Справа № 454/3221/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.05.2023 року Сокальський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Веремчук О.А. ,

за участю секретаря Баран О.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сокаль цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Кінологічного навчального центру Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) про стягнення грошових коштів,-

в с т а н о в и в:

В провадженні Сокальського районного суду Львівської області знаходиться справа №

454/3221/21 за позовом ОСОБА_1 до Кінологічного навчального

центру Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) про

стягнення безпідставно отриманого і утриманого майна (суми грошового

забезпечення).

В судовому засіданні представник відповідача подав заяву про закриття провадження по справі за позовом , оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства з наступних підстав :

Предмет спору:

25 вересня 2019 року на підставі наказу начальника Кінологічного навчального

центру від 24 вересня 2019 року № 200-ОС, наказом начальника Кінологічного

навчального центру Західного регіонального управління Державної прикордонної

служби України № 201-ОС виключено зі списків особового складу та всіх видів

забезпечення капітана ОСОБА_1 , який перебував у розпорядженні

начальника Кінологічного навчального центру, звільненого з військової служби в

запас за підпунктом е ( у зв`язку з набранням законної сили обвинувальним вироком

суду, яким призначено покарання у виді позбавлення волі, обмеження волі,

позбавлення військового звання чи позбавлення права займати певні посади) пункту

2 частини 5 статті 26 Закону, 25 вересня 2019 року.

Відповідно до прибуткового касового ордеру № 116 від 26 вересня 2019 року

ОСОБА_1 повернуто до каси Кінологічного навчального центру надлишково отримане

грошове забезпечення у розмірі 16 557,70 грн. у серпні-вересні 2019 року

Щодо предметної та суб`єктної юрисдикції спору:

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють

виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та

будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди

розглядають також інші справи.

За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами

територіальності й спеціалізації та визначається законом.

За вимогами частини першої статті 18 Закону України від 02 червня 2016 року №

1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді

цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про

адміністративні правопорушення.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою

компетенцію як різних ланок судової системи, так і різні види судочинства - цивільне,

кримінальне, господарське та адміністративне.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом

умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду

судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних

матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути

пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена

категорія справ.

За загальним правилом у порядку цивільного судочинства загальні суди вирішують

справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи

інтересів, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, зокрема спори, що

виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також

із інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за

правилами іншого судочинства.

Аналогічна норма закріплена у частині першій статті 19 ЦПК України.

Тобто в порядку цивільного судочинства розглядаються справи, що виникають із

приватноправових відносин.

Характерною ознакою публічно-правових спорів є сфера їх виникнення - публічно-

правові відносини, тобто передбачені нормами публічного права суспільні відносини,

що виражаються у взаємних правах та обов`язках їх учасників у різних сферах

діяльності суспільства, зокрема пов`язаних з реалізацією публічної влади.

Публічно-правовим вважається також спір, який виник з позовних вимог, що

ґрунтуються на нормах публічного права, де держава в особі відповідних органів

виступає щодо громадянина не як рівноправна сторона у правовідносинах, а як носій

суверенної влади, який може вказувати або забороняти особі певну поведінку,

надавати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо.

У справі, що розглядається, ОСОБА_1 у позовній заяві просить відшкодувати йому

суму коштів грошового забезпечення у розмірі 16557,70 грн., які були утримані з

його грошового забезпечення під час звільнення з військової служби за контрактом,

внаслідок надлишкової переплати грошового забезпечення.

Отже, предметом спору у даній справі є стягнення коштів, які на думку позивача

були неправомірно утримані з його грошового забезпечення у серпні вересні 2019

року, коли він проходив військову службу за контрактом у Державній прикордонній

службі України, тобто перебував на публічній службі.

З огляду на вказане можна зробити висновок, що спір, який виник між сторонами у

справі, стосується проходження позивачем публічної служби до чого включається і

виплата грошового забезпечення військовослужбовцю.

Відповідно до ст. 19 КАС України спори, пов`язані з проходженням публічної служби,

розглядаються за правилами адміністративного судочинства.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.12.2018 у справі №

818/1688/16 (провадження № 11-892апп18) зазначила: «49. Водночас у рамках

цивільного процесу суд не може досліджувати та встановлювати

правомірність дій, рішень чи бездіяльності службовця або посадовця,

оскільки така можливість передбачена лише в адміністративному процесі в

силу приписів статті 19 КАС, якою охоплюється питання прийняття на

публічну службу, її проходження та звільнення».

Аналогічний висновок у подібних правовідносинах зробила Велика Палата

Верховного Суду у постанові від 14 листопада 2018 року у справі № 757/70264/17-ц

(провадження № 14-360цс18), та Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05

червня 2019 року у справі № 686/23445/17 (провадження № 14-162цс19).

Звертаю увагу суду, що позивач, в особі його представника - адвоката Гончарова В.В.,

з аналогічним позовом, тими самими сторонами та з тих самих підстав звертався за

захистом до Закарпатського окружного адміністративного суду (справа №.

260/2198/21 від14 червня 2021 року), який з урахуванням процесуального закону був

повернутий позивачеві без розгляду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває

провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного

судочинства.

Представник позивача адвокат Гончаров В. в судове засідання не прибув , однак подав клопотання про слухання справи у їх відсутності, позов підтримують та просять задоволити.

Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що клопотання представника відповідача слід задоволити та закрити провадження по справі за позовом , оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства з наступних підстав:

Судом встановлено, що предметом спору у даній справі є стягнення коштів, які на думку позивача

були неправомірно утримані з його грошового забезпечення у серпні вересні 2019

року, коли він проходив військову службу за контрактом у Державній прикордонній

службі України, тобто перебував на публічній службі.

З огляду на вказане можна зробити висновок, що спір, який виник між сторонами у

справі, стосується проходження позивачем публічної служби до чого включається і

виплата грошового забезпечення військовослужбовцю.

Відповідно до ст. 19 КАС України спори, пов`язані з проходженням публічної служби,

розглядаються за правилами адміністративного судочинства.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.12.2018 у справі №

818/1688/16 (провадження № 11-892апп18) зазначила: «49. Водночас у рамках

цивільного процесу суд не може досліджувати та встановлювати

правомірність дій, рішень чи бездіяльності службовця або посадовця,

оскільки така можливість передбачена лише в адміністративному процесі в

силу приписів статті 19 КАС, якою охоплюється питання прийняття на

публічну службу, її проходження та звільнення».

Аналогічний висновок у подібних правовідносинах зробила Велика Палата

Верховного Суду у постанові від 14 листопада 2018 року у справі № 757/70264/17-ц

(провадження № 14-360цс18), та Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05

червня 2019 року у справі № 686/23445/17 (провадження № 14-162цс19).

Звертаю увагу суду, що позивач, в особі його представника - адвоката Гончарова В.В.,

з аналогічним позовом, тими самими сторонами та з тих самих підстав звертався за

захистом до Закарпатського окружного адміністративного суду (справа №.

260/2198/21 від14 червня 2021 року), який з урахуванням процесуального закону був

повернутий позивачеві без розгляду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває

провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного

судочинства.

Керуючись ст.ст. ст.ст.5, 10, 12,13,76,81,141,259,263,264, 265 ЦПК , суд,-

у х в а л и в:

закрити провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до Кінологічного навчального центру Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) про стягнення грошових коштів , оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Львівського апеляційного суду протягом 15 днів з дня проголошення рішення.

Головуючий: О. А. Веремчук