Провадження № 2-з/522/289/23
УХВАЛА

09 серпня 2023 року м. Одеса

Приморський районний суд міста Одеси в складі головуючого судді Косіциної В.В., при секретарі Левченко К.І., розглянувши заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову до пред`явлення позову,

ВСТАНОВИВ:

08 серпня 2023 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла заява ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову до пред`явлення позову, шляхом заборони виїзду за кордон без дозволу батька ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 малолітніх дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування поданої заяви посилається на те, що ОСОБА_1 , перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 , від якого у них народилось 3 дітей. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси по справі шлюб між ними було розірвано. ОСОБА_5 має на меті назавжди вивести спільних дітей за кордон та обмежити спілкування з ними. Проте, у заявника є обґрунтовані підстави вважати, що такий виїзд може зашкодити інтересам та безпеці дітей. При цьому, у травні 2023 року ОСОБА_5 вивозила дітей без відома та згоди батька до Іспанії. В зв`язку з чим, він поїхав до Іспанії та забрав дітей до м. Одеси, оскільки їх матір перебувала там без засобів існування та належних житлових умов.

Виходячи з викладеного, та з причин порушення ОСОБА_5 норм чинного законодавства і вивезення дітей проти їх волі й відмови їх повертати, позивач має намір звернутись з позовом до суду про визначення місця проживання дітей разом з батьком.

Вважає, що невжиття заходів забезпечення позову можуть ускладнити чи унеможливити ефективний захист прав позивача, який звернеться до суду в інтересах малолітніх дітей, а тому просить заяву задовольнити.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У відповідності до ч.1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії.

Згідно ч.1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

З тексту заяви про забезпечення позову вбачається, що ОСОБА_1 має намір звернутися до Приморського районного суду м. Одеси із позовною заявою до ОСОБА_5 про визначення місця проживання дітей разом з батьком.

У відповідності до ч.1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії.

Згідно до ч.3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ч.ч. 1, 7 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду). В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Розглянувши матеріали позовної заяви та вимоги заяви про забезпечення позову, суд вважає, що відповідна заява підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлені наступні обставини.

12 січня 2002 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 укладено шлюб.

Від шлюбу у сторін є малолітні діти: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , яке видане Приморським відділом державної реєстрацій актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , яке видане Приморським відділом державної реєстрацій актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 , яке видане Приморським відділом державної реєстрацій актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси по справі № 522/3597/23 від 25.07.2023 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 було розірвано.

08 серпня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про вжиття заходів забезпечення позову до пред`явлення позову, шляхом заборони виїзду за кордон без дозволу батька ОСОБА_1 , їх спільних дітей, мотивуючи це тим, що їх мати вивозила малолітніх дітей без його згоди за кордон, а саме ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується паспортами громадян України для виїзду за кордон, копії яких наявні в матеріалах справи.

Відтак, ОСОБА_1 має намір звернутися до Приморського районного суду м. Одеси із позовною заявою до ОСОБА_5 про визначення місця проживання дітей разом з батьком.

Встановлено, що предметом майбутнього спору буде визначення місця проживання дітей.

Позов забезпечується, зокрема, іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (пункт 10 частини першої статті 150 ЦПК України).

Згідно з частинами першою та другою статті 3 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, передбачено інші правила, ніж встановлені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору України.

Проте заявником обраний вид забезпечення позову застосування якого є неможливим

Відповідно до частини першої статті 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

У статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» передбачено, що право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли: 1) він обізнаний з відомостями, які становлять державну таємницю, - до закінчення терміну, встановленого статтею 12 цього Закону; 3) стосовно нього у порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством, застосовано запобіжний захід, за умовами якого йому заборонено виїжджати за кордон, - до закінчення кримінального провадження або скасування відповідних обмежень; 4) він засуджений за вчинення кримінального правопорушення - до відбуття покарання або звільнення від покарання; 5) він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів; 9) він перебуває під адміністративним наглядом Національної поліції - до припинення нагляду. Тимчасове обмеження права громадянина України на виїзд з України у випадках, передбачених частинами першою та шостою цієї статті, запроваджується в порядку, передбаченому законодавством. У разі запровадження такого обмеження орган, що його запровадив, в одноденний строк повідомляє про це громадянина України, стосовно якого запроваджено обмеження, та центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

У частині другій статті 149 ЦПК України передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У частині першій статті 150 ЦПК України закріплено види забезпечення позову. Зокрема, позов забезпечується: забороною вчиняти певні дії; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Тлумачення вказаних норм свідчить, що в цивільному процесуальному законодавстві відсутня правова норма, яка б надавала суду повноваження в порядку, передбаченому статтями 149-150 ЦПК України, застосувати заборону виїзду за межі України як спосіб забезпечення позову.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 27 березня 2019 року у справі № 643/5842/16-ц, у спостанові у справі 288/162/19 від 12.02.2020 року.

Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду в постанові від 14 лютого 2022 року по справі № 754/7569/21 підтримала позицію, що у спорах, що виникають, зокрема, між батьками щодо визначення місця проживання дитини, визначення порядку участі у спілкуванні та вихованні дитини та інших, які вирішуються за законодавством України забезпечення позову шляхом обмеження права, зокрема, на виїзд за межі України не є можливим.

За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову представника позивача ОСОБА_1 , а тому у задоволенні останньої слід відмовити у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 149-153, 157, 259-261, 353-355 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви представника ОСОБА_1 адвоката Струкової К.О. про вжиття заходів забезпечення позову до пред`явлення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Одеського апеляційного суду.

Суддя Косіцина В.В.