Справа № 214/5415/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2023 року суддя Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Сіденко С.І., розглянувши матеріали позову ОСОБА_1 до Фонду соціального страхування України в особі Криворізького відділення Управління виконавчої дирекції Фонду в Дніпропетровській області, про встановлення факту, що має юридичне значення,

встановив :

позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача Фонду соціального страхування України та просить установити факт спільного постійного проживання її з чоловіком ОСОБА_2 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 та малолітнім сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з 2015 року по день смерті ОСОБА_2 про АДРЕСА_1 , посилаючись на неможливість отримання нею страхових виплат.

Вирішуючи питання про прийняття справи до розгляду та відкриття провадження по справі суд прийшов до наступних висновків.

Так, згідно статті 48 ЦПК України, сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Здатність мати цивільні процесуальні права та обов`язки сторони, третьої особи, заявника, заінтересованої особи (цивільна процесуальна правоздатність) мають усі фізичні і юридичні особи.(частина перша статті 46 ЦПК України).

Так, за відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, відомості про Криворізьке відділення Управління виконавчої дирекції Фонду в Дніпропетровській області (3) як юридичну особу відсутні, а діяльність Фонду соціального страхування України припинена.

Відтак цивільна правоздатність Фонду соціального страхування України відповідно до частини першої статті 46 ЦК України припинилась до звернення позивача до суду із вказаним позовом.

Згідно з частиною першою статті 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

З наведеного вбачається, що процесуальне правонаступництво - це заміна сторони іншою особою (правонаступником) у зв`язку із вибуттям із процесу суб`єкта спірного або встановленого рішенням суду правовідношення, за якої до правонаступника переходять усі процесуальні права та обов`язки правопопередника і він продовжує в цивільному судочинстві участь останнього.

При цьому суд повинен би був зупинити провадження у справі відповідно до пункту 1 частини першої статті 253 ЦПК України до залучення до участі у справі спадкоємців.

Разом з тим, це не може бути застосоване в даному випадку, виходячи з наступного.

Зі змісту частини першої статті 55 ЦПК України вбачається, що дана норма закону підлягає застосуванню виключно в разі коли відповідач на момент відкриття провадження мав цивільну процесуальну дієздатність, однак помер чи діяльність якого припинена після відкриття провадження у цивільній справі. Тобто правонаступництво у разі припинення юридичної особи можливе в порядку статті 55 ЦПК України шляхом залучення правонаступника, лише за умови, що юридична особа припинена після відкриття провадження у справі.

З матеріалів справи вбачається, що на момент вирішення питання про відкриття провадження у справі, Фонд соціального страхування України значиться припиненим, цивільна правоздатність юридичної особи припинилась до вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Цивільний процесуальний кодекс України не містить норм, які б передбачали здійснення провадження у справах щодо юридичних осіб, які припинені до відкриття провадження у справі. Навпаки, ЦПК України визначає порядок процесуального правонаступництва лише у тих справах, де сторона - учасник процесу вибула з певних причин, у тому числі й у зв`язку з припиненням, після відкриття провадження у справі.

У позовному провадженні процесуальне правонаступництво відбувається в тих випадках, коли права або обов`язки одного із суб`єктів спірного матеріального правовідношення в силу тих або інших причин переходять до іншої особи, яка не брала участі у цьому процесі. Отже, матеріальне правонаступництво тісно пов`язане з процесуальним, оскільки процесуальне правонаступництво передбачає перехід суб`єктивного права або обов`язку від однієї особи до іншої в матеріальному праві. При цьому, незалежно від підстав матеріального правонаступництва процесуальне правонаступництво допускається лише після того, як відбудеться заміна в матеріальному правовідношенні.

Залучення правонаступників юридичної особи, яка припинена до відкриття провадження у справі, суперечить принципам цивільного судочинства, є порушенням прав, свобод та інтересів третіх осіб.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

ЄСПЛ зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне здійснення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, а й щодо національних судів («Diya 97 v. Ukraine», №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21.10.2010).

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 20.06.2019 у справі №185/998/16 та від 18 грудня 2019 року у справі №127/328/17).

Пунктом 6 частини першої статті 186 ЦПК України встановлено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо: настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які звернулися із позовною заявою або до яких пред`явлено позов, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про відмову у відкритті провадження у справі.

Керуючись ст. ст. 55, 186 ЦПК України, суд

постановив:

відмовити у відкритті провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до Фонду соціального страхування України в особі Криворізького відділення Управління виконавчої дирекції Фонду в Дніпропетровській області, про встановлення факту, що має юридичне значення.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення до Дніпровського апеляційного суду. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 03 серпня 2023 року.

Суддя С.І. Сіденко