Справа № 461/1155/23 Головуючий у 1 інстанції: Романюк В.Ф.
Провадження № 22-ц/811/1395/23 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2023 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ в складі:

головуючої: Н.П. Крайник

суддів: Я.А. Левика, М.М. Шандри

при секретарі: О.О. Гай

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Галицького районного суду міста Львова від 19 квітня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, -

в с т а н о в и в:

22 лютого 2023 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просив розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачем, зареєстрований 01 вересня 2012 року у міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 1960.

Позов обґрунтовував тим, що 01 вересня 2012 року він зареєстрував шлюб з ОСОБА_3 у міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 1960. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_4 . Як на підставу розірвання шлюбу посилався на те, що у них з ОСОБА_1 відсутні спільні інтереси, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння. Вони втратили почуття любові та поваги один до одного. З відповідачем проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Спору про поділ майна, що є їхньою спільною власністю, а також спору щодо утримання та виховання їхнього сина, який перебуває на його утриманні, немає. Зазначив, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить його інтересам, примирення між ними є неможливим, у зв`язку з чим просив позов задоволити.

Оскаржуваним рішенням позов задоволено.

Розірвано шлюб, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , який був зареєстрований 01 вересня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис за №1960, свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 .

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 1073,60 грн.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_1 .

Вважає, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, постановленим з порушення норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що, постановляючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення позову про розірвання шлюбу, однак не врахував, що між сторонами існує спір щодо утримання та виховання їхнього сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Так, ОСОБА_2 чинить їй перешкоди в спілкуванні та вихованні дитини, у зв`язку з чим вона звернулася до органу опіки та піклування Галицької районної адміністрації Львівської міської ради з заявою про визначення днів побачень з дитиною. Оскільки предметом даного спору є розірвання шлюбу, встановлення судом в оскаржуваному рішенні обставин щодо утримання та виховання малолітнього сина сторін вважає таким, що підлягає виключенню з мотивувальною частини рішення. Крім того, судом не розглядалося питання щодо спору про поділ майна подружжя, а відтак встановлення судом обставин щодо відсутності такого спору є помилковим. Вважає, що суд вийшов за межі позовних вимог, оскільки вважав доведеними обставини, які підлягали доказуванню та встановленню при вирішенні судом спору про розірвання шлюбу.

Просить рішення суду змінити та виключити з мотивувальної частини рішення абзац наступного змісту - «спору про поділ майна, що є їхньою спільною власністю, немає, утримання спільного сина здійснює позивач - ОСОБА_2 , спору щодо утримання і виховання сина немає».

У засіданні суду апеляційної інстанції представник ОСОБА_2 - ОСОБА_5 проти скарги заперечив.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилися,хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, ОСОБА_6 подала заву про відкладення розгляду справи у зв`язку з її перебуванням у відпустці, однак не долучила доказів на підтвердження зазначеного, тому суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутності по наявних матеріалах справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_5 , перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно ч. 3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно з положеннями ст. 112 СК України та роз`ясненнями, викладеними в п.п. 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що 01 вересня 2012 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_7 було укладено шлюб, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис за №1960. Прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу зазначено як « ОСОБА_8 », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с.21).

Сторони спору є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 (а.с.11).

Встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 тривалий часпроживають окремо, не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства.

Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд першої інстанції виходив з того, що вільної згоди на такий союз як шлюб між сторонами немає, позивач та відповідач не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету, не живуть однією сім`єю, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, суперечить їхнім інтересам, шлюб існує формально.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погоджується, оскільки такий відповідає позиції сторін, висловленій у засіданні суду першої інстанції щодо позовних вимог про розірвання шлюбу, встановленим судом обставинам та матеріалам справи.

Однак, як убачається з доводів апеляційної скарги відповідач не погоджується з мотивувальною частиною оскаржуваного судового рішення, зокрема висновком суду про те, що «спору про поділ майна, що є їхньою спільною власністю, немає, утримання спільного сина здійснює позивач ОСОБА_2 , спору щодо утримання і виховання сина немає».

Згідно з ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Статтею 77 ЦПК України визначено, що предметом доказування у справі є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Враховуючи, що позовних вимог про поділ майна подружжя та визначення місця проживання дитини позивач не пред`являв та судом не з`ясовувалися обставини щодо наявності чи відсутності між сторонами спору про поділ майна подружжя та щодо утримання та участі у вихованні сина, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення суду слід змінити, виключивши з його мотивувальної частини абзац наступного змісту - «спору про поділ майна, що є їхньою спільною власністю, немає, утримання спільного сина здійснює позивач - ОСОБА_2 , спору щодо утримання і виховання сина немає».

Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, п.п. 1-4 ч. 1 ст. 376, ст. 381, ст. 382, ст. 383, ст. 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити.

Рішення Галицького районного суду міста Львова від 19 квітня 2023 року змінити, виключивши з мотивувальної частини рішення абзац наступного змісту - «спору про поділ майна, що є їхньою спільною власністю, немає, утримання спільного сина здійснює позивач - ОСОБА_2 , спору щодо утримання і виховання сина немає».

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 09 серпня 2023 року.

Головуючий: Н.П. Крайник

Судді: Я.А. Левик

М.М. Шандра