Справа № 344/4677/23
Провадження № 22-ц/4808/1025/23
Головуючий у 1 інстанції Атаманюк Б. М.
Суддя-доповідач Девляшевський
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2023 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Девляшевського В.А.,

суддів: Мальцевої Є.Є., Пнівчук О.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Івано-Франківського міського суду, постановлену головуючим суддею Атаманюком Б.М. 21 червня 2023 року у справі за заявою ОСОБА_1 про скасування судового наказу,

в с т а н о в и в:

У березні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальність «Івано-Франківськгаз збут» звернулося до суду із заявою про видачу судового наказу, яким просило стягнути з ОСОБА_1 в користь заявника 8 125,46 грн.

Судовим наказом від 19 травня 2023 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Івано-Франківськгаз збут» заборгованість за спожитий природний газ в сумі 8125,56 грн та 268,40 грн судового збору.

16 червня 2023 року ОСОБА_1 подала до місцевого суду заяву про скасування вказаного судового наказу. В обґрунтуванні заяви зазначила, що вона не є споживачем послуг заявника ТОВ «Івано-Франківськгаз збут», а тому просила судовий наказ скасувати, стягнути із ТОВ «Івано-Франківськгаз збут» витрат на оплату судового збору та 1 200 000 грн відшкодування.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 21 червня 2023 року заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу повернуто заявникові без розгляду.

Не погодившись із вказаною ухвалою, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, оскільки вважає її необґрунтованою, ухваленою з порушенням норм матеріального та процесуального права. Апелянт зазначила, що вона не є побутовим споживачем газу, стягувач не надав підписаного між нею та ТОВ «Івано-Франківськгаз збут» договору. На думку ОСОБА_1 , судом першої інстанції не враховано норми ЗУ «Про особливості врегулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування». Зокрема, щодо заборони постачальнику природного газу здійснювати будь-які дії щодо примусу побутового споживача до сплати заборгованості протягом дії воєнного стану. Апелянт вважає, що між сторонами є спір про право, що унеможливлює видачу судового наказу. Вказані обґрунтування, на думку ОСОБА_1 , не були взяті місцевим судом до уваги, а тому просить оскаржену ухвалу скасувати.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

За змістом частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно положень статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Перевіривши законність ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги з огляду на таке.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 19 травня 2023 року Івано-Франківським міським судом видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Івано-Франківськгаз збут» заборгованості за спожитий природний газ в сумі 8125,56 грн та 268,40 грн судового збору.

08 червня 2023 року ОСОБА_1 подала до місцевого суду заяву про скасування судового наказу.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 12 червня 2023 року вказану заяву повернуто без розгляду, оскільки заявник не сплатила судовий збір у розмірі 134,20 грн.

16 червня 2023 року ОСОБА_1 повторно подала до суду першої інстанції заяву про скасування вказаного вище судового наказу.

Відмовляючи у задоволенні заяви про скасування судового наказу, суд першої інстанції виходив з того, що вона не відповідає вимогам п.5 ч.3 ст.170 ЦПК України, зокрема заява не містить належних доводів про повну або часткову необґрунтованість вимог стягувача, які б стали підставою для скасування судового наказу.

Колегія суддів не погоджується з цим висновком суду першої інстанції, оскільки він не відповідає нормам процесуального права.

Відповідно до ч. 2 5 ст. 170 ЦПК України, заява про скасування судового наказу подається в суд у письмовій формі. Заява про скасування судового наказу має містити:

1) найменування суду, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника для фізичних осіб - громадян України;

3) ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) представника боржника, якщо заява подається представником, його місце проживання або місцезнаходження;

4) наказ, що оспорюється;

5) зазначення про повну або часткову необґрунтованість вимог стягувача.

Заява підписується боржником або його представником.

До заяви про скасування судового наказу додаються: 1) документ, що підтверджує сплату судового збору; 2) документ, що підтверджує повноваження представника боржника, якщо заява подається таким представником; 3) клопотання про поновлення пропущеного строку, якщо заява подається після спливу строку, передбаченого частиною першою цієї статті.

Заява про скасування судового наказу подана ОСОБА_1 у передбачений законом п`ятнадцятиденний строк з моменту отримання копії судового наказу, до неї долучено квитанцію про сплату судового збору, а в частині змісту вона містить необхідні обґрунтування та заперечення.

Відповідно до ч. 6 ст. 170 ЦПК України, суддя постановляє ухвалу про повернення заяви про скасування судового наказу в єдиному випадку - у разі якщо подано неналежно оформлену заяву про скасування судового наказу.

Повертаючи заяву про скасування судового наказу, місцевий суд зазначив відсутність у цій заяві належних доводів про повну або часткову необґрунтованість вимог стягувача. Однак, у своїй заяві ОСОБА_1 навела свої обґрунтування щодо безпідставності вимог стягувача. Тому, на думку колегії суддів, висновок суду щодо невідповідності її заяви вимогам ст. 170 ЦПК України не можна вважати правильним.

Разом з тим, за змістом ч. 3 ст. 171 ЦПК України у разі відсутності підстав для повернення заяви про скасування судового наказу, суддя не пізніше двох днів після її подання постановляє ухвалу про скасування судового наказу, в якій роз`яснює заявнику (стягувачу) його право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 167 ЦПК України судовий наказ оскарженню в апеляційному порядку не підлягає, проте може бути скасований у порядку, передбаченому цим розділом.

З огляду на зазначені норми права, апеляційний суд приходить до переконання, що у випадку подачі належним чином оформленої заяви про скасування судового наказу з дотриманням строку подання такої заяви, суд вправі тільки скасувати судовий наказ, а стягувач вправі звернутись з тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження. Тобто, відсутність можливості апеляційного оскарження судового наказу обумовлена процедурою скасування судового наказу, яка передбачає безумовність.

Таким чином, законодавець розширивши коло предметів вимог, за якими можна видати судовий наказ, виключивши можливість апеляційного оскарження судових наказів та за наявності нової процедури оскарження судових наказів, яка не передбачає залишення заяви про скасування судового наказу без задоволення, виходив з того, що у випадку незгоди боржника з судовим наказом, такі вимоги стягувача не можна вважати безспірними і вони повинні розглядатись за процедурою спрощеного позовного провадження, у зв`язку з чим судовий наказ повинен бути скасований.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Зважаючи на викладене, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, ухвала суду постановлена з порушенням норм процесуального права, і підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 367, 379, 381- 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Івано-Франківського міського суду від 21 червня 2023 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач В.А. Девляшевський

Судді: Є.Є. Мальцева

О.В. Пнівчук

Повний текст постанови складено 08 серпня 2023 року.