28.07.2023 227/1230/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2023 року м. Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого судді Левченка А.М.,

за участю

секретаря судового засідання Черкасової О.В.,

прокурора Олійник Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження та в порядку заочного розгляду справи цивільну справу за позовом заступника керівника Покровської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру в Донецькій області до ОСОБА_1 , третя особа ПАТ "Екопрод" про конфіскацію земельної ділянки,

ВСТАНОВИВ

26 травня 2023 року заступник керівника Покровської окружної прокуратури в інтересах держави в особі органу уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах - Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа: Приватне акціонерне товариство «Екопрод» про конфіскацію земельної ділянки сільськогосподарського призначення з кадастровим номером :01:000:0166 площею 6,7102 га, із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 220) розташованої на території Святогорівської селищної ради Добропільського району Донецької області (станом на сьогодні територія Добропільської міської територіальної громади Покровського району Донецької області) у власність держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області.

В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що за результатами опрацювання відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено, що ОСОБА_1 , яка є громадянкою російської федерації (паспорт громадянина російської федерації НОМЕР_1 виданий 21.10.2011 ТП № 6 відділу уфмс росії по сканкт-петербургу і ленінградській області в василеостровському районі м. санкт-петербурга) на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 25 жовтня 2016 року зареєстрованого в реєстрі за № 752 набула право власності на земельну ділянку площею 6,7102 га з кадастровим номером :01:000:0166 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Святогорівської селищної ради Добропільського району Донецької області (на теперішній час територія Добропільської міської територіальної громади Покровського району Донецької області), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 220.

10 листопада 2016 року відповідач уклала договір оренди зазначеної земельної ділянки з ПАТ «Екопрод» (строк дії договору 10 років), про що до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис № 17565225 від 17 листопада 2016 року.

Відповідач, станом на дату набуття права власності на земельну ділянку була громадянкою російської федерації та дотепер громадянства України не отримала. Порушення інтересів держави полягає у недотриманні ОСОБА_1 , як громадянкою іншої держави визначеного ст.ст. 13, 14, 41 Конституції України, ст.ст. 80, 81, 145 Земельного кодексу України порядку відчуження земельної ділянки сільськогосподарського призначення протягом року з моменту переходу права власності на неї у встановленому порядку.

20 березня 2023 року Покровською окружною прокуратурою Донецької області на адресу Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області було спрямовано лист, яким повідомлено про встановлений факт порушення відповідачем, як іноземною громадянкою національного земельного законодавства. Листом від 24 березня 2023 року Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області повідомило, що з позовом про конфіскацію земельної ділянки до суду не зверталися, через обмежене фінансування на сплату судового збору. Разом із тим, наведені обставини не є поважними та свідчать про неналежне здійснення уповноваженим органом передбачених законодавством функцій щодо захисту законних інтересів держави у сфері земельних відносин, у зв`язку з чим у прокурора виникають обґрунтовані підстави для звернення до суду з позовом у порядку ст. 23 Закону України «Про Прокуратуру».

Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 29 травня 2023 року заяву заступника керівника Покровської окружної прокуратури про забезпечення позову задоволено. Накладено арешт на земельну ділянку площею 6,7102 га, кадастровий номер :01:000:0166 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 220), власником якої є громадянка російської федерації ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 05 червня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Призначено проведення підготовчого судового засідання.

Ухвалою суду від 28 червня 2023 року закрито підготовче провадження по справі, призначено судове засідання для розгляду справи по суті.

Прокурор Олійник Г.В. в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала у повному обсязі, надала пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві.

Представник Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області у судове засідання не з`явився, звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання повторно не з`явилася, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, шляхом надсилання рекомендованим листом судових повісток за адресою реєстрації, які повернулися до суду без вручення з позначкою «адресат відсутній за вказаною адресою». Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Згідно п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності з повідомленням причин неявки, ненадання відповідачем відзиву на позовну заяву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

У зв`язку з викладеним, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів і ухвалити заочне рішення.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених вимог, дослідивши матеріали справи і докази в їх сукупності, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 25 жовтня 2016 року зареєстрованого в реєстрі за № 752, виданого державним нотаріусом Другої добропільської державної нотаріальної контори Донецької області Гусєвою О.В., набула право власності на земельну ділянку площею 6,7102 га, кадастровий номер :01:000:0166, із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Святогорівської селищної ради Добропільського району Донецької області та належала спадкодавиці ОСОБА_2 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 441577 виданого 16 жовтня 2008 року Добропільською районною державною адміністрацією Донецької області, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 1АА17400165 про що свідчить долучені до матеріалів справи: копія свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 25 жовтня 2016 року; копія витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 45539667 від 25 жовтня 2016 року; копія інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 327862637 від 03 квітня 2023 року.

16 листопада 2016 року між ОСОБА_1 та ПрАТ «Екопрод» було укладено договір оренди землі. Об`єктом оренди за договором є земельна ділянка загальною площею 6,7102 га, кадастровий номер :01:000:0166, із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Святогорівської селищної ради. Строк дії договору десять років, з правом пролонгації. Зазначене підтверджується копією інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 327862637 від 03 квітня 2023 року (номер запису про інше речове право 17565225 від 17 листопада 2016 року) та копією договору оренди.

Згідно листа Головного управління державної міграційної служби України в Донецькій області № 1401.2.3.-1003/14.3-23 від 23 лютого 2023 року, за наявними обліками відділу з питань тимчасового та постійного проживання іноземців та осіб без громадянства значиться громадянка російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка 25 червня 2013 року документована посвідкою на постійне проживання серії НОМЕР_2 , орган видачі 1401 (ГУ ДМС у Донецькій області). Копія посвідки на постійне проживання долучена до матеріалів справи.

З наведеного вбачається, що на час прийняття спадщини у вигляді земельної ділянки площею 6,7102 га, кадастровий номер :01:000:0166 відповідач мала громадянство російської федерації. Відповідні відомості містяться у свідоцтві про право на спадщину за заповітом від 25 жовтня 2016 року; інформаційній довідці з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 327862637 від 03 квітня 2023 року.

Згідно ч. 1 ст. 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Відповідно до ст. 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них (ч.ч. 1, 2 ст. 78 Земельного кодексу України).

Особливості правових підстав набуття та припинення права власності на об`єкти нерухомого майна іноземцями (особами без громадянства) встановлені нормами розділу V Закону України «Про міжнародне приватне право», положеннями Цивільного кодексу України, Земельного кодексу України.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 38 Закону України «Про міжнародне приватне право» право власності та інші речові права на нерухоме та рухоме майно визначаються правом держави, у якій це майно знаходиться, якщо інше не передбачено законом. Належність майна до нерухомих або рухомих речей, а також інша класифікація майна визначаються правом держави, у якій це майно знаходиться.

Виникнення та припинення права власності та інших речових прав визначається правом держави, у якій відповідне майно перебувало в момент, коли мала місце дія або інша обставина, яка стала підставою для виникнення або припинення права власності та інших речових прав, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України (ч. 1 ст. 39 Закону України «Про міжнародне приватне право»)

Положеннями статті 81 Земельного кодексу України визначено, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; прийняття спадщини; виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки несільськогосподарського призначення в межах населених пунктів, а також на земельні ділянки несільськогосподарського призначення за межами населених пунктів, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві приватної власності.

Іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки відповідно до частини другої цієї статті у разі: придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; викупу земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві власності; прийняття спадщини.

Землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню.

Згідно п. «е» ч. 1 ст. 140 Земельного кодексу України підставами припинення права власності на земельну ділянку є невідчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом;

Відповідно до ст. 145 Земельного кодексу України якщо до особи переходить право власності на земельну ділянку, яка за цим Кодексом не може набуватися нею у власність, ця ділянка підлягає відчуженню її власником протягом року з моменту переходу такого права. У разі якщо відповідно до закону власник земельної ділянки зобов`язаний відчужити її протягом певного строку і земельна ділянка не була відчужена ним протягом такого строку, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду.

Позов про конфіскацію земельної ділянки подається до суду органом, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель. Конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах. Ціна проданої на земельних торгах земельної ділянки, за вирахуванням витрат, пов`язаних з її продажем, виплачується її колишньому власнику.

Згідно п. 10 ч.1 ст. 346 Цивільного кодексу України право власності припиняється у разі конфіскації.

До особи може бути застосовано позбавлення права власності на майно за рішенням суду як санкція за вчинення правопорушення (конфіскація) у випадках, встановлених законом. Конфісковане майно переходить у власність держави безоплатно, крім випадків, визначених законом. Обсяг та порядок конфіскації майна встановлюються законом (ст. 354 Цивільного кодексу України).

Оскільки відповідач, будучи громадянкою російської федерації, після набуття права власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення не відчужила її протягом року з моменту переходу такого права, є підстави для конфіскації належної ОСОБА_1 земельної ділянки у власність держави.

Обраний спосіб захисту порушеного права власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яку відповідач незаконно використовує, є ефективним та належним способом захисту порушених прав держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області.

Згідно положення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У правовому висновку Верховного Суду України, викладеному в постанові від 18 вересня 2013 року (справа N 6-92 цс 13) зазначено, що основною метою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (наприклад, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції», від 11 березня 2003 року «Новоселецький проти України», від 1 червня 2006 року «Федоренко проти України»). Необхідність забезпечення такої рівноваги відображено в структурі ст. 1. Зокрема, необхідно, щоб була дотримана обґрунтована пропорційність між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності.

Таким чином, особу може бути позбавлено її власності лише в інтересах суспільства, на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права, а при вирішенні питання про можливість позбавлення особи власності має бути дотримано справедливої рівноваги між інтересами суспільства та правами власника.

З огляду на характер спірних правовідносин не вбачається невідповідності заходу втручання держави в право власності відповідача критеріям правомірного втручання в право особи на мирне володіння майном, так і порушення принципу пропорційності, котрі сформовані у сталій практиці ЄСПЛ.

Щодо представництва прокурором інтересів держави.

Статтею 131-1 Конституції України, на прокуратуру покладено функцію представництва інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Європейський суд з прав людини звертав увагу на те, що сторонами цивільного провадження є позивач і відповідач. Підтримка, що надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад, при захисті інтересів незахищених категорій громадян (дітей, осіб з обмеженими можливостями та інших категорій), які, ймовірно, не в змозі самостійно захищати свої інтереси, або в тих випадках, коли відповідним правопорушенням зачіпаються інтереси великої кількості громадян, або у випадках, коли потрібно захистити інтереси держави (див. mutatis mutandis рішення від 15 січня 2009 року у справі «Менчинська проти Росії» (Menchinskaya v. Russia), заява № 42454/02, пункт 35).

Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 08.04.99 у справі N 1-1/99, державні інтереси закріплюються як нормамиКонституції України, так і нормами інших правових актів. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону, гарантування державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності на господарювання, тощо.

Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів.

Згідно ч. 4 ст. 56 ЦПК України, прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача (абз. 3 ч. 5ст. 56 ЦПК України).

20 березня 2023 року Покровською окружною прокуратурою Донецької області на адресу Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області було спрямовано лист, яким повідомлено про встановлений факт порушення відповідачем, як іноземною громадянкою національного земельного законодавства. Листом № 10-5-0.62-602/2-23 від 24 березня 2023 року Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області повідомило, що вбачає порушення земельного законодавства, оскільки власник земельної ділянки з кадастровим номером :01:000:0166 ОСОБА_1 є громадянкою російської федерації, з позовом щодо конфіскації земельної ділянки до суду не зверталися, через обмежене фінансування для подання відповідного позову.

Покровською окружною прокуратурою Донецької області на адресу Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області було направлено повідомлення № 56-1507 вих-23 від 16 травня 2023 року про представництво інтересів держави (в порядку ст.23 Закону України «Про прокуратуру) в якому надано інформацію про виявлені порушення та намір звернутися до суду в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області.

Правовий висновок про те, що прокурор уповноважений звертатися до суду для захисту інтересів держави в суді в особі органу, до компетенції якого належить захист інтересів держави у відповідній сфері, у разі невиконання або неналежного виконання цим органом своїх повноважень, у тому числі з огляду на відсутність бюджетних асигнувань на сплату судового збору, міститься, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі № 912/2385/18, та Верховного Суду від 1 червня 2021 року у справі № 910/11956/20.

У постанові від 26 травня 2020 року у справі № 912/2385/18 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності. Якщо прокурору відомо причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові, але якщо з відповіді компетентного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Відповідно до ч.ч. 7,8 ст. 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення.

Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 13, 14 ,41 Конституції України, ст.ст. 38, 39 Закону України «Про міжнародне приватне право», ст.ст. 81, 145 Земельного кодексу України, ст.ст. 346, 354 Цивільного кодексу України, ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», ст.ст. 2, 10, 12, 13, 27, 81, 89, 141, 258-259, 263, 265, 268, 273, 280-282, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ

Позов заступника керівника Покровської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру в Донецькій області до ОСОБА_1 , третя особа ПАТ "Екопрод" про конфіскацію земельної ділянки - задовольнити.

Конфіскувати у власність держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області земельну ділянку сільськогосподарського призначення з кадастровим номером :01:000:0166 площею 6,7102 га, із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 220), яка розташована на території Святогорівської селищної ради Добропільського району Донецької області (на теперішній час територія Добропільської міської територіальної громади Покровського району Донецької області), яка належить на праві власності громадянці російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Захід забезпечення позову у виді арешту земельної ділянки кадастровий номер :01:000:0166 площею 6,7102 га, який був застосований на підставі ухвали Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 29.06.2023 року, продовжує діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання рішенням законної сили або може бути скасований за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказаний захід забезпечення позову діє до повного виконання судового рішення.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Донецької обласної прокуратури (р/р №UA0016251, Державна казначейська служба України, м. Київ, МФО - 820172, код ЄДРПОУ - 25707002, отримувач - Донецька обласна прокуратура), судові витрати на сплату судового збору в загальному розмірі 4 026 (чотири тисячі двадцять шість) гривень 00 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення до Добропільського міськрайонного суду Донецької області.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку позивачем, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, повністю або частково безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Позивач: Покровська окружна прокуратура (вул. Центральна, 148, м. Покровськ, Донецька область, 85302, ЄДРПОУ - 25707002);

Відповідач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНКОПП НОМЕР_3 , паспорт громадянина російської федерації НОМЕР_1 виданий 21.10.2011 ТП№6 відділу уфмс росії по сканкт-петербургу і ленінградській області в василеостровському районі м. санкт-петербурга. Адреса реєстрації місця проживання за даними заявника: АДРЕСА_1 );

Третя особа: ПАТ "Екопрод" (вул. Довженка, 2А, м. Полтава, Полтавської області, 36002, ЄДРПОУ 2398128).

Повне рішення складено 04.08.2023

Суддя А.М. Левченко

28.07.2023