Справа № 145/200/22
Провадження №2/145/320/2023
У Х В А Л А

"03" серпня 2023 р. смт Тиврів

Суддя Тиврівського районного суду Вінницької області Ратушняк І. О. ,

при секретарі Штотько А.А.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 , інтереси якої представляє ОСОБА_2 , про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Тиврівського районного суду Вінницької області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення коштів.

01.08.2023 позивачка звернулася до суду із заявою про забезпечення позову, у якій просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 29,3 кв.м. реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 10438805, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_3 .

Вивчивши доводи поданої заяви та матеріали, додані до неї, суд приходить до наступного.

Відповідно до частин першої, другої ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Згідно із ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 4 постанови "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як зазначає Пленум Верховного Суду України у п.6 постанови № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі, якщо сам позов або пов`язані з матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що при вирішенні питання про застосування заходів забезпечення позову суд має перевірити, чи дійсно надані стороною докази свідчать про реальну загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду, при цьому врахувавши співмірність позовних вимог виду забезпечення позову.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про забезпечення її позову про стягнення з ОСОБА_3 на її користь грошових коштів у розмірі 401 609,62 грн. (у тому числі: 273 578 гривень 00 копійок отриманих грошових коштів у якості авансу за Попереднім договором; 35 557 гривень 64 копійки процентів річних від простроченої суми та 92 473 гривні 98 копійок інфляційних втрат). Тобто, ціна цього позову становить 401 609,62 грн.

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 31.07.2023 вбачається, що ОСОБА_3 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 29,3 кв.м. реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 10438805. Документа про вартість квартири до заяви про забезпечення позову не долучено, ціну не зазначено.

У заяві про забезпечення позову позивач не навів достатніх доводів щодо необхідності забезпечення даного позову шляхом накладення арешту на вказане майно, та доказів того, що відповідач буде ухилятися від виконання рішення суду, створювати обставини, які б утрудняли чи унеможливлювали його виконання.

За таких обставин, суд дійшов висновку про необґрунтованість заяви про забезпечення позову, оскільки зі змісту заявлених вимог вбачається, що квартира АДРЕСА_2 не є предметом спору, її вартість невідома та може перевищувати розмір суми позовних вимог, а матеріали справи не містять доказів, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на дану квартиру унеможливить або утруднить виконання рішення суду у разі задоволення позову про стягнення грошових коштів.

На підставі викладеного суд вважає, що заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 151 -153, 208 - 210, 213, 215, 222, 223, 353 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Вінницького апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Ратушняк І. О.