Справа № 444/1777/23
Провадження № 2/444/668/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2023 року Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючий суддя Ясиновський Р. Б.

за участю секретаря судового засідання Проданова М.О.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в місті Жовква цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Рава-Руської міської ради Львівського району Львівської області, про визнання права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , 1/2 частина якого як члена бувшого колгоспного типу двору, 1/2 частина за набувальною давністю, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач просить визнати за нею право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , загальна площа якого становить 37.6 кв.м., житлова площа 16,2 кв. м., допоміжна площа 21.4 кв. м., з господарськими будівлями, 1/2 частина якого як члена бувшого колгоспного типу двору, 1/2 частина за набувальною давністю.

Мотивує свої позовні вимоги наступним.

Вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її бабуся ОСОБА_2 , яка проживала в АДРЕСА_1 , в будинку, який станом на 30 червня 1990 року відносився до колгоспного типу двору, головою якого значилася бабуся, а членом даного двору значилася вона, ОСОБА_1 , що стверджено випискою з погосподарської книги по с. Волиця Львівського району Львівської області. Право власності на майно двору зареєстровано на ім`я бабусі ОСОБА_2 , що стверджено довідкою КП ЛОР "Червоноградське МБТІ" №808 від 28 лютого2023 року. Факт смерті ОСОБА_2 стверджено свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 , виданим Гійченською сільською радою Жовківського району Львівської області.

Зазначає, що з дня смерті бабусі вона обробляє земельну ділянку біля будинку, ремонтує будинок, сплачує земельний податок, що стверджено довідкою, виданою старостою села Волиця.

Вказує, що відповідно до діючого на той час законодавства, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в майні. А тому, всі члени двору, головою якого була її бабуся ОСОБА_2 , мали рівне право на частки в майні двору, тобто по 1/2 частині кожний.

Стверджує, що з дня смерті бабусі вона обробляє земельну ділянку, сплачує земельний податок, однак, відповідно до ст. 563 ЦК України (в ред. 1963 року) в разі смерті члена двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору (майна, що збереглося) відкривається після смерті кожного з його колишніх членів. Після смерті бабусі відкрилася спадщина на належну їй частку в майні двору, однак, відповідно до ст. 529 ЦК України (в ред. 1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

Вказує, що її батько ОСОБА_3 мав право на спадкування частки двору, яка належала померлій ОСОБА_2 , однак останній покинув сім`ю понад 40 років тому, ще коли вона була неповнолітньою і зник в невідомому напрямку і про його місце перебування невідомо по даний час. Їй не відомо, чи він є ще в живих. Про спадщину після смерті ОСОБА_2 не звертався і по даний час спадщина не прийнята, що стверджено Витягом зі Спадкового реєстру.

Її родинні відносини з померлою бабусею ОСОБА_2 підтверджено Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про реєстрацію народження батька та свідоцтвом про її народження.

Вказує, що позивачка, як член двору, яка значилася в дворі станом на 30 червня 1990 року, 15 квітня 1991 року , має право на частки майна двору, однак таку не може зареєструвати оскільки їй роз`яснено, що право власності, відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", вона може зареєструвати лише за рішенням суду.

З дня смерті бабусі ОСОБА_2 вона фактично володіє будинком в АДРЕСА_1 . Вона доглядає будинок, ремонтує, обробляє земельну ділянку, тобто добросовісно заволоділа таким нерухомим майном, а тому просить визнати її право власності на частку в майні двору та на другу частку будинку за набувальною давністю.

Зважаючи на наведене просить позов задовольнити.

Позивач ОСОБА_1 в підготовче судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі.

Представник відповідача, Рава-Руської міської ради Львівського району Львівської області, в підготовче судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином, однак надіслав клопотання про розгляд справи без участі їх представника, не заперечили проти задоволення позову, визнали такий.

Суд приходить до висновку про можливість розгляду справи без участі позивача ОСОБА_1 та представника відповідача Рава-Руської міської ради Львівського району Львівської області, які не з`явилися в підготовче судове засідання, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце проведення такого, зважаючи на подані позивачем та представником відповідача заяви про розгляд справи у їх відсутності.

Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 3 статті 200 ЦПК України встановлено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Зважаючи на те, що відповідач по справі не заперечив проти задоволення позову, визнав такий, і це визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд відповідно до частини четвертої статті 206 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у справі доказів та ухвалити рішення про задоволення позову.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що стверджено копією свідоцтва про смерть НОМЕР_1 , виданого Гійченською сільською радою Жовківського району Львівської області.

Із виписок із погосподарської книги Гійченської сільської ради по с. Волиця, виданих старостою Волицького старостинського округу Львівського району Львівської області від 16.03.2023 №02-09/43 та №02-09/45, вбачається, що господарство в АДРЕСА_2 станом на 30 червня 1990 року та 15 квітня 1991 року відносилося до колгоспного типу двору, головою якого значилася ОСОБА_2 , а членом двору ОСОБА_1 , тобто позивач.

З довідки № 808 від 28 лютого 2023 року "Червоноградського МБТІ" вбачається, що станом на 31.12.2012 в КП ЛОР "Червоноградське міжміське бюро технічної інвентаризації" житловий будинок АДРЕСА_3 зареєстрований на праві власності за ОСОБА_2 , на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Гійченської сільської ради 23 лютого 1988 року, на підставі рішення Нестерівського райвиконкому № 55 від 19.02.1988 і записано в реєстрову книгу за № 325 23 лютого 1988 року.

Відповідно до копії технічного паспорта, виготовленого КП ЛОР "Червоноградське МБТІ" на замовлення ОСОБА_1 загальна площа будинку в АДРЕСА_1 становить 37.6 кв.м., житлова площа 16.2 кв.м., допоміжна 21.4 кв.м.

З копії свідоцтва про народження позивачки серія НОМЕР_2 , виданого 28.12.1967 Гійченською сільською радою Нестеровського району Львівської області вбачається що її батьком є ОСОБА_3 .

Позивач змінила своє дошлюбне прізвище ОСОБА_4 на ОСОБА_5 у зв`язку із укладенням шлюбу, що стверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серія НОМЕР_3 , виданого 30 травня 1985 року Гійченською сільською радою Нестеровського району Львівської області.

Після смерті ОСОБА_2 спадкова справа не заводилася, що стверджується Витягом зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину).

Із довідки № 163 від 02.02.2022, виданої виконавчим комітетом Рава-Руської міської ради Львівського району Львівської області, вбачається, що ОСОБА_2 , 1908 року народження, до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживала і була зареєстрована у АДРЕСА_1 .

Із довідки № 164 від 02.02.2022, виданої виконавчим комітетом Рава-Руської міської ради Львівського району Львівської області, вбачається, що заповіт від імені ОСОБА_2 , 1908 року народження, не посвідчувався.

Із довідки № 165 від 02.02.2022, виданої виконавчим комітетом Рава-Руської міської ради Львівського району Львівської області, вбачається, що згідно шостої сесії Волицької сільської ради першого демократичного скликання № 7 від 24 квітня 1996 року "Про перейменування назв вулиць в селі Волиця Жовківського району Львівської області" перейменовано вулицю АДРЕСА_4 .

Із довідки № 166 від 02.02.2022, виданої виконавчим комітетом Рава-Руської міської ради Львівського району Львівської області, вбачається, що на житловий будинок в АДРЕСА_1 , що належав ОСОБА_2 , не накладено заборон та арештів і в заставі не перебуває.

Із довідки № 318 від 27.03.2023, виданої виконавчим комітетом Рава-Руської міської ради Львівського району Львівської області, вбачається, що гр. ОСОБА_1 , 1967 року народження, з дня смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сплачує податки за земельні ділянки у АДРЕСА_1 , обробляє земельні ділянки, проводить ремонтні роботи у даному будинку.

Відповідно до ст. 112 ЦК України (в редакції, чинній на 14.04.1991 року) майно може належати на праві спільної власності двом або кільком колгоспам чи іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або державі і одному чи кільком колгоспам або іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або двом чи кільком громадянам.

Розрізняється спільна власність з визначенням часток (часткова власність) або без визначення часток (сумісна власність).

Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЦК України (в редакції, чинній на 15.04.1991 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Відповідно до роз`яснень, викладених в п.п. «а», «б», «г» п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України №15 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", положення ст.ст. 17,18 Закону України "Про власність" щодо спільної сумісної власності поширюється на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, що мала місце до цієї дати. Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15.04.1991 року не втратили права на частку в майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.

Оскільки померла ОСОБА_2 та позивачка ОСОБА_1 значилися в дворі станом на 30 червня 1990 року та на 15 квітня 1991 року, а тому мали право на рівні частки в майні двору, тобто по 1/ 2 частині кожна.

Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25 травня 1990 року № 69.

Пунктом 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 24.06.1983 року із змінами, внесеними згідно постанови ПВС України №13 від 25.12.1992 року, № 15 від 25.05.1998 року передбачено, що правила ст. 563 (в ред. 1963 року) про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 р. При припиненні двору з інших підстав (перетворення колгоспу у радгосп, виходу з колгоспу членів двору тощо), а також в разі смерті члена двору після 30 червня 1990 р. спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору (майна, що збереглося), відкривається після смерті кожного з його колишніх членів.

Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25 травня 1990 року № 69.

Судом встановлено, що після смерті ОСОБА_2 про спадкування належної їй частки в майні двору ніхто не звертався.

Позивачці, як члену колишнього колгоспного типу двору, належить 1/2 частки в майні двору в АДРЕСА_1 (бувшого Жовківського району Львівської області), яку відповідно до вимог Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" можливо зареєструвати лише за рішенням суду.

Частиною 1 ст. 344 ЦК України передбачено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом.

Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Відповідно до п. 8 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, правила статті 344 Цивільного кодексу України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом.

Ураховуючи норму ч. 1 ст. 344 ЦК України, а також те, що Цивільний Кодекс України набрав чинності з 1 січня 2004 року (п. 1 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України) норми ст. 344 ЦК України поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року, а відтак, в даному випадку, визнання за рішенням суду права власності на нерухоме майно (ч. 4 ст. 344 ЦК України) могло мати місце з 1 січня 2011 року.

Окрім цього, відповідно до ч.2 ст. 344 ЦК України особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є.

Оскільки починаючи з 1993 року після смерті голови двору ОСОБА_2 , а надалі і з 2011 року, позивач ОСОБА_1 фактично добросовісно, відкрито, безперервно володіє та користується чужим нерухомим майном, а саме 1/2 частиною домоволодіння в АДРЕСА_3 ), яка належала ОСОБА_2 , утримує таке майно, обробляє земельну ділянку, суд вважає можливим застосування положення ч. 2 ст. 344 ЦК України.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права.

З врахуванням встановленого під час розгляду справи, суд приходить до висновку що право позивача підлягає захисту в судовому порядку.

Зібрані по справі докази та оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Керуючись ст. ст. 23, 247, 258-259, 264-265, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , загальна площа якого становить 37, 6 кв.м., житлова площа 16, 2 кв. м., допоміжна площа 21, 4 кв. м., з господарськими будівлями, 1/2 частина якого як члена бувшого колгоспного типу двору, 1/2 частина за набувальною давністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне найменування учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , УНЗР НОМЕР_9, паспорт громадянина України документ № НОМЕР_5 , орган, що видав 4628, місце народження: с. Волиця Жовківський район Львівська область, місце проживання: АДРЕСА_5 , засоби зв`язку НОМЕР_6 )

Відповідач: Рава-Руська міська рада Львівського району Львівської області (місцезнаходження: 80316, Львівська область, Львівський (колишній Жовківський) район, м. Рава-Руська, вулиця Ярослава Мудрого, будинок № 3, Код , КОАТУУ: , e-mail адреса: , контактні телефони: НОМЕР_7 , НОМЕР_8 ).

Суддя Ясиновський Р. Б.