Справа № 523/6427/23
Провадження №2/523/3122/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" липня 2023 р. м.Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді - Далеко К.О.,

за участю секретаря судового засідання - Дмітрієвої В..С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду №17 м. Одеса, цивільну справу №523/6427/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про виділення в самостійний об`єкт нерухомого майна та визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

І . Зміст вимог та заперечень учасників справи.

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про виділення в самостійний об`єкт нерухомого майна, яким просить: виділити ОСОБА_1 належну йому 1/4 частин домоволодіння в окремий об`єкт нерухомого майна, та визнати право власності на самостійний об`єкт нерухомого майна, а саме: житловий будинок за адресою - АДРЕСА_1 , який складається з житлового будинку літ. «Б»: підвал: 2-3 підвал площею 15,9 кв.м., 2-4 підвал площею 15,0 кв.м., І поверх: 3-1 житлова площа 15,3 кв.м., 3-2 житлова площа 15,3 кв.м., 3-3 коридор площею 6,5 кв.м., 3- 4 туалет площею 0,7 кв.м., 3-2 ванна площею 1,7 кв.м., 3-6 кухня площею 9,9 кв.м.; II поверх: 3-7 кухня площею 14,0 кв.м., 3-8 житлова площею 9,2 кв.м., 3-9 житлова площею 9,7 кв.м., 3- 10 коридор площею 10,3 кв.м., 3-11 санвузол площею 3,6 кв.м., 3-12 житлова площею 16,6 кв.м., загальною площею 143,7 кв.м., житловою площею 66,1 кв.м., огорожі №1,4,6, мостіння І.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначає, що він є власником 1/4 частини домоволодіння АДРЕСА_1 , який в цілому складається з двох житлових кам`яних будинків під літерами «А», «Б», загальною житловою площею 103,8 кв.м., літньої кухні - котельні під літ. «Г», вбиральні під літерою «Ж», огорожі під №1-4,6,10,13,1-ІІІ мостіння, розташованих на земельній ділянці площею 457 кв.м., по фактичному користуванню, на підставі договору дарування від 20.06.2006 р., та Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 13.04.2007 р. Окрім нього, є також ще три фізичних особи, як співвласники домоволодіння. А саме, 1/8 частина домоволодіння АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , на підставі договору дарування від 24.07.2009 р., № 4-7461. Інша частина домоволодіння АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_2 , на підставі договору купівлі - продажу від 20.10.2005 р. На даний час жодних змін в домоволодінні АДРЕСА_1 та господарських будівлях не здійснено, територія подвір`я, земельної ділянки чітко визначена і розподілена між Позивачем і Відповідачами. Частина житлового будинку та господарські будівлі і споруди, що пропонуються виділу існують окремо від частини Відповідачів. Частина домоволодіння, що належить Позивачу має окремий вхід, окрему земельну ділянку, особовий рахунок, незалежну систему опалення, є окремі господарські споруди, якими він користується. Згідно висновку щодо технічної можливості виділу в натурі об`єкта нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_2 від 22.12.2022 р. № 22-12-02с/2022 складеного ТОВ «ІНТЕХ ПРОЄКТ» частина домоволодіння 1/4, яка належить Позивачу є самостійним житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1 , та складається з - житлового будинку літ. «Б», загальною площею 143,7 кв. м., житловою площею 66,1 кв. м. Тож, частина домоволодіння 1/4 яка належить Позивачу має всі технічні можливості бути виділеною в окрему одиницю, тобто в самостійний об`єкт нерухомого майна. З метою покращення житлово-побутових умов Позивач звернувся до Відповідачів із пропозицією укласти договір про поділ житлового будинку з виділенням в окрему одиницю кожному. Але між сторонами не було досягнуто згоди.Саме це для Позивача стало підставою для виділення власної частини нерухомого майна в окрему одиницю в судовому порядку.

11.07.2023 року представник позивача - адвокат Єрьоменко Г.В. надала суду додаткові письмові пояснення по справі, якими повідомила, що позивач звернувся до нотаріуса з питанням щодо посвідчення договору поділу домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 . Але 10.07.2023 року нотаріус відмовила в посвідченні договору поділу домоволодіння, що підтверджується інформаційним листом №229/01-16. Відповідач ОСОБА_2 надав документи нотаріусу, з метою реалізації наміру виділитись в окрему одиницю з самостійною адресою. Однак, відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 не надали правовстановлюючих документів для укладення договору поділу, мотивуючи тим що вони не мають наміру змінювати свій правовстановлюючий документ та виділятись в окрему одиницю.

12.07.2023 року відповідач ОСОБА_2 подав до суду заяву, якою зазначив, що він як співвласник домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , не заперечує проти виділення ОСОБА_1 в окрему одиницю із самостійною адресою: АДРЕСА_1 .

13.07.2023 року від відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_3 надійшла до суду заява, якою вони пояснили, що як співвласники 1/8 частини домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 не бажають виділятися в окрему одиницю шляхом підписання нотаріального договору поділу та оформлювати нові правовстановлюючі документи на будинок. Одночасно, вони не заперечують проти виділення ОСОБА_1 в окрему одиницю з самостійною адресою: АДРЕСА_1 , так як існуюча адреса АДРЕСА_1 залишається за ними в правовстановлюючому документі, який вони не бажають змінювати.

ІІ. Процесуальні рішення в справі.

Ухвалою судді Суворовського районного суду м. Одеси від 17.04.2023 року відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено дату підготовчого судового засідання.

ІІІ. Позиції сторін.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи сповіщався належним чином, його представник адвокат Поліщук М.І. подала заяву про розгляд справи за її та довірителя відсутності.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилися, надали до суду заяву про визнання позову, в якій також просили розгляд справи провести у їх відсутність.

Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Судом не здійснювалось фіксування судового засідання технічним записом, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

ІV. Фактичні обставини встановлені судом.

Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно та безсторонньо оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову ОСОБА_1 .

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на праві приватної спільної часткової власності належить 1/4 частка домоволодіння АДРЕСА_1 , на підставі договору дарування від 20.06.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Очеретяним І.А. Також ця обставина підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомого майна, № витягу: 14231450, дата прийняття рішення про реєстрацію права власності: 12.04.2007.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майн, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, номер інформаційної довідки 340413644 від 26.07.2023 року, відповідачам:

- ОСОБА_2 належить частка домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 , на праві приватної спільної часткової власності на підставі договору купівлі-продажу від 20.10.20025 року посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Калінюк О.Б., за номером № 3090.;

- ОСОБА_3 належить 1/8 частка домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 , на праві приватної спільної часткової власності на підставі договору дарування від 24.07.2009 року посвідченого державним нотаріусом Першої Одеської державної нотаріальної контори за № 4-7461.;

- ОСОБА_4 належить 1/8 частка домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 , на праві приватної спільної часткової власності на підставі договору дарування від 24.07.2009 року посвідченого державним нотаріусом Першої Одеської державної нотаріальної контори за № 4-7461.

Матеріали справи містять:

- технічний паспорт, виготовлений ТОВ «ІНТЕХ ПРОЕКТ», станом на 22.12.2022 року, замовник ОСОБА_1 , згідно якого за адресою: АДРЕСА_1 знаходиться: житловий будинок Б, огорожу №1-3, мостіння І мостіння, розташованих на земельній ділянці площею 457 кв.м.;

- проект поділу об`єкта нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 на три самостійних об`єкта, зокрема ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , житловий будинок літ. «Б», загальною площею 143,7 кв.м., житловою площею 66,1 кв.м., огорожі №1, 4, 6, мостіння I.

Згідно висновку щодо технічної можливості виділу в натурі об`єкта нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 від 22.12.2022 р. № 22-12-02с/2022 складеного ТОВ «ІНТЕХ ПРОЄКТ»:

- ОСОБА_1 залишається житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , який складається з житлового будинку літ. «Б»: підвал: 2-3 підвал площею 15,9 кв.м., 2-4 підвал площею 15,0 кв.м., I поверх: 3-1 житлова площа 15,3 кв.м., 3-2 житлова площа 15,3 кв.м., 3-3 коридор площею 6,5 кв.м., 3-4 туалет площею 0,7 кв.м., 3-5 ванна площею 1,7 кв.м., 3-6 кухня площею 9,9 кв.м., II поверх: 3-7 кухня площею 14,0 кв.м., 3-8 житлова площею 9,2 кв.м., 3-9 житлова площею 9,7 кв.м., 3-10 коридор площею 10,3 кв.м., 3-11 санвузол площею 3,6 кв.м., 3-12 житловою площею 16,6 кв.м., загальною площею 143,7 кв.м., житловою площею 66,1 кв.м., огорожі №1,4,6, мостіння I.

Відповідно до звіту ФОП ОСОБА_5 , ринкова вартість 1/4 частини домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 ,станом на 11.04.2023 р. становить 125 000,00 грн.

V. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо аргументів наведених учасниками справи.

Відповідно до ч. 3, 4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст.ст.206, 207 цього Кодексу.

Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року N 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

Відповідно до ч.1ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Цивільний процесуальний кодекс України ( далі ЦПК України ) визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави ( ч.1 ст. 2 ЦПК України ).

Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, розглядаючи справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та застосовуючи при розгляді справ, зокрема, Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права ( ч.1,2 та 4 ст. 10 ЦПК України ).

У відповідності до вимог п.4 ст. 264 ЦПК України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених у постановах Верховного Суду.

Правовідносини пов`язані із виділом в натурі частки спільної часткової власності врегульовано Цивільним кодексом України ( далі ЦК України ).

Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у статті 317 ЦК України.

Відповідно до ч. 1ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньої згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Частиною першою ст. 364 ЦК України передбачено право співвласника па виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності. За змістом цієї норми виділ частки зі спільного майна це перехід частини, цього майна у власність, учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні.

Згідно ч. 3 ст. 364 ЦК У країни у разі виділу співвласником у, натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Як випливає з положення ч.1 та ч.3 ст. 367 ЦК України, поділ в натурі майна, яке перебуває у спільній частковій власності, може бути здійснено за домовленістю між співвласниками, шляхом укладання договору про поділ нерухомого майна, який повинен бути вчинений у письмовій формі з обов`язковим його нотаріальним посвідченням учасниками правочину.

Проте, в тому випадку, якщо один із співвласників виявив бажання, не залежно від його мотивів, здійснити поділ у натурі майна, що перебуває у спільній частковій власності, однак інший співвласник перешкоджає йому в реалізації такого права будь-яким шляхом, що унеможливлює досягнення домовленості між ними щодо укладання договору про поділ нерухомого майна, такий співвласник має право на звернення до суду з відповідним позовом про поділ (виділ) спільного майна в натурі і таке право підлягає судовому захисту.

Порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток житлових будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна при підготовці проектних документів щодо можливості проведення цих робіт визначається Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна № 55 від 18.06.2007 року, затвердженою в Мінюсті України від 06.07.2007 року.

Так, згідно з пунктами 1.2. 2,12.4. Інструкції щодо проведення поділу, виділу га розрахунку часток об`єктів нерухомого майна від 18 червня 2007 року, поділ об`єкта, нерухомого майна, виділ частки, на окремі самостійні об`єкти нерухомого майна здійснюється відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм та з наданням кожному об`єкту поштової адреси.

Враховуючи те, що після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку ст. 364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється, при виділі частки із спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні ст. 181 ЦК України та п. 10 Порядку присвоєння об`єкту нерухомого майна реєстраційного номера, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 грудня 2010 року №1117 "Про ідентифікацію об`єктів нерухомого майна для реєстрації прав на них".

Відповідно до п. п. 6, 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності на житловий будинок», при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. В спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності.

Таким чином, до компетенції суду відноситься вирішення питання про виділ частки будівлі в окремий об`єкт нерухомого майна.

Матеріалами справи підтверджується, що частина домоволодіння, яка належить ОСОБА_1 має всі технічні можливості бути виділеною в окрему одиницю, тобто в самостійний об`єкт нерухомого майна.

У судовому засіданні знайшло своє підтвердження те, що співвласники майна ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 не заперечують проти виділення ОСОБА_1 в самостійний об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 . Разом із тим, вирішення даного спору у позасудовому порядку є неможливим, оскільки ОСОБА_3 , ОСОБА_4 не мають наміру на виділення в окрему одиницю належного їм на праві власності майна, а тому не бажають здійснити поділ шляхом укладення договору про поділ між чотирма співвласниками.

Інформаційним листом від 10.07.2022 року №229/01-16 приватний нотаріус Нікітюк О. повідомила ОСОБА_6 що подані документи для підготовки і посвідчення договору про поділ домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 нею розглянуті. Оскільки для посвідчення договору про поділ домоволодіння не надані документи співвласників ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , кожному з яких належить по 1/8 частці вищевказаного домоволодіння на підставі договору дарування, посвідченого Першою Одеською державною нотаріальною конторою 24.07.2009 року, реєстровий № 4-7461, та відсутнє їх волевиявлення на укладення такого договору. ОСОБА_6 роз`яснено право звернутися до суду за захистом його прав та законних інтересів, в порядку гідно чинного законодавства України.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України кожен власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Однак право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Згідно зі ст. ст. 321, 317, 319 ЦК України право власності с непорушним, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до п. 56 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1127 від 25.12.2015 для державної реєстрації права власності на нерухоме майно, що створюється шляхом поділу , виділу в натурі частки майна, що перебуває у спільній власності, та має наслідком припинення права спільної власності для усіх або одного із співвласників, подаються: договір про поділ спільного майна, договір про виділ у натурі частки із спільного майна або відповідне рішення суду; документи, передбачені пунктом 54 цього Порядку, крім документа, що посвідчує право власності на нерухоме майно до його поділу або виділу в натурі частки.

За змістом положень статей 21, 24, 41 Конституції України та статей 319, 358 Цивільного кодексу України всі громадяни є рівними у своїх правах, кожен має право володіти, користуватися /розпоряджатися своєю власністю, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, у тому числі щодо захисту права спільної часткової власності.

Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року. Першого протоколу та протоколів №2, 4. 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Суд зазначає, що технічна можливість виділення частки спільної часткової власності є підставою для припинення права спільної часткової власності на дану частку, а також підставою для визнання права власності позивача на виділену частку як окремий об`єкт нерухомості.

З огляду на викладене, виділ в натурі 1/4 частин домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , які належать позивачу, відповідно до Висновку технічної можливості виділу в натурі об`єкта нерухомого майна від 22.12.2022 №22-12-02с/2022, складеної ТОВ «ІНТЕХ ПРОЕКТ», з визнанням на даний об`єкт права власності, є можливим з урахуванням вимог нормативно-технічних актів та відповідає фактичному порядку користування сторонами нерухомим майном.

В свою чергу, небажання відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 укладати договір про поділ житлового будинку з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , тобто вирішити спір у позасудовому порядку, унеможливлює реалізацію позивачем прав на власність, а тому вони підлягають захисту в судовому порядку.

Разом із тим, одночасно суд зазначає, що позивач просить суд виділити належну йому частину домоволодіння в окремий об`єкт та визнати право власності на об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 .

Суд зазначає, що позивач ОСОБА_1 є власником нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 . Це підтверджується матеріалами справи.

В свою чергу, зазначення в технічному паспорті на об`єкт, у висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна від 22.12.2022 року, проекті поділу об`єкта нерухомого майна адреси об`єкта - АДРЕСА_1 , не створює для суду та заявника правових наслідків присвоєння нової адреси.

Суд зауважує, що відповідно до Порядку присвоєння адрес об`єктам будівництва, об`єктам нерухомого майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України

від 7 липня 2021 р. № 690, органи, уповноважені на присвоєння, зміну, коригування, анулювання адрес об`єктів будівництва, об`єктів нерухомого майна, визначаються відповідно до частини п`ятої статті 26-3 Закону України Про регулювання містобудівної діяльності.

Відповідно до частини п`ятої статті 26-3 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності, адреса (крім реквізиту, визначеного пунктом 10 частини четвертої цієї статті) присвоюється, змінюється, коригується, анулюється:

-виконавчим органом сільської, селищної, міської ради - у разі, якщо об`єкт знаходиться у межах території, на яку поширюються повноваження сільської, селищної, міської ради;

-місцевою державною адміністрацією - у разі, якщо об`єкт знаходиться у межах території, на яку не поширюються повноваження сільської, селищної, міської ради, а також у разі неприйняття органом з присвоєння адреси рішення про присвоєння, зміну, коригування, анулювання адреси у строк, визначений цією статтею.

З огляду на викладене, до компетенції суду не відноситься зміна адреси об`єкта нерухомого майна з буд. АДРЕСА_3 , однак з цим питанням позивач має право звернутись до суб`єктів, визначених Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності, до компетенції яких відноситься вирішення таких питань, а тому у задоволенні позову в цій частині слід відмовити.

Відповідно до змісту ст. ст. 11, 15 ЦК України цивільні права і обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав.

На підставі викладеного, суд вважає що позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 5, 12, 13, 81, 141, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про виділення в самостійний об`єкт нерухомого майна та визнання права власності задовольнити частково.

Виділити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) належну йому 1/4 частин домоволодіння в окремий об`єкт нерухомого майна, а саме: житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , який складається з житлового будинку літ. «Б»: підвал: 2-3 підвал площею 15,9 кв.м., 2-4 підвал площею 15,0 кв.м., І поверх: 3-1 житлова площа 15,3 кв.м., 3-2 житлова площа 15,3 кв.м., 3-3 коридор площею 6,5 кв.м., 3- 4 туалет площею 0,7 кв.м., 3-2 ванна площею 1,7 кв.м., 3-6 кухня площею 9,9 кв.м.; II поверх: 3-7 кухня площею 14,0 кв.м., 3-8 житлова площею 9,2 кв.м., 3-9 житлова площею 9,7 кв.м., 3- 10 коридор площею 10,3 кв.м., 3-11 санвузол площею 3,6 кв.м., 3-12 житлова площею 16,6 кв.м., загальною площею 143,7 кв.м., житловою площею 66,1 кв.м., огорожі №1,4,6, мостіння І.

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) право власності на виділений самостійний об`єкт нерухомого майна, а саме: житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , який складається з житлового будинку літ. «Б»: підвал: 2-3 підвал площею 15,9 кв.м., 2-4 підвал площею 15,0 кв.м., І поверх: 3-1 житлова площа 15,3 кв.м., 3-2 житлова площа 15,3 кв.м., 3-3 коридор площею 6,5 кв.м., 3- 4 туалет площею 0,7 кв.м., 3-2 ванна площею 1,7 кв.м., 3-6 кухня площею 9,9 кв.м.; II поверх: 3-7 кухня площею 14,0 кв.м., 3-8 житлова площею 9,2 кв.м., 3-9 житлова площею 9,7 кв.м., 3- 10 коридор площею 10,3 кв.м., 3-11 санвузол площею 3,6 кв.м., 3-12 житлова площею 16,6 кв.м., загальною площею 143,7 кв.м., житловою площею 66,1 кв.м., огорожі №1,4,6, мостіння І.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення суду складено 04.08.2023 року.

Суддя: К.О. Далеко