Справа № 369/7621/22
Провадження № 2/369/1767/23
РІШЕННЯ

Іменем України

01.08.2023 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Дубас Т.В.,

при секретарі Житар А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 10.12.2021 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 уклав з ОСОБА_2 договір оренди нежитлового приміщення № 10/12, відповідно до якого позивач надав відповідачеві в оренду нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 76 кв. м., яке належить на праві власності позивачеві на підставі витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 202748168 від 03.03.2020 р., виданий приватним нотаріусом Федотовою О.В. Номер запису про право власності 35771593 від 03.03.2020 р.

За п. 1.1 Договору строк дії цього договору діє до 31.12.2022 року.

За п. 3.1.2. починаючи з 01.01.2022 року до 31.03.2022 року вартість оренди становить 30 000 грн., а з 01.04.2022 року по 31.12.2022 року орендна плата становить 40 000 грн.

Відповідно до п. 3.3 Договору орендна плата сплачується орендарем в безготівковому порядку на поточний рахунок орендодавця не пізніше 5 числа поточного місяця, за поточний місяць.

Також, п. 3.7 Договору передбачено, що окрім орендної плати Орендар компенсує Орендодавцеві вартість комунальних послуг (електропостачання, водопостачання, водовідведення, опалення, послуги жеку, охорони та інше) за кожен місяць оренди.

Оплата за спожиті комунальні послуги здійснюється Орендарем окремо на підставі рахунків Орендодавця протягом 3 банківських днів з моменту отримання з моменту отримання відповідних рахунків в яких розмір спожитих комунальних послуг визначається відповідно до показників приладів обліку.

Крім платежів, передбачених п. 3.1 3.7 Договору, Орендар щомісяця відшкодовує Орендодавцю експлуатаційні витрати в розмірі 5 % від суми плати за комунальні послуги, передбачені п. 3.7 Договору.

Однак, Відповідач не оплатила орендну плату за березень, квітень та частково за травень 2022 року, у зв`язку з чим Позивач вимушений звернутися до суду із цим позовом про стягнення заборгованості з метою захисту своїх майнових прав.

За березень та квітень відповідач взагалі не здійснила орендні платежі, тому сума боргу за ці місяці становить 70 000 грн. 00 коп. (30 000 грн. 00 коп. + 40 000 грн. 00 коп.)

Борг за комунальні платежі в березні та квітні відсутній.

За травень відповідач мала сплатити 40 000 грн. 00 коп. орендної плати та комунальні платежі на суму 1 453 грн. 00 коп. (150 грн. за охорону + 766 грн. 00 коп. за утримання приміщень + 467 грн. 20 коп. за воду + 72 грн. 65 коп. експлуатаційні витрати передбачені п. 3.7 Договору), однак сплатила лише 20 000 грн. 00 коп. орендної плати відповідно до здійснених оплат:

- 23.05.2022 року у сумі 4 000 грн. 00 коп. (призначення платежу орендна плата за травень);

- 16.05.2022 року в сумі 6 000 грн. 00 коп. (призначення платежу орендна плата за травень);

- 06.05.2022 року в сумі 10 000 грн. 00 коп. (транзакція здійснена з суми 11 453 грн. 00. з призначенням платежу орендна плата та комунальні платежі, з яких 1 453 грн. 00 коп. зараховано як оплата за комунальні платежі та 10 000 грн. 00 коп. зараховано як орендна плата за травень 2022 року.).

Таким чином за травень орендар погасила борг за комунальні послуги повністю, але не сплатила ще 20 000 грн. за оренду самого приміщення.

Позивач зауважив, що в цей період (березень, квітень та травень 2022 року) орендатор могла та мала можливість займати приміщення, перебувати в ньому, зберігати там свої речі, здійснювати господарську діяльність в зайнятому приміщенні. Зокрема, в даний період приміщення не було пошкоджене чи розбите внаслідок проведення воєнних дій, надання комунальних послуг також не припинялося.

Будь-яких обмежень з боку влади чи місцевих органів щодо проведення господарської діяльності, перебування на території поблизу орендованого приміщення, користування ним не було запроваджено.

Орендар мала повний доступ до приміщення, та могла там зберігати своє майно, проводити господарську діяльність, здійснювати торгівлю чи займатися іншими видами підприємництва.

Таким чином, попри проведення військових дій на території України, орендар не була позбавлена можливості користуватися займаним приміщенням та проводити господарську діяльність.

Будь-яких повідомлень про причини неможливості здійснювати господарську діяльність з відповідними доказами Відповідачем не були надані також.

Про можливість використовувати приміщення оренди свідчить і лист ПП «Житлосервіс «Садовий» від 11.08.2022 р., в якому зазначено, що за період військової агресії будинок не був пошкоджений чи непридатний для проживання чи іншого використання.

Оскільки, Відповідач свої зобов`язання щодо оплати орендної плати не виконала, тому позивач вважає, що заборгованість в розмірі 90 000,00 грн. має бути стягнута за рішенням суду у примусовому порядку

Відповідно до умов п. 8.4.1 Договору передбачено, у випадку прострочення по сплаті орендних платежів Орендар сплачує на користь Орендодавця пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Таким чином, з Відповідача підлягає до стягнення заборгованість у сумі 109 443 грн. 42 коп., з яких:

-90 000 грн. 00 коп. (сума боргу);

-6 959 грн. 53коп. (інфляційне збільшення);

-952 грн. 93 коп. (3 % річних);

-11 530,96 грн. (пеня).

Тому на підставі вищевказаного позивач просив суд стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) заборгованість у сумі 109 443 грн. 42 коп., з яких 90 000 грн. 00 коп. (сума боргу), 6 959 грн. 53 коп. (інфляційне збільшення), 952 грн. 93 коп. (3 % річних),11 530,96 грн. (пеня) та витрати по оплаті судового збору покласти на відповідача.

З урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог позивач просив суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) заборгованість у сумі 142 984 грн. 71 коп., з яких:

-90 000 грн. 00 коп. (сума боргу);

-14 102 грн. 46 коп. (інфляційне збільшення);

-2 447 грн. 18 коп. (3% річних),

-36 435 грн. 07 коп. (пеня).

Відповідачкою було подано відзив на позовну заяву, у якому вона заперечує проти позову, оскільки доводи позивача є надуманими, вважає, що мало місце настання дії форс-мажорних обставин, а саме вторгнення росії на територію України та початок повномасштабної війни та введення 24.02.2022 року о 05 год. 30 хв. воєнного стану, який діє по сьогодні, що віднесено до розділу 12 Договору є підставою для звільнення від відповідальності за лежне виконання зобов`язань.

Свою позицію обґрунтовує наступним.

Позивачка обгрунтовує позовні вимоги тим, що на думку позивача, відповідач не належним чином виконувала умови Договору оренди від 10.12.2021 року, а саме не оплатила орендну плату за березень, квітень та частково травень 2022 року, а тому вважає, що у Відповідача утворилась заборгованість перед Відповідачем за Договором оренди, та просить застосувати відповідальність у виді пені, інфляційного збільшення та 3% річних.

Однак Позивач приходить до таких висновків незважаючи на введення в Україні 24.02.2022 року о 05 год. 30 хв. воєнного стану, який діє по сьогодні, вторгнення військових формувань росії на територію України, прийняття Торгово-промисловою палатою України відповідного рішення про визнання введення воєнного стану та обставин його введення надзвичайними обставинами, ведення у тому числі на території Києво-Святошинського району Київської області жорстоких бойових дій у період з 24-го лютого до квітня 2022 року, що у своїй сукупності та відповідності до Договору оренди (розділ 12) дає підстави для звільнення від відповідальності за невиконання, або неналежне виконання зобов`язань за Договором.

Так, 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютою 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України від 14.03.2022 № 133/2022 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

Згідно Указу Президента України від 17.05.2022 № 341/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб, який затверджений Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 22.05.2022 № 2263-ІХ.

Указом Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 12.08.2022 № 7664, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні»» від 15.08.2022 № 2500-ІХ, який набрав чинності 17.08.2022, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.

Таким чином, станом на теперішній час продовжено строк дії воєнного стану в Україні до 21.11.2022 року.

Вказана обставина є загальновідомою та не потребує доказування.

Воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних із зазначенням строку дії цих обмежень. У зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30, 34, 38, 39, 41, 44, Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб у межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені ч. 1 ст. 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

З листа Торгово-промислової палати України № 2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 року вбачається, що Торгово-промислова палата України на підставі ст.ст. 14, 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" від 02.12.1997 №671/97-ВР, Статуту ТПП України, цим засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні".

Існування обставин форс-мажору щодо порушення/невиконання зобов`язань може доводитися будь-якими доказами (постанова Верховного Суду у справі № 912 3323/20 від 21 липня 2021 року).

Враховуючи це, ТПП України підтверджує, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідне яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили)".

Відповідно до абз. 3 ч. 3 ст. 14 Закону «Про торгово-промислові палати в Україні», ТПП засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а також торговельні та портові звичаї, прийняті в Україні, за зверненнями суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 14-1 зазначеного Закону, ТПП та уповноважені нею регіональні ТПП засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю.

Статтею 3.3 Регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), затвердженого рішенням Президії ТПП від 18.12.2014 № 44(5), передбачено, що сертифікат (в певних договорах, законодавчих і нормативних актах згадується також як висновок, довідка, підтвердження) про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) (далі - сертифікат) - документ встановленої ТПП форми, який засвідчує настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), виданий ТПП або регіональгою ТПП згідно з чинним законодавством, умовами договору (контракту, угоди тощо) та цим Регламентом.

Відповідно до ст. 6.2 Регламенту, форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) засвідчуються за особистим зверненням суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб по кожному окремому договору, окремим податковим та / чи іншим зобов`язанням / обов`язком, виконання яких настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання яких стало неможливим через наявність зазначених обставин.

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків, згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт та ситуації, що з ним пов`язані (включаючи, але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, ембарго, діями іноземного ворога): загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибухи, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані положеннями відповідно до рішень або актами державних органів влади, закриття морських проток, заборона обмеження) експорту/імпорту тощо, а також обставини, викликані винятковими погодними умовами чи стихійним лихом - епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха, тощо (ч. 2 ст. 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати України").

Ключовим є те, що непереборна сила робить неможливим виконання зобов`язання в принципі, незалежно від тих зусиль та матеріальних витрат, які сторона понесла чи могла понести (п. 38 постанови Верховного Суду від 21.07.2021 у справі № 912/3323/20), а не лише таким, що викликає складнощі, або є економічно невигідним.

За загальним правилом, неможливість виконати зобов`язання внаслідок дії обставин непереборної сили відповідно до вимог законодавства є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання (ч. 1 ст. 617 ЦК України).

Відповідно до розділу 12 Договору оренди п. 12.1 сторони погодили, що «Сторони звільняються від відповідальності за повне чи часткове невиконання або неналежне виконання зобов`язать, передбачених цим Договором, якщо воно стало внаслідок дії форс-мажорних обставин.)

Пунктом 12.2 Договору оренди сторони визначили, що форс-мажорними обставинами є обставини зовнішнього щодо сторін характеру, що викликані без вити сторони, поза їх волею або всупереч волі чи бажанню сторін, і які не можна було ні передбачити, ні уникнути, зокрема такі як воєнні дії, оголошена та неоголошена війна.

Пунктом 12.5 Договору оренди визначено, що Існування форс-мажорних обставин повинно бути підтверджено документом, виданим компетентним органом (Торгово-промисловою палатою України або іншим уповноваженим компетентним органом державної влади).

Торгово-промислова палата України листом від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1 визнає форс-мажорною обставиною військову агресію росії проти України, що стало підставою введення воєнного стану 24 лютого 2022 року, та підтверджує, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними. невідворотними, як для суб`єктів господарювання так і для населення.

Таким чином введення в Україні воєнного стану, у зв`язку з війною яка і досі триває, визнання Торгово-промисловою палатою України форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили): військову агресію росії проти України є підставою для звільнення Відповідача від відповідальності за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором оренди.

Також загальновідомим є той факт, що на території Києво-Святошинського району Київської області, де розташований об`єкт оренди, з 24-го лютого до 2-го квітня 2022 року велися жорстокі бойові дії направлені на знищення Української нації, які супроводжувалися жорстокими вбивствами мирного населення, бомбардуваннями та артилерійськими обстрілами об`єктів цивільної інфраструктури, житлових будинків, об`єктів нежитлового фонду, тощо, що фактично відбувалося декількох кілометрах від об`єкту оренди, а тому твердження Позивача, що об`єкт оренди міг використовуватися, є лише його припущеннями.

Використання об`єкту оренди починаючи з 24-го лютого до квітня місяця 2022 року взагалі було неможливим, оскільки це було небезпечним для життя Відповідача та будь яких інших осіб, такий об`єкт не використовувався, оскільки поряд велися жорстокі бойові дії, що зокрема підтверджується публічними картами ведення бойових дій на території Київської області, інформаційні випуски новин, щодо бомбардування передмість Києва у Києво- Святошинському районі Київської області, які є публічною інформацією

Враховуючи вищевикладені обставини, оскільки на даний час діє воєнний час та військову агресію росії проти України визнано форс-мажорними обставинами, які в свою чергу спричинили негативні матеріальні наслідки для Відповідача, фактичне припинення діяльності, відсутність доходів протягом значного періоду часу, виникла необхідність просити суд у встановленні відстрочки виконання рішення.

На підставі вищевказаного відповідачка просила суд відмовити у задоволенні позову ФОП ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. У разі задоволення позову встановити відстрочення виконання рішення строком на один рік.

Позивачем через канцелярію суду подано відповідь на відзив, у якому він просив суд позов задовольнити та посилався на те, що будь-яких звернень до позивача щодо зменшення орендної плати через складну економічну ситуацію, прохань зменшити орендну плату не направлялось з боку відповідача, а тому навіть у переговорному режимі відповідач не намагалась пояснити причини несплати боргів.

До судового засідання представник позивача подав заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Просила позов задовольнити.

Відповідачка та її представник в судове засідання не з`явилися, належним чином повідомлялися про день, час та місце розгляду справи. Представник позивача до суду направив заяву у якій просив суд розгляд справи провести без його участі та без участі відповідача, проти позову заперечували та просили суд врахувати норми ЗУ «Про внесення змін до Податкового Кодексу України та інших законодавчих актів України, щодо дії норм у період дії воєнного стану» та розглянути клопотання про відстрочення виконання рішення суду у разі його задоволення.

У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов такого висновку.

Відповідно до положень частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 15 ЦК України (далі - ЦК України) визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.

Судова юрисдикція це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різні види судочинства, якими є цивільне, кримінальне, господарське та адміністративне.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин.

Важливість визначення юрисдикції підтверджується як закріпленням у Конституції України принципу верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя, так і прецедентною практикою Європейського суду з прав людини.

Частиною першою статті 19 ЦПК України передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Пунктом 1 частини другої статті 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення прав та обов`язків, є, зокрема, договори та інші правочини.

Згідно положення частини 1, 3 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правам та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Принцип свободи договору як один із загальних засад цивільного законодавства декларується в ст. 3 Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. (ст. 627 Цивільного кодексу України)

Згідно з ч. 3 ст. 6 Цивільного кодексу України, сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їхнього змісту або із суті відносин між сторонами.

Судом встановлено, що 10.12.2021 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 уклав з ОСОБА_2 договір оренди нежитлового приміщення № 10/12, відповідно до якого Позивач надав Відповідачеві в оренду нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 76 кв. м., яке належить на праві власності позивачеві на підставі витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 202748168 від 03.03.2020 р., виданий приватним нотаріусом Федотовою О.В. Номер запису про право власності 35771593 від 03.03.2020 р.

За п. 1.1 Договору строк дії цього договору діє до 31.12.2022 року.

За п. 3.1.2. починаючи з 01.01.2022 року до 31.03.2022 року вартість оренди становить 30 000 грн., а з 01.04.2022 року по 31.12.2022 року орендна плата становить 40 000 грн.

Відповідно до п. 3.3 Договору орендна плата сплачується орендарем в безготівковому порядку на поточний рахунок орендодавця не пізніше 5 числа поточного місяця, за поточний місяць.

Також, п. 3.7 Договору передбачено, що окрім орендної плати Орендар компенсує Орендодавцеві вартість комунальних послуг (електропостачання, водопостачання, водовідведення, опалення, послуги жеку, охорони та інше) за кожен місяць оренди.

Оплата за спожиті комунальні послуги здійснюється Орендарем окремо на підставі рахунків Орендодавця протягом 3 банківських днів з моменту отримання з моменту отримання відповідних рахунків в яких розмір спожитих комунальних послуг визначається відповідно до показників приладів обліку.

Крім платежів, передбачених п. 3.1 3.7 Договору, Орендар щомісяця відшкодовує Орендодавцю експлуатаційні витрати в розмірі 5 % від суми плати за комунальні послуги, передбачені п. 3.7 Договору.

За березень та квітень відповідач взагалі не здійснила орендні платежі, тому сума боргу за ці місяці становить 70 000 грн. 00 коп. (30 000 грн. 00 коп. + 40 000 грн. 00 коп.)

Борг за комунальні платежі в березні та квітні відсутній.

За травень відповідач мала сплатити 40 000 грн. 00 коп. орендної плати та комунальні платежі на суму 1 453 грн. 00 коп. (150 грн. за охорону + 766 грн. 00 коп. за утримання приміщень + 467 грн. 20 коп. за воду + 72 грн. 65 коп. експлуатаційні витрати передбачені п. 3.7 Договору), однак сплатила лише 20 000 грн. 00 коп. орендної плати відповідно до здійснених оплат:

- 23.05.2022 року у сумі 4 000 грн. 00 коп. (призначення платежу орендна плата за травень);

- 16.05.2022 року в сумі 6 000 грн. 00 коп. (призначення платежу орендна плата за травень);

- 06.05.2022 року в сумі 10 000 грн. 00 коп. (транзакція здійснена з суми 11 453 грн. 00. з призначенням платежу орендна плата та комунальні платежі, з яких 1 453 грн. 00 коп. зараховано як оплата за комунальні платежі та 10 000 грн. 00 коп. зараховано як орендна плата за травень 2022 року.).

Таким чином за травень орендар погасила борг за комунальні послуги повністю, але не сплатила ще 20 000 грн. за оренду самого приміщення.

Відповідно до ч. 1 ст. 810 ЦК України за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату.

Договір найму житла укладається у письмовій формі. (ч. 1 ст. 811 Цивільного кодексу України)

Згідно ч. 1, 3 ст. 820 ЦК України, розмір плати за користування житлом встановлюється у договорі найму житла. Наймач вносить плату за користування житлом у строк, встановлений договором найму житла. Якщо строк внесення плати за користування житлом не встановлений договором, наймач вносить її щомісяця.

Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір найму житла укладається на строк, встановлений договором. Якщо у договорі строк не встановлений, договір вважається укладеним на п`ять років. (ч. 1 ст. 631, ч. 1 ст. 821 Цивільного кодексу України)

За змістом статей 525, 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. (ч. 1 ст. 612 ЦК України)

Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. (ч. 2 ст. 615 Цивільного кодексу України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

Аналізуючи наявні у справі докази в їх сукупності, керуючись нормами діючого на час виникнення спірних правовідносин законодавства України, суд приходить до висновку про порушення відповідачем умов договору оренди нежитлового приміщення №10/12 від 10.12.2021 року в частині оплати на користь позивача щомісячної орендної плати, у зв`язку з чим з боку відповідача виникла заборгованість за період з травня 2022 року по березень 2023 року у розмірі 90 000 грн. 00 коп., що підлягає до стягнення на користь позивача.

У задоволенні вимог, щодо стягнення з відповідача - 14 102 грн. 46 коп. -(інфляційне збільшення); 2 447 грн. 18 коп. (3% річних); 36 435 грн. 07 коп. (пені), суд відмовляє, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Проте, суд, звертає особливу увагу, що з 24 лютого 2022 року, відповідно до Закону України "Про правовий режим воєнного стану", в Україні введено та в подальшому продовжено режим воєнного стану.

Відповідно до Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану" розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено пунктами 18 і 19 такого змісту: У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Внаслідок чого, не підлягає до стягнення з відповідача ОСОБА_2 - 14 102 грн. 46 коп. - інфляційного збільшення, 2 447 грн. 18 коп. - 3% річних та 36 435 грн. 07 коп. пені.. До вказаних висновків суд приходить, виходячи з наявного в ОСОБА_2 простроченого грошового зобов`язання за договором оренди нежитлового приміщення.

Таким чином, для застосування до виниклих правовідносин положень Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану", ключове та першочергове значення, на думку суду, має саме наявність простроченого грошового зобов`язання за укладеним договором, а не вид укладеного договору позики, кредиту, оренди майна тощо.

В результаті чого, в ОСОБА_2 , мається заборгованість перед ФОП ОСОБА_1 в сумі 90 000,00 гривень.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судом при розгляді справи встановлено, що позивачем при зверненні до суду з позовом було понесено та документально підтверджено судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1429,00 гривень. При цьому, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позову. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача понесених і документально підтверджених судових витрат по сплаті судового збору, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме в сумі 899,47 гривень.

А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача на користь ФОП ОСОБА_1 виниклої заборгованості та судових витрат.

З приводу клопотання про відстрочення виконання судом зазначається наступне.

Крім того, відповідачем заявлено клопотання про відстрочення виконання рішення на 1 рік, суд вважає, що вказана заява підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 267 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4 ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України № 133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб. Воєнний стан діє по цей час.

Вказані обставини суд враховує, як такі, що дають підстави здійснити розстрочку виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 5 ст. 435 ЦПК України, розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Відповідач просить здійснити розстрочку виконання рішення суду на 1 рік, тому з врахуванням вимоги ч. 5 ст. 435 ЦПК України, суд вважає за можливе розстрочити виконання рішення строком на 1 рік, щомісячними платежами у розмірі 7 500 грн. 00 коп.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 27, 77, 81, 141, 263-265, 280-284, 288, 354 ЦПК України, на підставі ст.ст. 526, 527, 533, 625, 629, 631, 651, 759 Цивільного кодексу України, -

УХВАЛИВ :

Позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 заборгованість за договором оренди нежитлового приміщення у розмірі 90 000 грн. 00 коп. (дев`яносто тисяч) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 899 (вісімсот дев`яносто дев`ять) грн. 47 коп.

В решті вимог відмовити.

Розстрочити ОСОБА_2 виконання рішення суду в частині стягнення заборгованості в розмірі 90 000 (дев`яносто) тисяч грн. 00 коп., строком на 12 (місяців) місяців зі сплатою щомісячних платежів у розмірі 7500 (сім тисяч п`ятсот) грн. 00 коп.

Вказані виплати проводити після набрання рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

Позивач: Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , адреса АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , адреса АДРЕСА_3 РНОКПП НОМЕР_1 .

Суддя Тетяна ДУБАС