печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2023 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Остапчук Т.В.,

при секретарі судового засідання - Ковалівській В.В.,

За участю представника відповідача Огородникова К.О.

Представника відповідача Штика О.М.

розглянувши у порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Київській області, Київської обласної прокуратури, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди

ВСТАНОВИВ:

У травні 2023р. ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Київській області, Київської обласної прокуратури, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду. Обґрунтовуючи тим, що ухвалою Славутицького міського суду від 18.11.2020 у справі № 377/360/20 кримінальне провадження № 0000131 від 23.05.2020 за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, закрито, у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення у формі приватного обвинувачення, внаслідок чого, на думку позивача, йому завдано моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню на підставі Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду». Просить стягнути з Державного бюджету України на його користь у рахунок відшкодування моральної шкоди 50000 грн., шляхом безспірного списання коштів Державною казначейською службою України з єдиного казначейського рахунку. Просив розглядати справу в його відсутність ,надав відповідь на відзив.

Представник відповідача ГУ Національної поліції в Київській області 19.06.2023р. надав відзив , вказував що позовні вимоги є безпідставними, необгрунтованими та не підлягають задоволенню . В судовому засіданні просив відмовити в позові з підстав викладених в відзиві.

Представник відповідача Київської обласної прокуратури 1.07.2023р. надав відзив , вказував що позовні вимоги є безпідставними, необгрунтованими та не підлягають задоволенню . В судовому засіданні просив відмовити в позові з підстав викладених в відзиві.

Представник відповідача ДКСУ 29.06.23р. направив відзив.Просив розглядати у відсутність.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 18.05.2023 відкрито провадження у порядку спрощеного з викликом сторін.

Суд, заслухавши пояснення представників відповідачів, дослідивши матеріали справи, приходить до слідуючого.

Судом встановлено.

Статтею 16 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, в том числі моральної шкоди.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

Шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян, підлягає відшкодуванню на підставі Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» (далі - Закон).

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. З постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 (зі змінами), під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Під час вирішення спорів про відшкодування шкоди доказуванню підлягають такі обставини: факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювана шкоди і його вина, причинний зв`язок між протиправною дією та негативними наслідками. Відсутність хоча б одного з перелічених елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

Частиною 7 ст. 1176 ЦК України передбачено, що порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом.

Так, п. 2 ст. 2 Закону передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати.

Ці реабілітуючі підстави, передбачено п.п. 1-3 ч. 1 ст. 284 КПК України та свідчать про повну невинуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення. До нереабілітуючих підстав закриття кримінального провадження належить підстава, передбачена п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України, якщо потерпілий, а у випадках передбачених КПК, його представник відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Нереабілітуючі підстави означають, що відносно особи зібрано достатньо доказів для підозри у вчиненні кримінального правопорушення, однак в силу певних обставин кримінальне провадження щодо цієї особи виключається.

Позивачем в обґрунтування позову доказів не надав.

З відзиву відповідача Київської обласної прокуратури вбачається , що у провадженні Славутицького ВП Броварського відділу поліції ГУНП в Київській області перебувало кримінальне провадження № 0000131 від 23.05.2020, за фактом заподіяння умисного легкого тілесного ушкодження, за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Зазначені дії обвинуваченого ОСОБА_2 кваліфіковані як кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 125 КК України, тобто умисне заподіяння легкого тілесного ушкодження.

29.05.2020 органом досудового розслідування оголошено ОСОБА_2 підозру у скоєнні вказаного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

21.10.2020 обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000131 від 23.05.2020 про обвинувачення ОСОБА_2 за ознаками кримінального правопорушення - проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, скеровано до Славутицького міського суду Київської області для розгляду по суті.

Під час судового розгляду 18.11.2020 потерпілий ОСОБА_3 заявив, що відмовляється від обвинувачення ОСОБА_2 у кримінальному провадженні № 0000131 щодо кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та просить закрити вказане кримінальне провадження. Обговоривши заяву потерпілого ОСОБА_4 в судовому засіданні про відмову від обвинувачення у кримінальному провадженні, вислухавши думку обвинуваченого ОСОБА_2 , який у вирішенні заяви поклався на розсуд суду, думки прокурора, захисника, які не заперечували проти закриття кримінального провадження, суд дійшов висновку про закриття кримінального провадження, у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення у формі приватного обвинувачення.

Згідно п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається у разі, якщо потерпілий відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Відповідно до ст. 477 КПК України, кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення є провадження, яке може бути розпочате слідчим, дізнавачем, прокурором лише на підставі заяви потерпілого щодо кримінальних правопорушень, зокрема, за ст. 125 КК України (умисне легке тілесне ушкодження).

Славутицький міський суд Київської області ухвалою від 18.11.2020 задоволив клопотання потерпілого та закрив кримінальне провадження за № 0000131 від 23.05.2020 про обвинувачення ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення - проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, у зв`язку із відмовою потерпілого від обвинувачення.

Ухвала Славутицького міського суду Київської області від 18.11.2020 у даному кримінальному провадженні ніким не оскаржувалась та набрала законної сили.

Враховуючи, що кримінальне провадження відносно ОСОБА_2 закрито у зв`язку із відмовою потерпілого від обвинувачення (нереабілітуюча обставина), право на відшкодування шкоди в порядку і розмірах, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відсутні.

Згідно ст. 26 КПК України, відмова потерпілого, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представника від обвинувачення є безумовною підставою для закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення.

Згідно з пунктом 3 Положення про застосування Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду», затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Генеральної прокуратури України та Міністерства фінансів України від 04 березня 1996 року № 6/5/3/41, право на відшкодування шкоди у громадянина, який був незаконно засуджений судом, виникає у випадку повної його реабілітації.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 18.11.2020 у справі № 199/7894/19, право на відшкодування шкоди у громадянина, який був незаконно засуджений судом, виникає у випадку повної його реабілітації, а закриття кримінального провадження у зв`язку відмовою потерпілого від обвинувачення не є реабілітуючою підставою та не виправдовує особу, яка вчинила діяння, а тому не є підставою для відшкодування моральної шкоди за вказаним Законом.

При таких обставинах суд приходить до висновку про відмову в позові.

Керуючись ст. 1176 ЦК України, ст. 12, 13, 19, 81, 141,158, 263-265, 267, 273, 354, 355 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Київській області, Київської обласної прокуратури, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

позивач: ОСОБА_2 : АДРЕСА_1

відповідач 1: Головне управління Національної поліції в Київській області: 01601,м.Київ, вул.. Володимирська,15

відповідач 2: Київська обласна прокуратура: 01601,м.Київ, бул Л.Українки, 27/2

відповідач 3: Державна казначейська служба України: 01601,м.Київ, вул.. Бастіонна,6

Суддя Остапчук Т.В.