Справа № 344/1559/22
Провадження № 2/353/7/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2023 рокум.Тлумач

Тлумацький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючої - судді Луковкіної У.Ю.,

з участю: секретаря судового засідання Круховської С.М.,

представника АТ КБ «ПриватБанк» - Рокетської С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тлумач в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

03.02.2022 року АТ КБ «ПриватБанк», розташоване по вул. Грушевського, 1Д, в м. Київ, звернулось в Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області з позовом до ОСОБА_1 , жителя АДРЕСА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 27.09.2019 року, що становить 118740,96 грн. та складається з: 88155,55 грн. заборгованість за поточним тілом кредиту, 18868,80 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 5235,88 грн. заборгованість за нарахованими відсотками.; 6480,73 грн. заборгованість за простроченими відсотками. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором не виконував, у зв`язку з чим станом на 18.01.2022 року допустив виникнення заборгованості по кредитному договору в сумі 118740,96 грн., яку слід стягнути на користь банку. Також просить стягнути з відповідача понесені судові витрати та справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження.

08.02.2022 року ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

04.04.2022 року ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області цивільну справу за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості передано на розгляд Тлумацького районного суду Івано-Франківської області, у зв`язку з тим, що відповідач ОСОБА_1 значиться зареєстрованим по АДРЕСА_2 .

06.05.2022 року на адресу Тлумацького районного суду Івано-Франківської області надійшла вищевказана цивільна справа та на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями дану справу передано для розгляду головуючій судді Луковкіній У.Ю.

Також 06.05.2022 року від відповідача ОСОБА_1 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він вказав, що позов не визнає, заперечує проти його задоволення та просив в задоволенні позову відмовити. Свої заперечення обґрунтовував тим, що долучена до позовної заяви виписка не містить обов`язкових відомостей щодо первинних документів встановлених чинним законодавством (зміст обсягу операції, платіжне доручення, меморіальний ордер, особистий/електронний підпис), а тому не може слугувати належним доказом по справі. Також в матеріалах справи відсутня копія заяви про отримання ним кредиту, відсутнє письмове підтвердження про його приєднання та погодження з ним Умов та правил надання банківських послуг. До цього ж в анкеті-заяві не зазначена процентна ставка, відсутні умови договору щодо строку виконання зобов`язань з повернення кредиту, встановленої відповідальності, виду картки, кредитного ліміту, а містить лише ідентифікуючі дані особи. Наданий позивачем розрахунок заборгованості не є безспірним доказом існування між сторонами договірних відносин та розміру боргу. Долучені позивачем копії документів до позовної заяви не завірені належним чином. Також матеріали справи не містять доказів, що номер мобільного телефону вказаний у виписці належить саме йому та інші операції здійснював саме він. Тобто матеріали справи не містять доказів видачі йому кредитних коштів, отримання та користування кредитними коштами. До цього ж позивач безпідставно спрямував внесені ним кошти на зарахування погашення відсотків, оскільки анкета-заява не містить визначення домовленості про сплату відсотків. Долучені до матеріалів справи Умови та правила надання банківських послуг ним не визнаються та не містять його підпису. Стверджує, що відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору (проценти, неустойку, терміни виконання зобов`язань). До цього ж він не був повідомлений про зміни у відсотковій ставці та вона була збільшена позивачем в односторонньому порядку. Таким чином, вважає, що позивачем не доведено факт укладення між сторонами кредитного договору та досягнення згоди щодо істотних умов цього договору, отримання ним кредитної картки та кредитних коштів у зазначеному позивачем розмірі та наявності розміру заборгованості по поверненню цих коштів.

Крім цього, 06.05.2022 року відповідач ОСОБА_1 направив на адресу суду письмове клопотання, в якому просив витребувати у АТ КБ «ПриватБанк» оригінали письмових доказів, долучених до позовної заяви, для огляду в судовому засіданні.

Відповідно до частин 2-6 статті 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). З огляду на предмет та ціну позову дана справа підпадає під ознаки малозначної справи та не віднесена до категорії справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження. Обставини справи, що згідно частини третьої статті 274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку.

Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

09.05.2022 року ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області було повторно визнано явку представника позивача обов`язковою та зобов`язано позивача до початку проведення судового засідання надати суду для огляду в судовому засіданні оригінали письмових доказів або належним чином завірені їх копії, які долучено до позовної заяви на підтвердження викладених у ній обставин спору.

26.05.2022 року та 09.08.2022 року представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» подав до суду відповідь на відзив та заперечення, в яких просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Зазначив, що підписавши заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, відповідач зобов`язався виконувати умови та правила надання банківських послуг, тарифи банку, що складають договір про надання банківських послуг. Відповідачу було відкрито картковий рахунок, видано банківську картку. Банком було надано відповідачу всю необхідну інформацію у письмовому вигляді, результатом чого є підписання сторонами кредитного договору. Вважає, що банком були надано належним чином засвідчені докази, що підтверджують факт укладення кредитного договору, а обставини на які відповідач посилається у своєму відзиві не відповідають дійсності. Достовірність та правдивість інформації, яка зазначена в анкеті-заяві про приєднання до Умов та правил банківських послуг, та яка містить мобільний номер зазначений відповідачем, підтверджується власним підписом відповідача. Докази долучені до матеріалів справи завірені та підписані представником банку, який має відповідне доручення банку. До цього ж відповідність поданої позовної заяви з додатками вимогам законодавства відноситься до компетенції суду. У заяві анкеті чітко вказано, що Умови та правила надання банківських послуг розміщені на офіційному сайті банку, екземпляр яких відповідач отримав шляхом самостійного роздрукування. Згідно витягу з тарифів відповідачу було встановлено процентну ставку 3,1% (37,2% річних), вказано розміри комісій та штрафів, тощо. Також відповідачем було підписано паспорт споживчого кредиту. Тобто сторонами договору були обговорені істотні умови. З розрахунку заборгованості та виписки по картковому рахунку вбачається, що відповідач частково сплачував заборгованість за кредитом. Посилання відповідача на практику Верховного суду, в т.ч. щодо не ознайомлення з Умовами та правилами надання банківських послуг в редакції чинній на момент підписання заяви позичальником, не відповідають дійсним обставинам справи. Згідно Умов та правил надання банківських послуг банк має право змінювати Тарифи та повідомити клієнта у виписці по картрахунку. В свою чергу клієнт має право у разі незгоди зі зміненими тарифами звернутись до банку. Однак відповідач не звертався до банку, не ініціював розірвання договору, а активно користувався картою, що свідчить про прийняття умов банківського обслуговування. Так відповідно до Тарифів банку для карти «Platinum» поточна процентна ставка до 01.08.2020 року становила 3,1% в місяць, а з 01.08.2020 року була знижена до 3,0 % в місяць. Згідно виписки по картрахунку відповідачу було видано платіжну картку, відкрито рахунок, на який встановлено кредитний ліміт, відповідач користувався коштами, здійснював розрахунки в магазинах та отримував кошти через банкомат. Також згідно виписки по рахунку вбачається, що відповідач до певного часу належним чином виконував свої зобов`язання за кредитом, тобто знав про умови кредитування та визнав свої зобов`язання за договором. Проте на даний час відповідач належним чином не виконав свої зобов`язання за кредитним договором та станом на 18.01.2022 року допустив виникнення заборгованості в загальній сумі 118740,96 грн.

Ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 06.07.2022 року було повторно визнано явку представника позивача обов`язковою для дачі особистих пояснень, в тому числі з метою вирішення питання про призначення експертизи судом та витребування матеріалів, необхідних для її проведення.

Ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 09.08.2022 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості було призначено судову економічну експертизу, проведення якої було доручено Івано-Франківському відділенню Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України.

Ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 03.10.2022 року було поновлено провадження у справі, оскільки 20.09.2022 року від Івано-Франківського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України до суду повернулись матеріали цивільної справи без проведення судової економічної експертизи, оскільки судовий експерт даного напрямку досліджень призваний до лав ЗСУ.

Ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 03.10.2022 року у справі за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, було призначено судову економічну експертизу, проведення якої було доручено Львівському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України. Також вказаною ухвалою було зобов`язано АТ КБ «ПриватБанк» надати експертній установі для огляду та проведення судової економічної експертизи перелік документів (детальні розрахунки заборгованості, банківські виписки по рахунках обліку заборгованості, первинні документи щодо підтвердження видачі та погашення кредиту, регістри бухгалтерського обліку).

23.12.2022 року поштовим зв`язком від експерта Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України надійшло клопотання про надання йому додаткових матеріалів необхідних для проведення судово-економічної експертизи по цивільній справі № 344/1559/22. Зокрема, експерт зазначив, що для дачі висновків йому необхідні для дослідження документи, передбачені в резолютивній частині ухвали суду від 03.10.2022 року.

11.01.2023 року судом було направлено нагадування до позивача та його представника щодо необхідності надати експертній установі для огляду та проведення судової економічної експертизи перелік документів, передбачених в резолютивній частині ухвали суду від 03.10.2022 року.

07.02.2023 року від Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України до суду повернулись матеріали цивільної справи без проведення судової економічної експертизи, оскільки судовому експерту не були надані на дослідження додаткові документи.

28.02.2023 року представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» Рокетська С.В. через систему «Електронний суд» направила на адресу суду документи, які були необхідні судовому експерту Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України для дослідження під час проведення судової економічної експертизи, тобто не оригінали, а їх електронні копії.

Ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 01.03.2023 року було поновлено провадження у справі.

Ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 01.03.2023 року забезпечено представнику позивача АТ КБ «ПриватБанк» Рокетській С.В. можливість взяти участь у судових засіданнях по справі в режимі відеоконференції.

07.07.2022 року та 10.03.2023 року відповідач ОСОБА_1 направив на адресу суду листи, в яких просив при вирішенні справи врахувати правову позицію Верховного суду викладену в постанові від 23.05.2022 року по справі № 393/126/20 (провадження № 61-14545сво20). Будь-яких клопотань про повторне призначення судової економічної експертизи від сторін по справі до суду не надходило. Однак, листом від 07.10.2022 року відповідач ОСОБА_1 повідомив про неможливість оплати ним вартості судової економічної експертизи.

Ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 18.04.2023 року відмовлено в задоволенні клопотання представника позивача - АТ КБ «ПриватБанк» Кіріченка В.М. про огляд веб-сайту.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

У відповідності до ч.ч. 1, 8 ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

Представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» Рокетська С.В. в судовому засіданні в режимі відеоконференції позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання повторно не з`явився, причин неявки суду не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи в порядку ст. 128 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, що свідчить про зловживання учасиком процесу його процесуальними права та затягуванням розгляду справи.

У відповідності до ч. 1 ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Проаналізувавши викладені в позовній заяві обґрунтування позивача, заслухавши представника позивача, ознайомившись з відзивом на позовну заяву, відповіддю на відзив та запереченням, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, врахувавши також правові норми, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов наступного висновку.

Розглядаючи даний спір, суд виходить із того, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються загальними положення ЦК України щодо зобов`язання та параграфом 2 Глави 71 ЦК України «Кредит».

Згідно до вимог ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

27.09.2018 року відповідач ОСОБА_1 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку (Том 1 а.с. 17, Том 2 а.с. 166, 167). 12.11.2019 року, 13.12.2019 року 17.12.2019 року між ОСОБА_1 (відповідач) та представником банку було укладено заявку на актуалізацію даних по преміальній карті та встановлення суми кредитного ліміту (Том 1 а.с. 18-19, Том 2 а.с. 168-170). Згідно довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитних карт 12.11.2019 року ОСОБА_1 було надано кредит у розмірі 27000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, який в подальшому було збільшено до 100000,0 грн., з терміном дії картки «Універсальна WORLD» до 09/22 та подальшим її перевипуском до 12/23 (Том 2 а.с. 133-134).

У заяві-анкеті зазначено, що відповідач погоджується з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився з договором про надання банківських послуг та погодився з його умовами, в т.ч. Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами, які розміщені на офіційному сайті ПриватБанку.

До позовної заяви позивачем долучено витяг із Тарифів обслуговування преміальних кредитних карток Platinum, World Black Edition, World Elite, Infinite, VISA Signature, а також умови та правила надання банківських послуг, на яких відсутній підпис сторін договору (Том 1 а.с. 24-28, 29-47, Том 2 а.с. 178-186, 187-220).

Крім того, до позовної заяви позивач долучив інформацію про деякі умови кредитування (назвавшу представником позивача в судовому засіданні паспортом споживчого кредиту), в якій визначено, зокрема, ліміт кредиту, строк кредитування, процентна ставка у межах пільгового періоду процентів річних, процентна ставка за межами пільгового періоду процентів річних, процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту, штраф за прострочення платежів тощо. Паспорт споживчого кредиту підписано ОСОБА_1 19.11.2019 року та зазначено, що інформація, викладена у ньому зберігає чинність та є актуальною до 04.12.2019 року (Том 1 а.с. 20-23, Том 2 а.с. 171-177).

Зважаючи на предмет заявленого банком позову, ключовою обставиною, яка підлягає доказуванню, є підстави виникнення, розмір і складові заборгованості за кредитним договором.

Згідно з наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором б/н, станом на 18.01.2022 року заборгованість становить 118740,96 грн. та складається з: 88155,55 грн. заборгованості за поточним тілом кредиту, 18868,80 грн. заборгованості за простроченим тілом кредиту; 5235,88 грн. заборгованості за нарахованими відсотками; 6480,73 грн. заборгованості за простроченими відсотками (Том 1 а.с. 6-14).

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання.

Частиною 1 статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього Кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому з азаконом надані відповідні пільги.

За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач, окрім самого розрахунку кредитної заборгованості, посилався також на витяг із Тарифів обслуговування преміальних кредитних карток Platinum, World Black Edition, World Elite, Infinite, VISA Signature та витяг з Умов та правил надання банківських послуг, розміщених на сайті банку, як невід`ємні частини спірного договору.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей витяг із Тарифів обслуговування преміальних кредитних карток Platinum, World Black Edition, World Elite, Infinite, VISA Signature та витяг з Умов та правил надання банківських послуг розумів відповідач, ознайомився і погодився з ними, підписуючи 27.09.2018 року анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів та, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.

Крім того, роздруківка із сайту банку не може бути належним доказом, оскільки повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в Умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15).

Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем АТ КБ «ПриватБанк» дотрималось вимог, передбачених ч. 2 ст. 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.

Суд також вважає, що до спірних правовідносин неможливо застосувати й правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк», а тому кредитор міг додати до позовної заяви витяг з Умов та Правил у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що матеріали справи не містять підтверджень, що саме доданий до позовної заяви витяг з Умов, які надав банк, відповідач розумів та ознайомився і погодився з ним, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку.

Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19).

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов та правила банківських послуг не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та Правил надання банківських послуг, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовкидля розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору із ОСОБА_1 АТ КБ «Приватбанк» було дотримано вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.

Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору.

Оскільки витяг з Тарифів обслуговування преміальних кредитних карток Platinum, World Black Edition, World Elite, Infinite, VISA Signature та витяг з Умов та правил надання банківських послуг не містять підпису відповідача, то суд вважає, що їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами, шляхом підписання анкети-заяви.

За таких обставин відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами.

Посилання позивача на паспорт споживчого кредиту, як на обґрунтованість позовних вимог, враховуючи, що такий підписано відповідачем, суд відхиляє, оскільки ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, так як в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. Крім того, інформація, зазначена в цьому паспорті споживчого кредиту, зберігає чинність та є актуальною до 04.12.2019 року (анкета-заява підписана відповідачем 27.09.2018 року).

Зазначене узгоджується із позицією Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, викладеною у постанові від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20.

Зокрема в постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 23 травня 2022 року у справі №393/126/20 (провадження №61-14545сво20) зазначено також, що під формою правочину розуміється спосіб вираження волі сторін та/або його фіксація. Правочин оформлюється шляхом фіксації волі сторони (сторін) та його змісту. Така фіксація здійснюється різними способами. Першим і найпоширенішим з них є складання одного або кількох документів, які текстуально відтворюють волю сторін. Зазвичай правочин фіксується в одному документі. Це стосується як односторонніх правочинів (наприклад, складення заповіту), так і договорів (дво- і багатосторонніх правочинів). Домовленість сторін дво- або багатостороннього правочину, якої вони досягли, фіксується в його тексті, який має бути ідентичним у всіх сторін правочину. Потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.

Отже, зазначений Паспорт споживчого кредиту, як це передбачено ст. 7 Закону України «Про споживче кредитування», є лише рекламою споживчого кредиту і передує укладенню самого договору, та, як правило, містить узагальнену інформацію про умови кредитування, орієнтовану загальну вартість кредиту та максимальний строк, на який надається кредит.

Інформація про умови кредитування (паспорт споживчого кредиту) також не містить підпису від імені ОСОБА_1 на першій-третій сторінці, на якій зазначені основні умови кредитування, у зв`язку з чим відсутні підстави вважати доведеним той факт, що сторонами погоджено істотні умови договору кредиту. Підпис від імені ОСОБА_1 був проставлений лише на останній сторінці, яка містить лише загальну інформацію.

В анкеті-заяві позичальника від 27.09.2018 року відсутні умови щодо сплати процентів за користування кредитними коштами. За таких обставин відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді розмір і порядок нарахування процентів за користування кредитними коштами, а також інші умови, зокрема, щодо черговості погашення заборгованості.

Відтак слід відмовити у задоволенні позову про в частині стягнення з відповідача заборгованості за нарахованими та простроченими відсотками в загальній сумі 11716,61 грн. у зв`язку з безпідставністю позовних вимог в цій частині через відсутність передбаченого обов`язку відповідача по їх сплаті позивачу.

За таких обставин, суд вважає, що у спірних правовідносинах банк має право вимагати захисту своїх прав лише шляхом пред`явлення вимоги до відповідача щодо повернення фактичної отриманої останнім суми кредитних коштів.

Належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Згідно із зазначеною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Пунктом 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, передбачено, що виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів за конкретним банківським рахунком, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.

Зазначений висновок, викладено у постановах Верховного Суду від 21 вересня 2022 року у справі № 381/1647/21, від 07 грудня 2022 року у справі № 298/825/15-ц та від 25 січня 2023 року у справі № 209/3103/21.

Також у постанові Верховного Суду від 30 січня 2018 року у справі № 161/16891/15-ц (провадження №61-517св18) зроблено правовий висновок про те, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Згідно вказаної норми Закону України підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Отже, виписка з рахунка особи, яка відповідає зазначеним вимогам та надана відповідно до вимог закону, є документом, який може бути доказом і який суду необхідно оцінити відповідно до вимог цивільного процесуального закону при перевірці доводів про реальне виконання кредитного договору.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18 (провадження № 61-9618св19), від 25 травня 2021 року у справі № 554/4300/16-ц (провадження № 61-3689св21), від 26 травня 2021 року у справі № 204/2972/20 (провадження № 61-168св21), від 13 жовтня 2021 року у справі № 209/3046/20 (провадження № 61-9207св21), від 01 грудня 2021 року у справі № 752/14554/15-ц (провадження № 61-14046св21), від 01 червня 2022 року у справі № 175/35/16-ц (провадження № 61-648св21, ЄДРСРУ № 104644740).

Надана позивачем виписка по рахунку за період з 28.01.2008 року по 19.01.2022 року не містить посилання на те, що вона стосується саме описаних в позовній заяві кредитних відносин, які виникли на підставі Анкети-Заяви № б/н від 27.09.2019 року. Водночас матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів того, що заборгованості виникла внаслідок підписання відповідачем Анкети-Заяви від 27.09.2019 року. Зокрема, представником позивача до позовної заяви додано розрахунок заборгованості за договором № б/н від 27.09.2019 року (а.с. 6-14, Том 1) та розрахунок заборгованості за договором № б/н від 12.11.2019 року (а.с. 65-70, Том 2), тоді як договірні зобов`язання між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 виникли 27.09.2018 року шляхом підписання цього дня відповідачем анкети-заяви.

Також з виписки по рахунку ОСОБА_1 вбачається, що починаючи з 13.02.2008 року ОСОБА_1 був встановлений кредитний ліміт в розмірі 1000,0 грн. Станом на 25.09.2018 року залишок заборгованості становив 26877,83 грн., а починаючи з 27.09.2018 року, без наявності відомостей про погашення вказаної заборгованості, ОСОБА_1 було встановлено кредитний ліміт 27000,0 грн. При цьому залишок заборгованості станом на 27.09.2018 року спочатку становив 0,00 грн. та в подальшому цього ж дня виріс до 26877,83 грн. Буд-яких відомостей про те, що ОСОБА_1 здійснював 27.09.2018 року зняття кредитних коштів в сумі 26877,83 грн. виписка не містить. Водночас, згідно довідки АТ КБ «ПриватБанк», відповідач мав декілька кредитних карток АТ КБ «Приватбанк» (а.с. 16 Том 1, а.с. 134 Том 2). Проте вказана довідка не містить відомостей, до якого саме кредитного договору № б/н відносяться видані відповідачу кредитні картки.

Крім цього, як зазначалось вище, ухвалою суду була призначена судова економічна експертиза та зобов`язано позивача та його представника надати експертній установі для огляду та проведення судової економічної експертизи перелік документів передбачених в резолютивній частині ухвали суду від 03.10.2022 року. Однак, позивач та його представник вимоги ухали суду не виконали, у зв`язку з чим матеріали цивільної справи повернулись до суду без проведення судової економічної експертизи, оскільки судовому експерту не були надані на дослідження додаткові документи. Будь-яких клопотань про повторне призначення судової економічної експертизи від сторін по справі до суду не надходило. При цьому відповідач ОСОБА_1 також не виконав вимоги ухвали суду щодо опалити вартості судової економічної експертизи, яка була призначена судом за його клопотанням.

При цьому суд звертає, що долучений позивачем розрахунок заборгованості є одностороннім арифметичним розрахунком, не містить об`єктивної інформації щодо погашення заборгованості за кредитом і не може вважатися належним доказом на підтвердження реальної заборгованості відповідача за тілом кредиту.

Водночас доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно із вказаною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Банківська виписка має статус первинного документу, що підтверджується Переліком типових документів, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 578/5 від 12 квітня 2012 року. Інформація, що міститься в прийнятих для обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку. Регістри синтетичного та аналітичного обліку ведуться на паперових носіях або в електронній формі. Запис у регістрах аналітичного обліку здійснюється лише на підставі відповідного санкціонованого первинного документа (паперового або електронного).

Банк обов`язково має складати на паперових та/або електронних носіях такі регістри, як, зокрема, особові рахунки та виписки з них. Виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту (п. 57, п. 59, п. 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75).

У зв`язку з цим, судом самостійно проведено аналіз розрахунку заборгованості за період з 12.11.2019 року по 18.01.2022 року та виписки по рахунку ОСОБА_1 за період з 28.01.2008 року по 18.01.2022 року, з яких встановлено, що станом на 12.11.2019 року залишок попередньої заборгованості ОСОБА_1 становив 26953,63 грн., яка виникла за період з 27.09.2018 року по 12.11.2019 року, тобто поза межами заявлених позивачем позовних вимог, оскільки як вже зазначалось вище, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість, яка виникла саме за період з 12.11.2019 року по 18.01.2022 року.

Крім цього, у період з 12.11.2019 року по 01.01.2022 року з рахунку ОСОБА_1 банком списувались кошти на погашення кредитної заборгованості на загальну суму 28414,79 грн. При цьому, погашення заборгованості за відсотками та комісіями, нарахування яких не обумовлено сторонами у письмовому вигляді, суперечить умовам кредитування.

Зміст виписки з карткового рахунку позичальника з детальним описом фінансових операцій підтверджує обсяг фактично отриманої позичальником суми та автоматичне списання банком суми простроченої заборгованості, а також списання нарахованих ним відсотків та комісій за користування кредитом та інших платежів, тоді як відомості про те, що позичальник визнавав такі умови, приймав та їх виконував зазначені матеріали не містять.

Отже, оскільки позивачем за період з 12.11.2019 року по 18.01.2022 року нараховано 107024,35 грн. заборгованості за тілом кредиту, з яких 26953,63 грн. заборгованість, що виникла за попередній період з 27.09.2018 року по 12.11.2019 року, тобто поза межами заявлених позивачем позовних вимог, та у період з 12.11.2019 року по 01.01.2022 року банком списано кошти на погашення кредитної заборгованості на загальну суму 28414,79 грн., то залишок заборгованості за тілом кредиту, яка підлягає до стягнення з відповідача становить: 107024,35 грн. - 26953,63 грн. - 28414,79 грн.= 51655,93 грн. А тому вимоги позивача в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту підлягають до часткового задоволення.

Відповідачем суду не надано будь-яких доказів на спростування достовірності наданого банком розрахунку або помилковості обрахованої заборгованості за тілом кредиту, яка підтверджується первинними банківськими документами. Скористатись своїм правом та прийняти безпосередню участь в судовому засіданні відповідач не повважав за необхідне.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на викладене, з врахуванням того, що позивач не подав достатньо матеріалів, які повністю обґрунтовують його позовні вимоги, а відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, контррозрахунок не наданий, жодних письмових чи електронних доказів на спростування позовних вимог в частині отримання кредитних коштів (тіла кредиту) суду не надано, а також беручи до уваги те, що сторони ухилились від проведення судово-економічної експертизи по справі, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог і стягнення з відповідача отриманого ним та непогашеного тіла кредиту в розмірі 51655,93 грн. В решті вимог позову слід відмовити.

Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

При такому вирішенні позову, з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 1079,23 грн. (платіжне доручення № IHN94B1NM9 від 24.01.2022 року, а.с. 56, 183).

На підставі викладеного, відповідно ст.ст. 207, 526, 527, 530, 610, 611, 612, 626, 628, 633, 634, 638, 1048, 1049, 1054 ЦК України, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 247, 263-265, 268, 273, 274-279, 354-355 ЦПК, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого жителя АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , на користь Акціонерного Товариства Комерційний Банк «ПриватБанк», юридична адреса: м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, , р/р НОМЕР_2 , МФО 305299, заборгованість за кредитним договором б/н від 27.09.2019 року, яка станом на 18.01.2022 року становить 51655,93 грн. (пятдесят одна тисяча шістсот п`ятдесят п`ять гривень 93 копійки), що являє собою заборгованість за тілом кредиту.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого жителя АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , на користь Акціонерного Товариства Комерційний Банк «ПриватБанк», юридична адреса: м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, код ЄДРПОУ 14360570, р/р НОМЕР_2 , МФО 305299, - 1079,23 грн. (одну тисячу сімдесят девять гривень 23 копійки) понесених позивачем судових витрат по сплаті судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до суду апеляційної інстанції через Тлумацький районний суд Івано-Франківської області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

ГоловуючийУ. Ю. ЛУКОВКІНА

Повний текст судового рішення cкладено «09» серпня 2023 року.