Справа № 404/37/23
Номер провадження 2-о/404/4/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2023 року Кіровський районний суд м. Кіровограда

в складі: головуючого судді - Мохонько В.В.,

за участі секретаря - Добровольської Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Міністерство оборони України про встановлення юридичного факту, -

ВСТАНОВИВ:

У січні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою, якою просить встановити юридичний факт, проходження ОСОБА_2 військової служби та виконання обов`язків військової служби для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією рф проти України, перебуваючи у складі добровольчого підрозділу Територіальної оборони м. Вознесенськ в період з 06.03.2022 року по 18.03.2022 року.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що заявник є матір`ю ОСОБА_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер.

Оскільки вона має право скористатись правовим та соціальним захистом передбаченим законодавством у зв`язку зі смертю свого сина.

Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 09.01.2023 року відкрито провадження та призначено справу до розгляду. Витребувано від Кропивницької міської державної нотаріальної контори №2 Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) належним чином завірену копію спадкової справи після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

19.06.2023 року завідувач Кропивницької міської державної нотаріальної контори №2 на виконання вимог ухвали суду від 09.01.2023 року направила копію спадкової справи.

В судове засідання учасники справи не з`явились, повідомлялись.

Представник заявника до суду подав клопотання про розгляд справи у їх відсутності.

Дослідивши матеріали справи, та перевіривши доводи заяви суд приходить до висновку, що провадження по справі підлягає закриттю, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Частиною 2 ст. 293 ЦПК України передбачено перелік справ, що підлягають розгляду судом в порядку окремого провадження, серед яких є також така категорія справ, як встановлення факту, що має юридичне значення.

Згідно ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Частиною 2 ст.315 ЦПК України визначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно ч. 1 ст. 5 КАС України передбачено право кожної особи звернутися до адміністративного суду, якщо вона вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

У справі № 287/167/18-ц Велика Палата Верховного Суду у пунктах 33-35 постанови від 30.01.2020 року зазначила про таке: «Вирішуючи питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, зокрема, зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність, тобто суддя повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу. Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження, а коли справу вже відкрито - закриває провадження у ній».

У постанові від 22.03.2023 року по справі № 290/289/22-ц Верховний Суд вказав, що визначаючи, чи пов`язується з встановлення зазначеного факту виникнення у заявника певних цивільних прав та обов`язків, Суд застосовує положення статті 1 ЦК України. За змістом частини першої статті 1 ЦК України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини, засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників (цивільні відносини). Тобто цивільними є відносини, які відповідають наведеним критеріям. Відповідно у порядку цивільного судочинства, за загальним правилом, не підлягають вирішенню спори (розгляду заяви), що виникають не з цивільних, земельних, трудових, сімейних або житлових правовідносин.

Усі інші спори, що виникають у публічно-правових відносинах за участю осіб, підлягають вирішенню у порядку цивільного судочинства виключно у тих випадках, коли безпосередньою нормою процесуального права визначено, що вирішення такого спору належить здійснювати саме в порядку цивільного судочинства.

Окрім того, із змісту даної постанови слідує, що у спірних правовідносинах суд повинен врахувати правову мету звернення заявника до суду, і якщо вимоги заявника за своїм предметом та можливими правовими наслідками пов`язані з публічно-правовими відносинами з державою, то вони не підлягають вирішенню у порядку цивільного судочинства оскільки за предметом та можливими правовими наслідками такий спір існує у сфері публічно-правових відносин.

Враховуючи визначені законом завдання цивільного судочинства, Верховний Суд визнав недопустимим ініціювання судового провадження у порядку цивільного судочинства з метою оцінки обставин, які становлять предмет доказування у провадженні у порядку адміністративного судочинства, чи з метою створення поза межами останнього передумов для визнання доказу, отриманого у такому провадженні, належним та допустимим.

Аналогічні по суті висновки викладені у постанові Об`єднаної Палати Верховного Суду від 23.05.2022 року у справі № 539/4118/19.

Відповідно до ч. 1 ст.19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Згідно п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України, суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Із заяви ОСОБА_1 про встановлення факту вбачається, що встановлення цього факту їй необхідно для набуття права звернення із заявою для правового та соціального захисту в зв`язку із смертю сина.

Вказане свідчить про те, що вимоги ОСОБА_1 пов`язані з доведенням наявності підстав для визнання (підтвердження) за нею певного соціально-правового статусу, не пов`язаного з будь-якими цивільними права та обов`язками, їх виникненням, існуванням та припиненням. Відповідно, за своїм предметом та можливими правовими наслідками такі вимоги пов`язані з публічно-правовими відносинами заявниці з державою, а отже, не підлягають вирішенню у порядку цивільного судочинства.

За таких обставин суд вважає за необхідне закрити провадження у справі, оскільки цей спір підлягає розгляду в порядку адміністративного, а не цивільного судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Тому, керуючись п. 1 ч. 1 ст.ст. 255, 256, 315, 353 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Закрити провадження по справі № 404/37/23 (номер провадження 2-о/404/4/23) за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Міністерство оборони України про встановлення юридичного факту.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, в редакції від 3 жовтня 2017 року, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди (Кіровський районний суд м. Кіровограда).

Повний текст судового рішення складено 03.08.2023 року.

Суддя

Кіровського районного суду

м. Кіровограда В.В. Мохонько