Справа № 203/3756/22
Провадження № 2-др/203/20/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ДОДАТКОВЕ)

27.06.2023 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська в залі суду в м. Дніпрі у складі:

головуючого судді Ханієвої Ф.М.,

за участю секретаря судового засідання Пльохіної В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

встановив:

19.06.2023 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Пантилеєнко З.С. звернулась до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення в цивільній справі №203/3756/22, в якому просить суд:

- стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 9000,00 грн.

І. Стислий виклад позицій учасників справи.

В обґрунтування вимог заяви представник позивача зазначила, що 13.06.2023 року рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська було частково задоволено позовну заяву ОСОБА_1 та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та до досягнення дітьми повноліття. Так, за твердження представника позивача адвоката Пантилеєнко З.С., позивач поніс витрати на професійну правничу допомогу, надану йому представником позивача адвокатом Біжко Ю.О. та представником позивача адвокатом Пантилеєнко З.С. у загальному розмірі 9000,00 грн, на підтвердження чого представник позивача надала суду відповідні докази.

Представник позивача вважає, що витрати у розмірі 9000,00 грн за погоджений та прийнятий обсяг робіт сторонами підлягають відшкодуванню у якості витрат на професійну правничу допомогу. Оскільки вони підтверджені матеріалами справи, пов`язані з розглядом справи та підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

З огляду на викладене, представник позивача звернулась до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення.

Під час розгляду справи по суті спору 13.06.2023 року представник відповідача подала до суду клопотання про зменшення розміру витрат на правову допомогу в порядку ст. 137 ЦПК України. На думку представника відповідача, заявленій в позовній заяві розмір витрат на правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн є необґрунтованим та завищеним. Оскільки позовну заяву складала представник позивача ОСОБА_3 , а представник позивача ОСОБА_4 усувала недоліки позовної заяви на виконання ухвали суду шляхом подання клопотання від 24.01.2023 року зі зміненою прохальною частиною. Водночас представник відповідача вважає, що така правова допомога не вартує 3000,00 грн.

Тому представник відповідача просить суд відмовити у задоволенні вимог представника позивача про стягнення витрат на правничу допомогу.

ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі.

Судове засідання з розгляду заяви було призначене на 27.06.2023 року.

Позивач та його представник у судове засідання не з`явились, належним чином були повідомлені про час, дату та місце розгляду заяви про відшкодування витрат, пов`язаних з витратами на професійну правничу допомогу.

Представник позивача разом із заявою про ухвалення додаткового рішення надала суду письмову заяву про розгляд заяви без участі позивача та його представника.

Відповідач та її представник у судове засідання також не з`явились, належним чином були повідомлені про час, дату та місце розгляду заяви, причини неявки суду не повідомили.

Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України, у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Суд, керуючись положеннями ст. ст. 211, 223, ч. 4 ст. 270 ЦПК України, враховуючи, що представник відповідача в порядку ст. 137 ЦПК України під час розгляду справи по суті надавала суду клопотання про зменшення розміру витрат позивача на правничу допомогу, заперечувала проти стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат на правничу допомогу, висловила свою правову позицію з цього приводу, розглянув заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення в цивільній справі за відсутності учасників справи.

При цьому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась.

Під час розгляду судом заяви про ухвалення додаткового рішення в цивільній справі судом були досліджені письмові докази, наявні в матеріалах справи, в межах розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази.

29.09.2022 року ОСОБА_1 (представник позивача адвокат Пантилеєнко З.С.) звернувся до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, в якій позивач, з урахування редакції позовної заяви від 25.01.2023 року, поданої суду в порядку усунення недоліків позовної заяви (представник позивача адвокат Біжко Ю.О.), просить суд:

- стягнути з ОСОБА_2 на його користь аліменти на утримання неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та на утримання малолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дітьми повноліття.

Ухвалою суду від 08.11.2022 року позовна заява була залишена без руху та наданий позивачу п`ятиденний строк для усунення її недоліків.

25.01.2023 року у встановлений судом строк представник позивача усунула недоліки позовної заяви.

Ухвалою суду від 30.01.2023 року було відкрито провадження в цивільній справі та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи.

Ухвалою суду від 03.03.2023 року було відмовлено у задоволенні заяви представника відповідача про затвердження мирової угоди в цивільній справі.

Рішенням суду від 13.06.2023 року було частково задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, та вирішено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та малолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 (однієї четвертої) частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 (п`ятдесят) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову 29.09.2022 року та до досягнення дітьми: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повноліття, а у задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено; допущено рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць до негайного виконання; стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 496,20 грн; частково задоволено заяву представника відповідача адвоката Мальцевої Ілони Миколаївни про стягнення витрат на правову допомогу в цивільній справі №203/3756/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 9000,00 грн, а у задоволенні іншої частини вимог заяви відмовлено.

На підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, наданих йому адвокатом Біжко Ю.О. та адвокатом Пантилеєнко З.С. представник позивача адвокат Пантилеєнко З.С. надала суду копії:

- договору про надання правової допомоги адвокатом Біжко Ю.О. від 30.11.2022 року, за умовами якого за надання юридичної допомоги клієнт зобов`язується виплатити захиснику/представнику гонорар у розмірі за погодженням сторін (п.4.1);

- додаткової угоди №1 від 19.01.2023 року до договору про надання правової допомоги від 30.11.2022 року, за умовами якого вартість правової допомоги, яка буде надаватися адвокатом Біжко Ю.О. становить 3000,00 грн (свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю, видане Радою адвокатів Дніпропетровської області 23.11.2018 року, серії ДП №3976, на підставі рішення Ради адвокатів Дніпропетровської області №104 від 20.11.2018 року);

- акта №1 приймання-передачі наданої правничої допомоги від 15.06.2023 року, за яким адвокатом Біжко Ю.О. надано, а клієнтом прийнято правову допомогу, яка складається з: отримання в Кіровському районному суді м. Дніпропетровська ухвали суду від 08.11.2022 року у справі №203/3756/22; підготування та подання до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська у цивільній справі №203/3756/22 клопотання про усунення недоліків у позовній заяві; підготування та подання до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська у цивільній справі №203/3756/22 позовну заяву в новій редакції; розмір винагороди (гонорару) адвоката за надану правову допомогу склав 3000,00 грн;

- квитанції до прибуткового касового ордера від 15.06.2023 року на суму 3000,00 грн;

- ордера на надання правничої допомоги адвокатом Біжко Ю.О. від 24.01.2023 року, виданого на підставі договору від 30.11.2022 року б/н;

- договору №220922/13 про надання правничої допомоги адвокатом Пантилеєнко З.С. від 22.09.2022 року, за умовами якого розмір гонорару за надання правової допомоги, передбаченої договором, встановлюється в розмірі, що визначається за домовленістю сторін та складає 6000,00 грн (п.3.1); вартість послуг, зазначених в п. 3.1, визначена із розрахунку, що судова справа, в якій надаються послуги за цим договором, складається з трьох судових засідань, які оплачуються клієнтом окремо із розрахунку 2000,00 грн за одне судове засідання;

- свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, серії ДП №4546 від 07.11.2019 року, посвідчення адвоката №2315 від 07.11.2019 року адвокат Пантилєнко З.С.;

- рахунку №9 від 15.06.2023 року як додатку №1 до договору №220922/13 від 22.09.2022 року;

- акта виконаних робіт (наданих послуг) №9 від 15.06.2023 року як додатку №2 до договору №220922/13 від 22.09.2022 року на суму 6000,00 грн участь адвоката у судових засіданнях (6 годин: 6х1000 = 6000 грн), фактично сплачено станом на 15.06.2023 року 6000,00 грн.

Водночас суд відхиляє як неналежний доказ в рамках вирішення заяви представника позивача про ухвалення додаткових витрат, наданий представником позивача ордер на надання правничої допомоги адвокатом Пантилеєнко З.С. позивачу від 28.09.2022 року. Оскільки такий ордер був виданий на підставі договору про надання правової допомоги №230922/13 від 23.09.2022 року. Натомість правова допомога позивачу була надана адвокатом Пантилеєнко З.С. на підставі договору про надання правової допомоги №220922/13 від 22.09.2022 року, до якого в якості додатків складені акт виконаних робіт та рахунок, які враховані судом як належні, допустимі та достатні докази на підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу.

Спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу стягнення з відповідача на користь позивача додаткових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 9000,00 грн.

ІV. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати , зокрема, на професійну правничу допомогу.

Відповідно до положень частин 1 - 6 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частин 2, 3, 4, 8 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються , зокрема, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо , зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати .

Аналіз викладених вище норм ЦПК України вказує, що розмір витрат на професійну правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до положень ст. 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1, ч. 3, ч. 5 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 5 липня 2012 року № 5076-VI, договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.

Відповідно до п. 6, п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», інші види правової допомоги види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення; представництво це вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Відповідно до положень ст. ст. 19, 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

При встановленні розміру гонорару відповідно до частини третьої статті 30 Закону № 5076-VI врахуванню підлягають складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, витрачений ним час, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини.

Також відповідно до ст. 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 9 червня 2017 року, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката.

Отже, домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 № 904/4507/18 (12-171гс19)).

Аналіз викладеного вище вказує, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах, а договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності.

Відповідно до положень ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються: складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суд виходить зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Суд бере до уваги те, що для вирішення питання про відшкодування витрат на правничу допомогу від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (постанова Верховного Суду від 02.10.2019 року, справа № 815/1479/18, додаткова постанова Верховного Суду від 05.09.2019 року, справа № 826/841/17, додаткова постанова Верховного Суду від 06.03.2019 року, справа № 922/1163/18).

При цьому, як зазначив Верховний Суд, у своїй правовій позиції, викладеній в постанові від 16.04.2020 року по справі № 727/4597/19 та яка також враховується судом на підставі ч. 4 ст. 263 ЦПК України, адвокати здійснюють незалежну професійну діяльність, тому до них не можуть бути застосовані положення Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», Положення «Про форму та зміст розрахункових документів», затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 21 січня 2016 року № 13 та Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 29 грудня 2017 року № 148. Останні не визначають порядку здійснення розрахунків адвокатом зі своїм клієнтом за готівку та не поширюються на осіб, що здійснюють незалежну професійну діяльність. При цьому відкриття власного рахунку не є обов`язком адвоката, тому адвокат може видавати клієнту на його вимогу складений в довільній формі документ (квитанцію, довідку тощо), який і буде підтверджувати факт отримання коштів від клієнта.

З урахуванням положень ч. 4 ст. 263 ЦПК України, суд бере до уваги вказані правові висновки Верховного Суду.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

У справі «East/West Alliance Limited» проти України» Європейський суд з прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy), заява № 34884/97, п. 30). Угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також чи була їх сума обґрунтованою (рішення щодо справедливої сатисфакції у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece)).

Так, як видно з наданих представником позивача письмових доказів на підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, позивачу були надані адвокатські послуги адвокатами Біжко Ю.О. та Пантилеєнко З.С., які надавали позивачу різні види адвокатських послуг, вказані в актах виконаних робіт в рамках цивільної справи №203/3756/22. На підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу представник позивача надала суду копії квитанції на суму 3000,00 грн та рахунку на суму 6000,00 грн, відповідно.

Суд на підставі положень ст. ст. 137, 141, 142 ЦПК України, з урахуванням часткового задоволення позовних вимог, вважає за необхідне відшкодувати позивачу понесені ним витрати на професійну правничу допомогу, що відповідає критеріям співмірності, розумності та пропорційності, та становить 6750,00 грн (9000,00 грн х 0,75 = 6750,00 грн).

V. Висновки суду за результатами розгляду заяви.

З огляду на встановлені судом обставини справи, докази, надані представником позивача на підтвердження понесених позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення заяви представника позивача про ухвалення додаткового рішення та відшкодування позивачу витрат на професійну правничу допомогу пропорційно до розміру задоволеної частини позовних вимог у розмірі 6750,00 грн, з урахуванням критеріїв співмірності, розумності та пропорційності.

Тому суд вважає за необхідне частково задовольнити заяву представника позивача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, про що ухвалити додаткове рішення в цивільній справі.

Керуючись статтями 3-13, 133, 141, 142, 235, 258, 259, 263-265, 268, 270, 353 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

вирішив:

Заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ; адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ; адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6750,00 грн (шість тисяч сімсот п`ятдесят грн 00 копійок).

У задоволенні іншої частини вимог заяви відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ф.М. Ханієва