ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 686/299/23

Провадження № 22-ц/4820/1359/23

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Ярмолюка О.І. (суддя-доповідач), Грох Л.М., Янчук Т.О.,

секретар судового засідання Чебан О.М.,

з участю прокурора Скрипнюк А.В.,

відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом заступника керівника Окружної прокуратури міста Хмельницького в інтересах держави в особі Хмельницької міської ради до ОСОБА_1 , третя особа Хмельницька районна державна адміністрація Хмельницької області, про розірвання договору оренди земельної ділянки та зобов`язання повернути земельну ділянку, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 2 травня 2023 року,

встановив:

1.Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2022 року заступник керівника Окружної прокуратури міста Хмельницького (далі Прокурор) звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Хмельницької міської ради (далі Рада) до ОСОБА_1 про розірвання договору оренди земельної ділянки та зобов`язання повернути земельну ділянку.

Прокурор зазначив, що 5 липня 2005 року між Хмельницькою районною державною адміністрацією Хмельницької області (далі Райдержадміністрація) та ОСОБА_1 укладено договір оренди земельної ділянки №155 (із змінами згідно додаткової угоди від 2 листопада 2005 року №179), який зареєстрований у Державному реєстрі земель 30 серпня 2005 року за №01. За умовами цього договору Райдержадміністрація передала ОСОБА_1 в оренду строком на 20 років, починаючи з дати його реєстрації, і до 5 липня 2025 року, земельну ділянку водного фонду площею 3,67 га, в тому числі під водою 2,25 га, прибережна смуга 1,42 га, розташовану за межами с. Колибань, Хмельницького району, Хмельницької області (далі земельна ділянка). Відповідач, у свою чергу, зобов`язався сплачувати на поточний рахунок Копистинської сільської ради орендну плату, з дня реєстрації додаткової угоди у розмірі 770 грн 70 коп. на рік, щомісячно протягом 30 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного місяця, у розмірі 64 грн 20 коп. ОСОБА_1 не виконав зобов`язання за договором оренди земельної ділянки та не сплатив орендну плату за 2019-2022 роки в сумі 7 781 грн 60 коп., а тому мають місце підстави для розірвання цього договору та повернення земельної ділянки власнику.

За таких обставин Прокурор просив суд розірвати договір оренди земельної ділянки №155 від 5 липня 2005 року та зобов`язати ОСОБА_1 повернути територіальній громаді в особі Ради земельну ділянку.

Процесуальні дії суду першої інстанції

Суд ухвалою від 22 лютого 2023 року залучив Райдержадміністрацію до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 2 травня 2023 року позов задоволено.

Розірвано договір оренди земельної ділянки №155 від 5 липня 2005 року, укладений між Райдержадміністрацією та ОСОБА_1 , згідно якого передано в оренду земельну ділянку площею 3,67 га, в тому числі під водою 2,25 га, прибережна смуга 1,42 га, яка розташована за межами с. Колибань Хмельницької міської об`єднаної територіальної громади Хмельницького району Хмельницької області.

Зобов`язано ОСОБА_1 повернути територіальній громаді в особі Ради земельну ділянку водного фонду площею 3,67 га, в тому числі під водою 2,25 га, прибережна смуга 1,42 га, яка розташована за межами с. Колибань Хмельницької міської об`єднаної територіальної громади Хмельницького району Хмельницької області.

Стягнено з ОСОБА_1 на користь Хмельницької обласної прокуратури 4 962 грн судового збору.

Суд керувався тим, що протягом 2019-2022 років ОСОБА_1 систематично не сплачував орендну плату за користування земельною ділянкою. Оскільки ОСОБА_1 допустив істотне порушення договору оренди землі, то цей договір слід розірвати, а земельну ділянку повернути територіальній громаді.

Короткий зміст і узагальнені доводи апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в позові посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність цих обставин, які суд визнав встановленими, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_1 виконав усі зобов`язання за договором оренди земельної ділянки щодо внесення орендної плати на поточний рахунок Копистинської сільської ради, внаслідок чого підстави для розірвання цього договору відсутні. Договір оренди землі був укладений між Райдержадміністрацією та ОСОБА_1 , натомість Рада не ініціювала внесення змін до цього договору та не повідомляла орендаря про реєстрацію права комунальної власності на земельну ділянку, відтак Рада є неналежним позивачем у справі. Утворення боргу з орендної плати є наслідком недосконалого нарахування податків, а тому вина ОСОБА_1 у невнесенні плати за землю відсутня, до того ж на час розгляду справи в суді він погасив борг. Суд першої інстанції не з`ясував усі обставини справи, не застосував правильно норми чинного законодавства, не дав належної оцінки зібраним доказам і дійшов помилкового висновку про обґрунтованість позову.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

У своєму відзиві на апеляційну скаргу Прокурор просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, указуючи на його законність та обґрунтованість.

Рада та Райдержадміністрація не висловили своєї позиції щодо апеляційної скарги.

2.Мотивувальна частина

Позиція суду апеляційної інстанції

Частинами першою, другою, п`ятою статті 263 Цивільного процесуального кодексу України (далі (далі ЦПК України) встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення не відповідає.

Заслухавши учасників судового процесу та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити.

Суд першої інстанції не з`ясував обставини, якими обґрунтовувалися позовні вимоги та заперечення сторін, і не застосував норми статті 614 Цивільного кодексу України (далі ЦК України).

У зв`язку з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, і неправильним застосуванням норм матеріального права оскаржуване рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення.

Також суд апеляційної інстанції має змінити розподіл судових витрат.

Встановлені судами першої та апеляційної інстанції обставини

5 липня 2005 року Райдержадміністрація (орендодавець) та ОСОБА_1 (орендар) уклали договір оренди земельної ділянки (далі договір оренди), за умовами якого Райдержадміністрація передала ОСОБА_1 земельну ділянку у строкове платне володіння та користування для риборозведення строком на 20 років, починаючи з дати його реєстрації, і до 5 липня 2025 року (пункти 1, 3.1, 3.2 договору оренди). 30 серпня 2005 року Хмельницька регіональна філія Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» зареєструвала договір оренди у Державному реєстрі земель за №01.

Пунктом 3.3 договору оренди визначено, що орендна плата вноситься орендарем у грошовому вигляді у розмірі 1 548 грн 43 коп. за рік, починаючи з дня державної реєстрації договору. Орендна плата вноситься на поточний рахунок Копистинської сільської ради. Періодичність внесення орендної плати щомісячно протягом 30 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного місяця, в сумі 129 грн. 03 коп.

Згідно з пунктом 5.2 договору оренди орендар зобов`язаний у відповідності з пунктом 3.3 цього договору своєчасно вносити орендну плату.

Із пункту 6 договору оренди слідує, що сторони звільняються від відповідальності за часткове або неповне виконання зобов`язань за даним договором, якщо таке невиконання стало наслідком нездоланної сили, тобто подій, настання яких ні орендодавець, ні орендар неспроможні були передбачити і попередити (пожежі, землетруси, повені, воєнні дії, інші стихійні явища).

Відповідно до пункту 7.3 договору оренди підставою розірвання договору є, в тому числі, невиконання іншою стороною обов`язків, передбачених договором, в порядку, встановленому законодавством.

На підставі додаткової угоди №179 від 2 листопада 2005 року (далі додаткова угода) Райдержадміністрація та ОСОБА_1 внесли зміни до договору оренди, зокрема, вони внесли зміни до пункту 3.3 та виклали його в наступній редакції: «Орендна плата вноситься орендарем в розмірі 210 грн за 1 га; в грошовому вигляді становить 770 грн 70 коп. за рік, починаючи з дня державної реєстрації додаткової угоди. Орендна плата вноситься на поточний рахунок Копистинської сільської ради. Періодичність внесення орендної плати щомісячно протягом 30 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного місяця, в сумі 64 грн 20 коп.».

Додаткова угода зареєстрована Хмельницькою регіональною філією Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» у Державному реєстрі земель 3 листопада 2005 року за №04.

19 жовтня 2022 року Рада зареєструвала право комунальної власності на земельну ділянку (кадастровий номер :09:003:0010) у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (номер запису про право власності 48201163).

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції

Частиною першою статті 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Із положень частини першої статті 638 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних вовідносин) слідує, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

В силу статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Відповідно до статті 93 Земельного кодексу України (далі ЗК України) право оренди земельної ділянки це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються законом.

Порядок укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі визначається Законом України від 6 жовтня 1998 року №161-ХІV «Про оренду землі» (далі Закон №161-ХІV).

За змістом частини першої статті 13 Закону №161-ХІV договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Як передбачено частиною першою статті 15 Закону №161-ХІV (в редакції на час виникнення спірних правовідносин), істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об`єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об`єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін.

Орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати за земельну ділянку, а в разі оренди землі в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом також орендної плати за водний об`єкт (частина перша статті 24 Закону № 161-ХІV).

В силу частини першої статті 32 Закону №161-ХІV на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Пунктом «д» частини 1 статті 141 ЗК України встановлено, що підставами припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата земельного податку або орендної плати.

Згідно зі статтею 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки виникають із договорів. Сторони повинні виконувати зобов`язання належним чином відповідно до умов договору.

Підставою для розірвання договору за рішенням суду є істотне порушення однією з сторін умов договору, внаслідок чого інша сторона втрачає можливість досягнути бажаного результату та визначеної цілі договору.

Право оренди це один із видів речового права на чуже майно, в тому числі на земельну ділянку, яке складається з права тимчасового володіння та користування майном. Відносини, пов`язані з орендою землі, здійснюються на договірних засадах.

За своєю правовою природою договір оренди землі є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої орендодавець зобов`язується передати орендареві земельну ділянку у строкове володіння та користування, а орендар, у свою чергу, зобов`язується використовувати земельну ділянку за цільовим призначенням для особистої мети та вносити орендодавцеві плату за землю (орендну плату).

Домовленості сторін щодо орендної плати, її розміру, індексації, способу розрахунків, строків, порядку її внесення та перегляду, відповідальності за її несплату, віднесені до істотних умов договору оренди землі.

Систематичні (послідовно неодноразові) несплата або неповна сплата орендарем орендної плати є підставою для розірвання договору оренди землі.

Як зазначив Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 20 червня 2019 року (справа №383/708/16-ц) сам факт систематичного порушення договору оренди земельної ділянки щодо внесення орендної плати є вичерпною підставою для розірвання такого договору.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 6 березня 2019 року (справа №183/262/17) зроблено висновок про те, що неналежне виконання умов договору, а саме часткове невиконання обов`язку зі сплати орендної плати також є порушенням умов договору оренди земельної ділянки, яке дає право орендодавцю вимагати розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена у подальшому заборгованість, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Чинне законодавство встановлює презумпцію вини особи, яка порушила зобов`язання, тобто на таку особу покладається обов`язок довести відсутність своєї вини у невиконані зобов`язання. Якщо боржник доведе, що ним вжито усіх заходів для недопущення цивільного правопорушення, то він звільняється від відповідальності за невиконання зобов`язання.

За умовами договору оренди сторони визначили, що розмір орендної плати становить 770 грн 70 коп. на рік, починаючи з дня державної реєстрації додаткової угоди. Орендна плата вноситься щомісячно протягом 30 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного місяця, в сумі 64 грн 20 коп.

Зібрані письмові докази достовірно та об`єктивно вказують на те, що протягом 2019-2022 років ОСОБА_1 не вносилася орендна плата за користування земельною ділянкою, внаслідок чого виникла заборгованість.

Цю обставину сторони фактично визнали в суді.

Згідно довідки Головного управління Державної податкової служби у Хмельницькій області від 22 вересня 2022 року №7311/5/22-01-24-12 (а.с. 43-44) станом на 1 вересня 2022 року в управлінні була відсутня інформація щодо договору оренди, укладеного між Райдержадміністрацією та ОСОБА_1 . Лише 5 вересня 2022 року Управління земельних ресурсів Ради надало інформацію щодо передання в оренду ОСОБА_1 земельної ділянки, внаслідок чого управлінням було сформовано податкове повідомлення рішення про сплату ОСОБА_1 орендної плати.

Аналогічні за змістом дані містяться у довідках Головного управління Державної податкової служби у Хмельницькій області від 27 вересня 2022 року №7499/5/22-01-24-12 (а.с. 54), від 14 листопада 2022 року №9094/5/22-01-24-12 (а.с. 46-47) і від 16 грудня 2022 року №10205/5/22-01-24-12 (а.с. 58-59).

Із довідки Головного управління Державної податкової служби у Хмельницькій області від 16 лютого 2023 року №2745/5/22-01-24-12 (а.с. 82-84) слідує, що з 2012 року ОСОБА_1 орендує ще дві земельні ділянки на території колишньої Копистинської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області, зокрема земельну ділянку площею 8,05 га, кадастровий номер :09:003:0045, на підставі договору оренди землі від 2 березня 2012 року №475 і земельну ділянку площею 1,85 га, кадастровий номер :09:003:0044, на підставі договору оренди землі від 23 травня 2012 року №496. Протягом 2015-2022 років органи державної податкової служби формували податкові повідомлення рішення про сплату ОСОБА_1 орендної плати. Протягом 2016-2018 років ОСОБА_1 було здійснено оплату за кодом бюджетної класифікації 18010900 (орендна плата з фізичних осіб) у розмірі 11 000 грн. Станом на 6 листопада 2020 року в інтегрованій картці платника податків на ім`я ОСОБА_1 обліковувалось позитивне сальдо розрахунків (переплата) в сумі 2 268 грн 55 коп. Ці кошти зараховані в орендну плату майбутніх років. Оскільки в управлінні не було інформації щодо договору оренди, то за цим договором ОСОБА_1 не здійснювалося нарахування податкових зобов`язань.

Як пояснив ОСОБА_1 в суді, ним вносилася орендна плата за користування трьома земельними ділянками та здійснювалася звірка платежів в органах державної податкової служби.

За змістом акта №654-12 від 6 листопада 2020 року (а.с. 73) ОСОБА_1 не мав заборгованості з орендної плати за період з 1 січня по 6 листопада 2020 року, позитивне сальдо розрахунків 2 268 грн 55 коп. Отже, за умови належного обліку договорів оренди землі ці кошти могли бути направлені на виконання ОСОБА_1 зобов`язання за договором оренди.

Після того, як стало відомо про незарахування орендної плати за договором оренди, ОСОБА_1 за квитанцією №37 від 19 липня 2022 року (а.с. 74) вніс 600 грн на погашення заборгованості, а за квитанцією №54 від 24 березня 2023 року (а.с. 129) сплатив 8 402 грн боргу з орендної плати.

Згідно довідки Головного управління Державної податкової служби у Хмельницькій області від 3 квітня 2023 року №3891/6/22-01-13-03-06 (а.с. 110) станом на 30 березня 2023 року за ОСОБА_1 заборгованість по орендній платі відсутня.

Вказані обставини дають підстави апеляційному суду для висновку про те, що ОСОБА_1 вжито усіх заходів для виконання зобов`язання за договором оренди, однак, це зобов`язання не було виконано своєчасно не з його вини, а з вини власника земельної ділянки та органу державної податкової служби, які не здійснили належний облік договору оренди та не визначили належне податкове зобов`язання відповідача.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що мало місце систематичне невнесення ОСОБА_1 орендної плати за договором оренди. Водночас судом не враховано, що невиконання зобов`язання сталося не з вини ОСОБА_1 , у зв`язку з чим останній не може нести цивільно-правову відповідальність у виді розірвання договору оренди та повернення земельної ділянки територіальній громаді.

Вказані обставини та норми закону залишилися поза увагою суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги про те, що Рада є неналежним позивачем у справі не ґрунтуються на нормах чинного законодавства.

Статтею 48 ЦПК України встановлено, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Відповідно до частини четвертої статті 58 ЦПК України держава, Автономна Республіка Крим, територіальна громада беруть участь у справі через відповідний орган державної влади, орган влади Автономної Республіки Крим, орган місцевого самоврядування відповідно до його компетенції, від імені якого діє його керівник, інша уповноважена особа відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування), або через представника.

За змістом пункту 12 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України (в редакції на час виникнення спірних відносин) до розмежування земель державної і комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями в межах населених пунктів, крім земель, переданих у приватну власність, здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів відповідні органи виконавчої влади.

27 травня 2021 року набрав чинності Закон України від 28 квітня 2021 року №1423-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин», яким розділ Х «Перехідні положення» ЗК України доповнений пунктом 24.

Як передбачено цим пунктом, з дня набрання ним чинності землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад, крім земель:

а) що використовуються органами державної влади, державними підприємствами, установами, організаціями на праві постійного користування (у тому числі земельних ділянок, що перебувають у постійному користуванні державних лісогосподарських підприємств, та земель водного фонду, що перебувають у постійному користуванні державних водогосподарських підприємств, установ, організацій, Національної академії наук України, національних галузевих академій наук);

б) оборони;

в) природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення в межах об`єктів і територій природно-заповідного фонду загальнодержавного значення, лісогосподарського призначення;

г) зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи;

ґ) під будівлями, спорудами, іншими об`єктами нерухомого майна державної власності;

д) під об`єктами інженерної інфраструктури загальнодержавних та міжгосподарських меліоративних систем державної власності;

е) визначених у наданих до набрання чинності цим пунктом дозволах на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, наданих органами виконавчої влади з метою передачі земельних ділянок у постійне користування державним установам природно-заповідного фонду, державним лісогосподарським та водогосподарським підприємствам, установам та організаціям, якщо рішення зазначених органів не прийняті.

Земельні ділянки, що вважаються комунальною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст відповідно до цього пункту і право державної власності на які зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, переходять у комунальну власність з моменту державної реєстрації права комунальної власності на такі земельні ділянки.

Інші земельні ділянки та землі, не сформовані у земельні ділянки, переходять у комунальну власність з дня набрання чинності цим пунктом.

Згідно з частиною першою статті 148-1 ЗК України до особи, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває у користуванні іншої особи, з моменту переходу права власності на земельну ділянку переходять права та обов`язки попереднього власника земельної ділянки за чинними договорами оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту щодо такої земельної ділянки.

Із матеріалів справи слідує, що земельна ділянка розташована за межами населених пунктів Хмельницької міської територіальної громади, віднесена до земель водного фонду та не включена до переліку земель, які не підлягають передачі в комунальну власність.

Оскільки до Хмельницької міської територіальної громади перейшло право власності на земельну ділянку, то Рада правомірно бере участь у справі як позивач.

В цій частині доводи апеляційної скарги є безпідставними.

3.Висновки суду апеляційної інстанції

При вирішенні спору суд першої інстанції не застосував правильно норми чинного законодавства та зробив помилковий висновок про обґрунтованість позовних вимог, у зв`язку з чим ухвалене ним рішення не може залишатися в силі.

В позові Прокурора в інтересах держави в особі Ради слід відмовити.

Щодо судових витрат

Вирішуючи питання про зміну розподілу судових витрат, суд апеляційної інстанції враховує положення статті 141 ЦПК України, згідно якої судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки в позові Прокурора відмовлено, то понесені ним витрати зі сплати судового збору не підлягають відшкодуванню. Водночас Хмельницька обласна прокуратура повинна відшкодувати ОСОБА_1 обґрунтовано понесені ним витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 7 443 грн.

Керуючись ст.ст. 141, 374, 376, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 2 травня 2023 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В позові заступника керівника Окружної прокуратури міста Хмельницького в інтересах держави в особі Хмельницької міської ради відмовити.

Стягнути з Хмельницької обласної прокуратури (місцезнаходження 29000, місто Хмельницький, провулок Військоматський, 3; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 02911102) на користь ОСОБА_1 (місце проживання АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) 7 443 гривні судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 3 серпня 2023 року.

Судді: О.І. Ярмолюк

Л.М. Грох

Т.О. Янчук

Головуючий у першій інстанції Козак О.В.

Доповідач Ярмолюк О.І. Категорія 47