Справа № 446/1266/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.05.2023 року Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Самсін М.

секретаря судового засідання Груба Л.М

за уасті

представника позивача Филипів Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кам`янка-Бузька цивільну справу за позовом Служби у справах дітей Кам`янка-Бузької міської ради, що діє в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Батятицький старостинський округ Кам`янка-Бузької міської ради, ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

Служба у справах дітей Кам`янка-Бузької міської ради, звернулась до суду в інтересах малолітньої ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 , за участю третіх осіб: Батятицький старостинський округ Кам`янка-Бузької міської ради, ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.

Позов мотивують тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 , мати дитини - померла. Батько ОСОБА_2 , був визнаний винним та засуджений за ч.1 ст.115 КК України, на 9 років позбавлення волі. У зв`язку з вищенаведеним, дитина набула статусу дитини, позбавленої батьківського піклування. Відповідно до розпорядження Кам`янка-Бузької районної державної адміністрації від 24.07.2014 №252/02-08/14, малолітня дитина перебуває під опікою тітки ОСОБА_3 та проживає в її сім`ї за адресою: село Журавники, Луцького району, Волинської області.Відповідно до листа відділення поліції №1 ЛРУП № 1 ГУНП у Львівській області від 08.07.2022 № 3416, ОСОБА_2 звільнений з місць позбавлення волі 02.06.2022 та 08.06.2022 взятий на облік як раніше судимий, який формально підпадає під встановлення адміністративного нагляду.

Враховуючи фактичне невиконання ОСОБА_2 батьківських обов`язків, службою у справах дітей Кам`янка-Бузької міської ради видано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно дитини ОСОБА_1 , а тому враховуючи, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини, просять позбавити його батьківських прав відносно її малолітньої доньки, ОСОБА_1 та стягувати з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 аліменти в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з часу звернення до суду з позовом та до досягення дитиною повноліття.

Ухвалою суду від 12.10.2022 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, просила позов задоволити.

Відповідач у судове засідання, не з`явився.

Представник Батятицького старостинського округу Кам`янка-Бузької міської ради в судовому засіданні позов підтримав та просив такий задоволити.

ОСОБА_3 в судовому засіданні позов підтримала та просила такий задоволити.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення, з таких підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

За вимогами ст. ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 є батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 твід 20.11.2012.

Згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_4 , серія НОМЕР_2 вітаного виконавчим комітетом Батятицької сільської ради Кам`янка-Бузького району Львівської області від 10.06.2014, мати дитини - померла.

Батько ОСОБА_2 , відповідно до ухвали Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 10.06.2014, був визнаний винним та засуджений за ч.1 ст.115 КК України, на 9 років позбавлення волі. У зв`язку з вищенаведеним, дитина набула статусу дитини, позбавленої батьківського піклування.

Відповідно до розпорядження Кам`янка-Бузької районної державної адміністрації від 24.07.2014 №252/02-08/14, малолітня дитина перебуває під опікою тітки ОСОБА_3 та проживає в її сім`ї за адресою: село Журавники, Луцького району, Волинської області.

Відповідно до листа відділення поліції №1 ЛРУП № 1 ГУНП у Львівській області від 08.07.2022 № 3416, ОСОБА_2 звільнений з місць позбавлення волі 02.06.2022 та 08.06.2022 взятий на облік як раніше судимий, який формально підпадає під встановлення адміністративного нагляду.

Відповідно до листа Комунального закладу «Центр надання соціальних послуг Кам`янка-Бузької міської ради» від 25.07.2022 № 130, комісією здійснено виїзд в сім`ю ОСОБА_5 по місцю його проживання. Під час спілкування з ОСОБА_6 , встановлено, що він офіційно не працює, у зв`язку з веденням воєнного стану не може знайти роботу, яка б приносила стабільний дохід, щоб забезпечувати себе та дитину. ОСОБА_7 проживає з матір`ю, яка є інвалідом та потребує сторонньої допомоги і сам скаржиться на самопочуття та власне здоров`я. Враховуючи вищенаведене, у зв`язку з неможливістю передати дитину на виховання батькові, вважають за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_5 по відношенню до його дитини.

Під час обстеження житлово-побутових умов проживання ОСОБА_2 від 19.07.2022, було виявлено, що він проживає з матір`ю, яка є інвалідом та потребує стороннього догляду. Умови проживання потребують покращення, для дитини не створено жодних умов для подальшого її проживання з батьком. При спілкуванні з ОСОБА_8 він зазначив, що на даний час не працює та не має можливості знайти роботу, яка б приносила постійний дохід, тому можливості утримувати та забезпечувати матеріально малолітню дитину у нього немає.

Виконавчий комітет Кам`янка-Бузької міської ради як орган опіки та піклування своїм висновком від 08.08.2022 № 98 підтримав клопотання служби у справах дітей Кам`янка-Бузької міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 по відношенню до його малолітньої дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

За таких обставин, суд вважає, що відповідач ОСОБА_2 свідомо самоусунулася від виконання батьківських обов`язків, не бажає виховувати та утримувати свою дитину, не вживає жодних заходів для виконання таких у будь-який спосіб та не бажає їх виконувати, що є підставою для позбавлення його батьківських прав.

Положеннями ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована Україною 27.02.1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Частина 8 ст.7 СК України також передбачає, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Як зазначено в Декларації ООН прав дитини (1959 року), «дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості».

Відповідно до ст.11 Закону України "Про охорону дитинства" сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.

У відповідності до ч.2 ст.150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно з ч.ч. 2, 4 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Згідно з ч.2 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.

Як роз`яснив у п. 15 Постанови "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30 березня 2007 року Пленум Верховного Суду України позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного і об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Згідно п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007р. №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав" ухиленням батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не виявляють інтересу до її внутрішнього стану; не створюють умов для отримання нею освіти.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Згідно із ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до приписів ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Поведінка відповідача ОСОБА_2 засвідчує, що він не проявляє до доньки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , належної батьківської турботи, хоча має таку можливість, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, вихованням та навчанням дитини не займається та матеріально не підтримує, а тому суд вважає, що така поведінка відповідача є достатньою підставою для застосування такої крайньої міри до нього, як позбавлення батьківських прав, а тому слід позов в частині позбавлення батьківських прав відповідача ОСОБА_2 відносно дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , слід задовольнити.

Відповідно до ч.ч. 2,3 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.

Згідно з ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у відповідності до ст. 182 згаданого кодексу при визначенні розміру аліментів, суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України).

Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

На підставі ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд у справі № 755/14148/18 не підтримав практику призначення аліментів у мінімальному розмірі і роз`яснив, що при ухваленні рішення про стягнення аліментів, суди мають керуватись інтересами дитини, яка має право на достойний рівень матеріального забезпечення. ВС визначив, що аліменти не обов`язково мають присуджуватись у мінімальному розмірі, передбаченому ст.182 СК України, а також встановив, що відповідач має довести свою неспроможність платити аліменти, встановлені судом. Також ВС дійшов висновку, що сам факт відсутності у одного з батьків можливості надавати певний розмір утримання своїй дитині не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при встановленні розміру аліментів. Така обставина не є підставою звільнення батьків від обов`язку по утриманню дитини.

Аналогічна правова позиція висловлена в Постанові Верховного Суду України від 23 грудня 2019 року у справі № 344/10971/16-ц.

Згідно частин 2,3 ст. 193 СК України якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального закладу охорони здоров`я, навчального або іншого закладу, аліменти на дитину можуть бути стягнуті з них на загальних підставах. За рішенням суду аліменти можуть перераховуватися на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України.

Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки.

Відповідач ОСОБА_2 не надав суду доказів щодо перебування на його утриманні інших дітей, непрацездатних осіб та інші обставини, що мають істотне значення для справи та те, що він утримує дитину ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у позасудовому порядку.

Разом з тим, при визначенні розміру аліментного забезпечення суд, вирішуючи справу в межах заявлених вимог (ст.13 ЦПК України) та відповідно до вимог ст. 182 СК України враховує стан здоров`я та матеріальне становище як дитини, так і платника аліментів.

Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини (ч.8 ст.7 СК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 18, ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно з ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Крім того, вирішуючи даний спір, суд враховує, що дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та інтересами батьків, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Рішення Європейського суду з прав людини від 07.12.2006 року по справі «Хант проти України»).

На підставі зазначеного, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, суд приходить до висновку, щодо необхідності також задоволення позовних вимог про стягнення аліментів, а тому слід стягувати з відповідача на користь його доньки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , алміенти у розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з моменту звернення до суду з позовом та до досягення дитиною повноліття.

На підставі ст.141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 992,40 гривень.

На підставі наведеного, керуючись статтями 2, 10, 12,19, 141, 247,258, 259, 263-265,268, 280-282,284,289,351-356 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов Служби у справах дітей Кам`янка-Бузької міської ради, що діє в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Батятицький старостинський округ Кам`янка-Бузької міської ради, ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно її малолітньої дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 26.08.2022 і до досягення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в дохід держави у розмірі 992 гривень 40 грн.

Рішення підлягає негайному виконанню у межах одномісячного сукупного платежу аліментів на дитину.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Самсін М.Л.