільного процесуального кодифікованого закону України передбачають, що окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

При цьому пунктом 5 частини 2 цієї ж статті передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження й справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Частинами 3 і 4 статті 294 вказаного кодексу обумовлено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб.

Положеннями частини 1 статті 315 Цивільного процесуального кодексу України визначений перелік фактів, які підлягають встановленню в порядку окремого провадження, в тому числі й факт родинних відносин між фізичними особами (пункт 1 цієї норми права).

Окрім того, покладаючись на припис частини 2 вищенаведеної статті у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

За змістом статті 130 Сімейного кодексу України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини 1 статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині 3 статті 128 цього Кодексу.

Отже, як обумовлює зазначена останньою норма сімейного права позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття.

Відтак, розглядаючи заяву ОСОБА_1 суд убачає, що з огляду на приписи пункту 5 частини 2 статті 293 та частини 1 і 2 статі 315 Цивільного процесуального кодексу України встановлення факту, що має юридичне значення, який вона вважає за необхідне встановити у судовому порядку, може бути здійснений у порядку окремого провадження.

Одночасно із цим, Пленум Верховного Суду України у пункті 1 своєї Постанови № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (із змінами та доповненнями) звертає увагу судів на те, що відповідно до вимог цивільного процесуального законодавства в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо:

- згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян;

- чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення;

- заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення;

- встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Натомість, частиною 6 статті 294 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Відповідно до змісту частини 4 статті 263 вищевказаного кодифікованого акта при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відтак, Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові, прийнятій 20.06.2019 року в межах справи з єдиним унікальним № 632/580/17 (провадження № 61-51сво18), зробив висновок про те, що «юридичними фактами є певні факти реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків».

Також, чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету його встановлення та те, що встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах.

Про таке чітко та безумовно вказує Верховний Суд у своїй правозастосовній практиці, викладеній як найвищим судом у системі судоустрою України, що, з огляду на імперативну норму пункту 6 частини 2 статті 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VІІІ від 02.06.2016 року (із змінами та доповненнями), забезпечує однакове застосування норм права судами різних спеціалізацій (тобто сталість та єдність судової практики) у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом, а саме: в постанові Великої Палати Верховного Суду, прийнятій 10.04.2019 року в межах справи з єдиним унікальним № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18).

Аналогічні за своїм правовим навантаженням висновки містяться й у постановах Верховного Суду, прийнятих 03.02.2021 року в межах справи з єдиним унікальним № 644/9753/19 (провадження № 61-14667св20), 16.06.2021 року в межах справи з єдиним унікальним № 643/6447/19 (провадження № 61-14968св20), 12.01.2022 року в межах справи з єдиним унікальним № 227/2188/21 (провадження № 61-18156св21) та 26.01.2022 року в межах справи з єдиним унікальним № 568/310/21 (провадження № 61-16757св21).

Отже, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне, під яким розуміється певний стан суб`єктивного права, що характеризується суперечністю, конфліктом, протиборством й може бути як матеріальними, так і процесуальними.

Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також не доведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

Проте, як убачається із змісту заяви ОСОБА_1 , від імені та інтересах якої діє адвокат Савинський О. Г., що від фактичних шлюбних відносин із загиблим ІНФОРМАЦІЯ_3 в селі Зайцеве Бахмутського району Донецької області під час виконання бойового завдання по захисту Батьківщини ОСОБА_2 у них із заявницею ІНФОРМАЦІЯ_4 (тобто майже за 10 років до загибелі останнього) народилась донька ОСОБА_3 , батько якої у свідоцтві про народження дитини записаний згідно з правилом статті 135 Сімейного кодексу України, й, оскільки дитина загиблого має право на матеріальну допомогу та на спадщину того, просила встановити факт його батьківства.

Статтею 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» № 2232-XII від 25.03.1992 року (в редакції Закону України № 3597-IV від 04.04.2006 із змінами та доповненнями) унормовано, що виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Частиною 1 статті 16 вищевказаного Закону № 2011-XII від 20.12.1991 року (із змінами та доповненнями) передбачено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Зокрема, у відповідності до приписів статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», у випадках, зазначених у підпунктах 1 - 3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста, які визначаються відповідно до Сімейного кодексу України та Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» відповідно.

Окрім того, одноразова грошова допомога у вищезгаданих випадках, призначається і виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її призначення та отримання, за їх особистою заявою чи заявою їх законних представників. У разі відмови якоїсь з осіб, зазначених у статті 16-1 цього Закону, від призначення та отримання одноразової грошової допомоги, або якщо одна із зазначених осіб у строк, встановлений пунктом 8 цієї статті, не реалізувала своє право на призначення та отримання такої допомоги, її частка розподіляється між іншими особами, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги. Особам, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, її виплата здійснюється незалежно від реалізації права на призначення та отримання такої допомоги будь-якою з осіб, зазначених у статті 16-1 цього Закону.

Зазначене чітко передбачено частиною 1 статті 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Наведене безумовно свідчить про те, що спори щодо розміру грошової допомоги та права на її відшкодування між особами, які претендують на такі виплати та органом, який проводить їх нарахування та виплату розглядаються судами.

Вказане узгоджується з висновком Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду, зробленим ним у постанові, прийнятій 10.11.2021 року в межах справи з єдиним унікальним № 295/3547/21 (провадження № 61-10600св21), в якій суд вважає, що такі спори слід розглядати судами саме в позовному провадженні за загальними правилами.

Крім того, статтями 1216 та 1217 Цивільного кодексу України передбачено, що спадкуванням, яке може здійснюватися за заповітом або за законом, є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Приписи статті 1218 цього ж кодифікованого закону України наголошують на тому, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Згідно з правилами частин 1 та 2 статті 1220 вищенаведеного кодифікованого закону спадщина відкривається внаслідок смерті, а часом її відкриття вважається день смерті особи, зазначений у свідоцтві про смерть, що виданий відповідним державним органом реєстрації актів цивільного стану.

При цьому відповідно до змісту норми права, що міститься у частині 1 статті 1222 цього ж кодексу України, спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини.

Також, законодавець у статті 1223 Цивільного кодексу України зазначає, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті (частина 1), а у разі його відсутності право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 1265 цього кодексу України (частина 2 цієї ж норми права).

Положення статті 1258 вказаного кодифікованого закону України роз`яснюють, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово, при цьому кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття.

Як унормовано змістом статей 1261 та 1264 зазначеного нормативно-правового акту, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив та батьки.

Із наявних матеріалів справи суд убачає, що у загиблого ОСОБА_2 , батьківство якого встановлює заявник щодо її малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наявні спадкоємці за законом першої черги (матір ОСОБА_5 ), а тому встановлення факту батьківства як з метою отримання дитиною матеріальної допомоги у разі загибелі її батька, так і з метою прийняття спадщини померлого, тягне за собою вирішення спору про право.

За змістом статей 52 і 55 Основного Закону нашої Держави діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним, й права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Окрім того, приписом частини 1 статті 5 Цивільного процесуального кодексу України унормовано, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За таких підстав та з урахуванням мети звернення заявниці до суду, суд доходить обґрунтованого висновку про те, що фактично існує спір про право між особою, яка претендує на такі виплати - дитиною, захист інтересів якої як законний представник бере на себе заявниця у цій справі - та органом, який проводить їх нарахування та виплату, зокрема, через відсутність чи наявність статусу члена сім`ї загиблого військовослужбовця.

Між тим, за приписами чинного законодавства України права на частину матеріальної допомоги як члену сім`ї загиблого військовослужбовця має й матір ОСОБА_2 ОСОБА_5 , яка одночасно є і його спадкоємицею, тобто встановлення факту батьківства її сина відносно малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , впливає на обсяг майна, що входить до спадкової маси ОСОБА_2 .

Натомість, ані ОСОБА_5 , ані орган, який проводить нарахування та виплату матеріальної допомоги як члену сім`ї загиблого військовослужбовця, до участі у справі в якості заінтересованих осіб ОСОБА_1 , від імені та інтересах якої діє адвокат Савинський О. Г., залучені не були.

Таким чином, проаналізував всі наявні докази у їх сукупності, наведені та встановлені у судовому засіданні факти та відповідні ним правовідносини, суд приходить до висновку, що існує дійсно спір про право.

Як визначено частиною 2 статті 258 Цивільного процесуального кодексу України процедурні питання, пов`язані з рухом справи в суді першої інстанції, клопотання та заяви осіб, які беруть участь у справі, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення або закриття провадження у справі, залишення заяви без розгляду, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом шляхом постановлення ухвал.

Відтак, з урахуванням наведеного, покладаючись на імперативний припис частини 6 статті 235 Цивільного процесуального кодексу України й роз`яснення абзацу 3 пункту 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (із змінами та доповненнями), керуючись змістом частини 4 статті 263 зазначеного вище кодексу й висновками Великої Палати Верховного суду, зроблені ним у постанові, прийнятій 10.04.2019 року в межах справи з єдиним унікальним № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18), суд доходить обґрунтованого висновку про те, що заяву ОСОБА_1 , від імені та інтересах якої діє адвокат Савинський О. Г., із залученням до участі у справі в якості заінтересованої особи НОВОВОДОЛАЗЬКОГО ВІДДІЛУ ДЕРЖАВНОЇ РЕЄСТРАЦІЇ АКТІВ ЦИВІЛЬНОГО СТАНУ У ХАРКІВСЬКОМУ РАЙОНІ ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ СХІДНОГО МІЖРЕГІОНАЛЬНОГО УПРАВЛІННЯ МІНІСТЕРСТВА ЮСТИЦІЇ (М. ХАРКІВ) «Про встановлення факту батьківства після смерті батька»слід залишити без розгляду.

Приходячи до такого, суд, проаналізувавши норми чинного цивільного процесуального законодавства України, також вважає за необхідне роз`яснити ОСОБА_1 про наявність в неї права подати позов на загальних підставах, в якому порушити питання про встановлення факту батьківства після смерті батька її малолітньої дитини.

На підставі викладеного, керуючись статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, учиненої 04.11.1950 року в Римі; статтями 9, 52, 55 і 125 Конституції України, прийнятої 28.06.1996 року № 254к/96-ВР (із змінами та доповненнями); статтями 8, 17 і пунктом 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VІІІ від 02.06.2016 року; Постановою Верховної Ради України № 807-ІХ від 17.07.2020 року «Про утворення та ліквідацію районів»; пунктом 160 частини 1 Указу Президента України «Про реорганізацію місцевих загальних су дів» № 451/2017 від 29.12.2017 року; Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» № 2232-XII від 25.03.1992 року (в редакції Закону України № 3597-IV від 04.04.2006 із змінами та доповненнями); Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» № 2011-XII від 20.12.1991 року (із змінами та доповненнями), і статтями 1 5, 7, 13, 17, 18, 42, 43, 46, 58, 60, 62, 64, 76 80, 89, 128 131, 193, пунктом 1 частини 2 статті 200, статтями 211, 214, 223, 255, пунктом 1 частини 1 та частиною 2 статті 258, статтями 259 260, частиною 2 статті 261, частинами 5 та 11 статті 272, статтями 293, 294, 315, частиною 2 статті 352, пунктом 16 частини 1 статті 353, частиною 2 та 3 статті 354 та пунктом 9 та 11 частини 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України № 1618-ІV від 18.03.2004 року (в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03.10.2017 року із змінами та доповненнями),-

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 , від імені та інтересах якої діє адвокат Савинський Олександр Григорович, із залученням до участі у справі в якості заінтересованої особи НОВОВОДОЛАЗЬКОГО ВІДДІЛУ ДЕРЖАВНОЇ РЕЄСТРАЦІЇ АКТІВ ЦИВІЛЬНОГО СТАНУ У ХАРКІВСЬКОМУ РАЙОНІ ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ СХІДНОГО МІЖРЕГІОНАЛЬНОГО УПРАВЛІННЯ МІНІСТЕРСТВА ЮСТИЦІЇ (М. ХАРКІВ) «Про встановлення факту батьківства після смерті батька»залишити без розгляду.

Роз`яснити ОСОБА_6 , що вона має право подати позов на загальних підставах, в якому порушити питання про встановлення факту батьківства після смерті батька.

Копію ухвали надіслати ОСОБА_6 , а також всім іншим учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її підписання та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з цього дня, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну його частини (скорочене рішення) - в той же строк з дня складання повного рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала, що набрала законної сили, обов`язкова для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання ухвали є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Скорочену ухвалу було постановлено шляхом прийняття, складено за допомогою комп`ютерного набору та підписано суддею у нарадчій кімнаті в одному примірнику.

Повну ухвалу складено з урахуванням приписів частини 3 статті 124 Цивільного процесуального кодексу України за допомогою комп`ютерного набору та підписано суддею в одному примірнику 07.08.2023 року.

Суддя С. В. Мащенко