Справа № 214/3983/22
У Х В А Л А

про відмову в прийнятті додаткового рішення

07 серпня 2023 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:

головуючого судді Попова В.В.,

при секретарі Собченко Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, у м. Кривому Розі, заяву ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду із вищевказаною заявою, в обґрунтування якої зазначив, що рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06.06.2023 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , стягнуто суму матеріальних збитків, судового збору та витрат на проведення автотехнічної експертизи. Однак, у стягненні витрат на професійну правничу допомогу відмовлено, оскільки доказів понесення таких витрат не надано. Представник позивача зазначає, що звертаючись до суду із позовною заявою, ним на виконання вимог ч. 3 ст. 175 ЦПК України було надано орієнтовний розрахунок суми витрат на правничу допомогу та посилаючись на положення ч. 8 ст. 141 та ст. 270 ЦПК України, просить суд ухвалити додаткове рішення про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 20000 грн. 00 коп.

Позивач та її представник у судове засідання не з`явились, адвокат Мельниченко М.С. надав до суду письмову заяву, в якій просив здійснити розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення без участі сторони позивача, заяву підтримав, просив задовольнити.

Відповідач у судове засідання також не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся, заяв не надав.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного.

Частиною 1 ст. 270 ЦПК України передбачені підстави для ухвалення додаткового рішення по справі, а саме суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

За загальним правилом у судовому рішенні повинні бути розглянуті всі заявлені вимоги, а також вирішено всі інші, в тому числі процесуальні питання. Неповнота чи невизначеність висновків суду щодо заявлених у справі вимог, а також окремих процесуальних питань, зокрема розподілу судових витрат, є правовою підставою для ухвалення додаткового судового рішення.

Додатковими судовими рішеннями є додаткове рішення, додаткова постанова чи додаткова ухвала, якими вирішуються окремі правові вимоги, котрі не вирішені основним рішенням та за умови, якщо з приводу позовних вимог досліджувалися докази (для рішень, постанов) або вирішені не всі клопотання (для ухвал).

Крім того, додаткові рішення можуть прийматися, якщо судом при ухваленні основного судового рішення не визначено способу його виконання або не вирішено питання про судові витрати.

Додаткове судове рішення є невід`ємною складовою основного судового рішення.

Тобто додаткове рішення - це акт правосуддя, яким усуваються недоліки судового рішення, пов`язані з порушенням вимог щодо його повноти.

Так, рішенням суду від 06.06.2023 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 , стягнуто з ОСОБА_3 на її користь матеріальні збитки у розмірі 78885 грн. 40 коп., судовий збір у розмірі 992 грн. 40 коп. та витрати на проведення автотехнічного дослідження у розмірі 3500 грн. 00 коп. У стягненні витрат на професійну правничу допомогу відмовлено, оскільки доказів понесення таких витрат та їх розміру суду надано не було.

Згідно ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони.

Згідно ч. 4 ст. 62 ЦПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Статтями 26, 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» передбачено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України).

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані: детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги. Витрати на правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені.

Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Також, ч.ч. 1, 2 ст. 246 ЦПК України визначено, що якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Так, до матеріалів справи, на підтвердження повноважень на представництво інтересів позивача, адвокатом Мельниченком М.С. було надано Ордер від 01.08.2022 року (а.с.33).

Під час ухвалення рішення, судом вирішувалось питання щодо розподілу судових витрат по справі, однак у зв`язку з відсутністю доказів понесення витрат на професійну правничу допомогу та їх розміру, судом було відмовлено у їх стягненні.

Твердження представника позивача про надання орієнтовного розрахунку судових витрат суд до уваги не бере, оскільки таке спростовується матеріалами справи. Зазначення у тексті позовної заяви про понесення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 20000 грн. 00 коп. не є доказом понесення позивачем таких витрат. Отже, під час ухвалення рішення у суду були відсутні підстави у стягненні таких витрат.

Разом з тим, оскільки в процесі всього розгляду справи стороною позивача не було подано заяви про неможливість надання доказів, що підтверджують розмір понесених позивачем судових витрат (витрат на професійну правничу допомогу) або заяви про намір подати такі докази після ухвалення рішення суду, а також враховуючи той факт, що питання розподілу витрат на правничу допомогу судом було вирішено під час ухвалення рішення за наявними у справі доказами, суд приходить до висновку про відсутність підстав для ухвалення у справі додаткового рішення про стягнення з відповідача на користь позивача понесених нею витрат на професійну правничу допомогу.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що заява адвоката Мельниченка М.С. є необґрунтованою та у її задоволенні належить відмовити.

Керуючись ст. 270 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , про ухвалення додаткового рішення відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом 15-ти днів з дня її складення.

Суддя В.В. Попов.