Справа №198/228/23
Провадження № 2-о/0198/11/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.08.2023 року Юр"ївський районний суд Дніпропетровської області ускладі головуючого судовим засіданням судді Жмуд Н.М., за участю секретаря судових засідань - Романчук А.С., представника заінтересованої особи: Головне управління ДМС України в Дніпропетровській області в особі Павлоградського відділу Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області) - Малєжик Т.А., яка приймає участь у судовому засіданні через систему вкз з Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровськї області розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Юр"ївського районного суду Дніпропетровської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 до заінтересованої особи: Головне управління ДМС України в Дніпропетровській області про встановлення факту постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року,

в с т а н о в и в:

Заявник звернулася до суду з заявою, про встановлення факту проживання на території України станом на 13.11.1991 року. В обґрунтуванні вказала, що вона народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Миколаївка, Лозівського району, Харківської області, Україна. Вона постійно проживала на території України з моменту народження і по теперішній час, без виїзду. З 1986 року по січень 1992 року, проживала в АДРЕСА_1 . З січня 1992 року по теперішній час, проживає в АДРЕСА_2 . Паспорт громадянина України вона не отримувала, оскільки не мала на це потреби. Також зазначила, що вона звернулася до міграційної служби за місцем проживання з метою отримання паспорта громадянина України. Однак, належність її до громадянства України потребувало встановлення і їй було рекомендовано звернутися до суду з відповідною заявою. Заявник зазначає, що встановлення даного факту має для неї юридичне значення, так як вона має намір отримати паспорт громадянина України, а встановити даний факт іншим шляхом а ніж через суд, вона не має можливості.

Ухвалою суду від 19.06.2023 року відкрито провадження по справі.

Станом на 12.07.2023 року, від імені заінтересованої особи на адресу суду надійшли письмові пояснення на заяву заявника. В даних письмових поясненнях зазначено, що 02.08.2022 року, заявник звернулася до них з приводу отримання роз"яснень щодо отримання паспорту громадянина Україна, у зв"язку із втратою паспорта зразка колишнього СРСР. На її звернення було надано відповідь про необхідність звернення до суду для отримання судового рішення про встановлення юридичного факту проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року. Документи, які б підтверджували факт постійного проживання заявника на території України станом на 24 серпня 1991 року, відсутні.

В судовому засіданні заявник вказала, що прохає її заяву задовольнити на підставі тих обгрунтувань, які вказано в заяві. Зазначила, що вона постійно проживала на території України з моменту народження і по теперішній час, без виїзду. З 1986 року по січень 1992 року, вона проживала в АДРЕСА_1 . З січня 1992 року по теперішній час, проживає в АДРЕСА_2 .

Будь-яких інших доказів, які б підтверджували її факт проживання на території України станом на листопад 1991 року, в неї немає. Заяв чи клопотань по справі вона не має. Встановити даний факт їй потрібно, щоб отримати паспорт громадянина України. До цього часу, в неї не було такої потреби в його отриманні.

В судових засіданнях інтереси зацікавленої особи на підставі довіреності №95 від 18.01.2023 року представляла Малєжик Тетяна Анатоліївна . Представник Малєжик Т.А. , зазначила, що з приводу поданої заявником заяви, ними було підготовлено письмові пояснення з зазначенням відповідних обгрунтувань їх позиції, які містяться в матеріалах цивільної справи. З урахуванням їх позиції, матеріалів цивільної справи, прохає суд відмовити в задоволенні даної заяви, оскільки заявником не надано жодного доказу в підтвердження обгрунтування заявлених нею вимог.

Суд, вислухавши пояснення сторін, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин справи та досліджених в судовому засіданні доказів, зазначає наступне.

Згідно із ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно із статтями 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення.

Згідно з частинами першою та другою статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження в тому числі справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Перелік справ про встановлення фактів, що мають значення, які розглядаються судом закріплений в частині першій статті 315 ЦПК України, даний перелік не є вичерпним. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (частина друга статті 315 ЦПК України).

Тобто, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян;чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Як вбачається із матеріалів справи, згідно до свідоцтва про народження, виданого Миколаївським ЗАЦС Лозівського району Харківської області від 15.08.1961 року (а.с№3), ОСОБА_1 , народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що вчинено в книзі записів актів громадянського стану про народження актовий запис №17. В даному свідоцтві в графі батько - запис відсутній, - а в графі мати- вказано ОСОБА_3 .

Згідно до довідки про реєстрацію місця проживання надану старостою Вербуватівського старостинського округу Юр"ївської селищної ради, вказано, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , фактично проживає АДРЕСА_2 (а.с.с№4). Оцінюючи дану довідку, як доказ по справі, суд не визнає її такою, оскільки, вона не містить відповідних вимог, яким має відповідати офіційний документ, виданий повноваженою на те, особою чи органом. Адже, дана довідка не містить ні дати її видачі, ні номеру вихідної кореспонденції, ні підпису особи, яка її видала.

Згідно до Відомостей Вербуватівськогго старостинського округу, під номером 93 мається запис про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 прибула до даного населеного пункту для проживання з м. Павлоград (а.с.с№7-8).

02.08.2022 року ОСОБА_1 , звернулася до Павлоградського відділу ГУ ДМС у Дніпропетровській області із заявою про отримання паспорта громадянина України. На дану заяву отримала відповідь від 18.06.2022 року щодо роз"яснення порядку отримання паспорту громадянина України (а.с№5).

Статтею 4 Конституції України встановлено, що в Україні існує єдине громадянство. Підстави набуття і припинення громадянства України визначаються законом.

Питання встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедури подання цих документів та провадження за ними врегульовано Законом України "Про громадянство України", Указом Президента України від 27.03.2001 № 215/2001 "Питання організації виконання Закону України "Про громадянство України", яким затверджено Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень (далі-Порядок).

Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про громадянство України» громадянство України - правовий зв`язок між фізичною особою і Україною, що знаходить свій вияв у їх взаємних правах та обов`язках. Громадянин України - особа, яка набула громадянство України в порядку, передбаченому законами України та міжнародними договорами України. Реєстрація громадянства України - внесення запису про набуття особою громадянства України, спеціально уповноваженим на те органом у відповідні облікові документи. Виконання функцій спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань громадянства Указом Президента України покладено на Державну міграційну службу України та її територіальні органи.

Статтею 3 зазначеного вище Закону встановлено, що громадянами України є: 1) усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; 2) особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав; 3) особи, які прибули в Україну на постійне проживання після 13 листопада 1991 року і яким у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року органами внутрішніх справ України внесено напис "громадянин України", та діти таких осіб, які прибули разом із батьками в Україну і на момент прибуття в Україну не досягли повноліття, якщо зазначені особи подали заяви про оформлення належності до громадянства України; 4) особи, які набули громадянство України відповідно до законів України та міжнародних договорів України. Особи, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, є громадянами України з 24 серпня 1991 року, зазначені у пункті 2, - з 13 листопада 1991 року, а у пункті 3, - з моменту внесення відмітки про громадянство України.

Особи, зазначені в п.1 ч.1 даної статті є громадянами України з 24 серпня 1991 року, зазначені у п.2 з 13.11.1991 року, а у п.3 - з моменту внесення відмітки про громадянство України. Для встановлення належності до громадянства України необхідно встановити одночасно наявність двох факторів: - особа була громадянином колишнього СРСР, особа постійно проживала на території України (станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року). Щодо поняття "постійне проживання" слід зазначити, що станом на 24 серпня 1991 року діяла система прописки і постійне проживання визначалося за наявністю прописки в паспорті. Якщо стосовно особи встановлено лише один з фактів, особа не є громадянином України за змістом п.1 ч.1 ст.3 Закону або за змістом п.2 ч.1 ст.3 Закону. Відповідно до п.7 "Порядку провадженяя за заявами і поданнями питань громадянства України від 27.03.2001 року №215 "Питання організації виконання Законом України "Про громадянство України" процедура встановлення належності до громадянства України стосується громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України та не мавють у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку на вказані дати. За відсутності такої відмітки факт постійного проживання може бути встановлений лише судом.

Таким чином, розглядаючи заяву, суд надає правову оцінку наявним в матеріалах справи доказам, які підтверджують проживання особи на території України. Про те, документи, які б підтверджували факт постійного проживання заявника ОСОБА_1 , на території України станом на 24 серпня 1991 року та 13.11.1991 року, в матеріалах справи, відсутні. Аналіз досліджених у судовому засіданні доказів в їх сукупності та у системному зв`язку з положеннями діючого законодавства України не дає підстав вважати підтвердженим факт проживання ОСОБА_1 на території України станом на 13 листопада 1991 року.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Заявник ОСОБА_1 , скористалася на власний розсуд своїми правами щодо заявлених нею вимог.

Суд, приймаючи до уваги те, що для заявника встановлення її факту постійного проживання на території України станом на 13.11.1991 року року має юридичне значення та необхідне їй для отримання паспорту громадянина України, враховуючи відстутність доказів на підтвердження її проживання на території України на вказаний період, приходить до висновку, що заява не підлягає задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст.19, 259, 263-265, 293, 294, 315, 316, 319 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 до заінтересованої особи: Головне управління ДМС України в Дніпропетровській області (в особі Павлоградського відділу Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області) про встановлення факту постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 04 серпня 2023 року.

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка с. Миколаївка, Лозівського району, Харківської області, Україна, номер облікової картки платника податків не отримувала, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Заінтересована особа: Головне управління ДМС України у Дніпропетровської області, в особі Павлоградського відділу Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, 51400, Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Повстання, буд.77А - представник Малєжик Тетяна Анатоліївна.

Суддя Наталя ЖМУД