Справа № 487/1751/15-к
Провадження № 6/487/101/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.08.2023 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого: судді Гаврасієнко В.О., за участі секретаря судового засідання Радченко К.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві подання головного державного виконавця Заводського відділу ДВС м. Миколаєва Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Буділовської Олени Олександрівни про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи за межі України ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И В :

01.08.2023 року головний державний виконавець Заводського відділу ДВС м. Миколаєва Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Буділовська О.О. звернулася до Заводського районного суду міста Миколаєва із зазначеним поданням, яке обґрунтувала наступним.

На виконанні в Заводському відділі державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (далі: Заводський ВДВС у м. Миколаєві ПМУМЮ) перебуває виконавче провадження №47720693 з примусового виконання виконавчого листа № 487/1751/15-к виданого 18.05.2015 Заводським районним судом м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_2 на користь держави в особі Миколаївської дирекції Українського державного підприємства поштового зв`язку "Укрпошта" в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 126 658,37грн. Згідно письмових письмові пояснень боржника, остання не має матеріальної можливості в повному обсязі виконати рішення суду.

Згідно відповіді Державної прикордонної служби України на запит державного виконавця про перетин боржником державного кордону України встановлено, що ОСОБА_3 періодично перетинає державний кордон України, що свідчить проте, що остання має безперешкодну можливість виїзду за межі України при наявних, невиконаних зобов`язань, покладеного на нього судовими рішеннями.

Боржником рішення в повному обсязі виконано не було, що призвело до вжиття відносно нього вищевказаних заходів примусового виконання.

Встановлені факти та обставини свідчать, що боржник ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням.

Вважає, що невжиття заходів щодо обмеження у праві виїзду боржника за межі України - до виконання зобов`язання за рішенням, надалі ускладнюватиме подальше виконання рішення, і навпаки - обмеження боржника у праві виїзду за межі України може сприяти виконанню рішення та відновленню порушених прав стягувана.

Посилаючись на викладені обставини, головний державний виконавець просила суд тимчасово обмежити ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа, до виконання своїх зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням згідно із виконавчим листом 487/1751/15-к виданого 18.05.2015 Заводським районним судом м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_2 на користь держави в особі Миколаївської дирекції Українського державного підприємства поштового зв`язку "Укрпошта" в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 126 658,37грн.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 01 серпня 2023 року подання державного виконавця прийнято до провадження та призначено судове засідання.

Відповідно до ч.4 ст. 441 ЦПК України, суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

До судового засідання головний державний виконавецьне з`явилась, надала до суду клопотання, у якому просила розглядати подання за відсутності представника відділу.

Дослідивши матеріали справи та матеріали виконавчого провадження, суд прийшов до наступного.

У судовому засіданні встановлено, що на виконанні в Заводському відділі державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (далі: Відділ) перебуває виконавче провадження №47720693 з примусового виконання виконавчого листа № 487/1751/15-к виданого 18.05.2015 Заводським районним судом м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_2 на користь держави в особі Миколаївської дирекції Українського державного підприємства поштового зв`язку "Укрпошта" в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 126 658,37грн.

Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян боржник ОСОБА_2 11.09.2018 змінила прізвище на " ОСОБА_4 ", у зв`язку з чим, керуючись ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» 12.12.2019 винесено постанову про зміну назви сторони виконавчого провадження.

В ході здійснення зведеного виконавчого провадження, державним виконавцем було встановлено, що транспортні засоби за боржником не зареєстровані, за даними Держаної податкової служби України та Пенсійного фонду України джерела доходів в т.ч. пенсія, відсутні. Згідно відповідей на запити державного виконавця щодо наявності відповідного майна боржника до Державної авіаційної служби України, Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, Державного агентства рибного господарства України, Державної служби України з питань безпеки на транспорті, Головного управління Держпраці у Миколаївській області, Головного управління Держпродспоживслужби в Миколаївській області щодо наявності відповідного майна боржника, за боржником майно не зареєстровано.

При перевірці майнового стану боржника за адресою фактичного проживання та реєстрації, а саме: АДРЕСА_1 було описано та арештовано рухоме майно боржника, яке в подальшому було реалізовано в установленому законом порядку, та з реалізації якого на користь стягувана, згідно виконавчого документу перераховано грошові кошти на загальну суму 1 112,58грн. Також боржником 1455,00грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди за вироком суду. Тобто залишок боргу за виконавчим документом станом на дату відповіді складає 124 090,79грн.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за боржником зареєстровано 1/4 частка квартири АДРЕСА_2 , проте за вказаною адресою проживає неповнолітня донька боржниці - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що унеможливлює звернення стягнення на вказане майно без дозволу органів опіки та піклування.

Згідно письмових письмові пояснень боржника ОСОБА_3 від 17.07.2023 року, остання не має матеріальної можливості в повному обсязі виконати рішення суду, відкритих рахунків не має, зобов`язується кожного місяця сплачувати борг в розмірі 500 грн, якщо буде можливість, буде перераховувати більшу суму.

Згідно відповіді Державної прикордонної служби України від 18.01.2023 року на запит державного виконавця про перетин боржником державного кордону України ОСОБА_3 17.03.2022, 26.07.2022 та 26.08.2022 року перетинала державний кордон України.

06.07.2023 та 19.07.2023 державним виконавцем рекомендованою кореспонденцією на адресу боржника направлено повідомлення про те, що державним виконавцем до суду буде внесено подання про тимчасове обмеження останнього у праві виїзду за межі України до повного фактичного виконання зобов`язань, покладених на нього рішеннями суду.

Статтею 129 Конституції України визначено, що судові рішення є обов`язковими для виконання.

Відповідно до статті 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконання на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Примусове виконання рішень судів в Україні покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені уЗаконі України «Про виконавче провадження».

За правилами статті 1 Закону України «Про виконавче провадження»- виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводиться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішення, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Отже, боржником рішення виконано не було, що призвело до вжиття відносно нього вищевказаних заходів примусового виконання.

Відповідно до статті 2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також статті 12 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Відповідно до статті 33 Конституції України, право кожного вільно залишати територію України може бути обмежено лише законом.

Закон України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері.

Статтею 6 вказаного Закону встановлено вичерпний перелік підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, зокрема, коли громадянин України ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання.

Разом з тим, тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише при наявності достатніх підстав вважати, що така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним судовим рішенням та його намір вибути за межі України з метою невиконання цього рішення.

За змістом частин першої та другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Правилами статті 441 ЦПК України передбачено, що тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов`язків, передбачених частиною шостою статті 12 Закону України «Про виконавче провадження», як то утримуватися від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надавати у строк, установлений державним виконавцем, достовірні відомості про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасно з`являтися за викликом державного виконавця; письмово повідомляти державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання. У зв`язку з цим з метою всебічного і повного з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин, суду належить з`ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково.

Вирішуючи питання чи є ухилення боржника від виконання зобов`язань свідомим, суд має враховувати комплекс процесуальних дій, які були вжиті державним виконавцем для виконання рішення суду.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та підтвердженим матеріалами виконавчого провадження.

Встановлення наявності зобов`язання у боржника, в даному випадку грошового зобов`язання щодо сплати заборгованості, та факту ухилення останнього від його виконання (бездіяльність, свідоме невиконання зобов`язання), дозволяють при вирішенні подання керуватись положеннями частини другої статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України», згідно з якою громадянинові України, який має паспорт для виїзду за кордон, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, якщо такий громадянин ухиляється від виконання зобов`язань покладених на нього судовим рішенням, - до виконання цих зобов`язань.

З матеріалів справи вбачається, що рішення (вирок) суду не виконується з 2015 року всупереч нормам статті 129-1 Конституції України, якою визначено, що рішення суду є обов`язковим до виконання, з урахуванням того, що боржнику відомо про наявність рішення суду щодо стягнення з нього заборгованості за кредитним договором, виконавчого провадження та вчинення виконавчих дій щодо виконання рішення суду про стягнення з нього заборгованості.

Проте, матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_3 вчиняла будь-які дії щодо сплати заборгованості та виконання зобов`язання, покладеного на неї судовим рішенням, при цьому відсутні також і докази наявності об`єктивних причин, що унеможливлюють виконання боржником рішення суду повністю або частково або наявності непереборної сили, що унеможливлює виконання судового рішення.

Окрім того, звернення до суду з поданням про обмеження боржника у праві виїзду за межі України є лише одним з механізмів, який виконавець може застосувати для забезпечення примусового виконання рішення суду з огляду на ухилення боржника від виконання такого, якому достеменно відомо про існування відносно нього виконавчого провадження та значного розміру заборгованості.

В постанові Верховного Суду у справі № 910/8130/17 від 19.08.2020 зазначено, що ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника судовим рішенням, може полягати як в активних діях (нез`явлення на виклики державного виконавця, приховування майна, доходів тощо), так і в пасивних діях (невжиття будь-яких заходів для виконання обов`язку сплатити кошти).

На підставі викладеного, суд приходить до переконання, що боржник ОСОБА_3 свідомо ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї судовим рішенням (вироком) Заводського районного суду м. Миколаєва у справі №487/1751/15-к від 15.04.2015, оскільки вона повідомлена про відкриття виконавчого провадження, що підтверджується копіями її пояснень, зобов`язалась сплачувати стягувачу грошові кошти, але умисно та свідомо не виконує зобов`язання, які покладені на неї вище вказаним судовим рішенням (вироком), а також перетинала державний кордон України з 17.03.2022 до 26.08.2022, що є підставою для застосування до боржника ОСОБА_3 тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України до виконання зазначеного судового рішення (вироку).

Керуючись ст. ст. 260, 441 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Подання головного державного виконавця Заводського відділу ДВС м. Миколаєва Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи за межі України ОСОБА_1 - задовольнити.

Тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон боржника ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , до погашення заборгованості за виконавчим документом в повному обсязі.

Виконання ухвали покласти на Державну прикордонну службу України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду, або через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: В.О. Гаврасієнко