Справа № 509/1949/22
25 липня 2023 року смт Овідіополь
Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді Бочарова А.І.
при секретарі Сірман Г.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Овідіополь цивільну справу за позовом
про стягнення аліментів,-
В обгрунтування позовних вимог зазначила, що вони з відповідачем є батьками двох доньок: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .
07 березня 2013 року між позивачкою та відповідачем було укладено шлюб, який був зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тарутинського районного управління юстиції в Одеські області, актовий запис № 17.
Спільне життя Позивачки з Відповідачем не склалося, 18 жовтня 2017 року рішенням Тарутинського районного суду Одеської області їх шлюб було розірвано.
Доньки зареєстровані за адресою реєстрації позивачки в Тарутинському районі та проживають разом з позивачкою за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується копією Акту обстеження житлово-побутових умов від 03.06.2022 р. Спорів про місце проживання дітей після розлучення у сторін не виникало.
Відповідач постійно ухиляється від обов`язку щодо утримання дітей. Надає матеріальну допомогу дуже рідко, час від часу за своїм бажанням. З 2017 року його допомога становить менше 10 000 грн. За останній рік він взагалі не бачився з дітьми та не надавав ніякої допомоги. Коштів, що заробляє позивачка, не вистачає на утримання дітей та забезпечення належного рівня їх життя.
Доньки сторін відвідують школу, навчаються у 2-А та 3-Б ЗЗСО «Прилиманський ліцей» Авангардівської селищної ради. Всі витрати на підготовку дітей до школи та їх навчання несе позивач. Доньки потребують додаткових занять із шкільних предметів.
Враховуючи, що позивачка працює, необхідно залишати дітей в школі після уроків на групі продовженого дня, що не безкоштовно, крім того є витрати на одяг, харчування, відвідування позакласних гуртків, закладів відпочинку та ліки, у разі хвороб, та інші витрати.
Відповідач працює, однак позивачці не відомо де саме, не відомо про рівень його доходу та чи офіційно працевлаштований відповідач, чи постійною є робота відповідача, а відтак і його дохід.
Таким чином, дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Такий належний рівень у будь-якому разі не повинен бути меншим, ніж прожитковий мінімум.
Позивачка працює не офіційно. Їй одній складно забезпечити належний рівень життя двох дітей, оскільки через пандемію та введення карантинних обмежень (карантини, позапланові канікули, дистанційне навчання), потім через введення військового стану на території України позивачка вимушена відлучатись з роботи або ж брати вихідні чи брати дітей на роботу. Все це призводить до зменшення заробітної плати або до додаткових витрат.
У зв`язку з наведеним, позивачка вважає, що батько, який є здоровим та працездатним зможе сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 3000,00 грн. на місяць на одну дитину, у зв`язку з чим вимушена була звернутися до суду з вищезазначеним позовом.
Позивачка в судове засідання не з`явилася, але її представник звернулась до суду із заявою про підтримання позову, який просила розглянути у їх відсутність.
Відповідач в судове засідання не з`явився, відзив на позов не надав, із заявою про розгляд справи у його відсутність до суду не звертався, у зв`язку з чим суд ухвалює заочне рішення по справі в порядку ст. 280 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав:
Згідно з положеннями ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно з положеннями ст. 181 ч. 3 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:
1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;
2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;
3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;
3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;
3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;
4) інші обставини, що мають істотне значення.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.
Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.
Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.
Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.
Судом встановлено, що 07 березня 2013 року між позивачкою та відповідачем було укладено шлюб, який був зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тарутинського районного управління юстиції в Одеські області, актовий запис № 17.
Позивачка та відповідач є батьками двох доньок: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Спільне життя позивачки з відповідачем не склалося, 18 жовтня 2017 року рішенням Тарутинського районного суду Одеської області їх шлюб було розірвано.
Доньки зареєстровані за адресою реєстрації позивачки в Тарутинському районі та проживають разом з позивачкою за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується копією Акту обстеження житлово-побутових умов від 03.06.2022 р. Спорів про місце проживання дітей після розлучення у сторін не виникало.
Відповідач постійно ухиляється від обов`язку щодо утримання дітей. Надає матеріальну допомогу дуже рідко, час від часу за своїм бажанням. З 2017 року його допомога становить менше 10 000 грн. За останній рік він взагалі не бачився з дітьми та не надавав ніякої допомоги. Коштів, що заробляє позивачка, не вистачає на утримання дітей та забезпечення належного рівня їх життя.
Доньки сторін відвідують школу, навчаються у 2-А та 3-Б ЗЗСО «Прилиманський ліцей» Авангардівської селищної ради. Всі витрати на підготовку дітей до школи та їх навчання несе позивач. Доньки потребують додаткових занять із шкільних предметів.
Враховуючи, що позивачка працює, необхідно залишати дітей в школі після уроків на групі продовженого дня, що не безкоштовно, крім того є витрати на одяг, харчування, відвідування позакласних гуртків, закладів відпочинку та ліки, у разі хвороб, та інші витрати.
Відповідач працює, однак позивачці не відомо де саме, не відомо про рівень його доходу та чи офіційно працевлаштований відповідач, чи постійною є робота відповідача, а відтак і його дохід.
Таким чином, дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Такий належний рівень у будь-якому разі не повинен бути меншим, ніж прожитковий мінімум.
Позивачка працює не офіційно. Їй одній складно забезпечити належний рівень життя двох дітей, оскільки через пандемію та введення карантинних обмежень (карантини, позапланові канікули, дистанційне навчання), потім через введення військового стану на території України позивачка вимушена відлучатись з роботи або ж брати вихідні чи брати дітей на роботу. Все це призводить до зменшення заробітної плати або до додаткових витрат.
В свою чергу, частиною першою ст. 141 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.
Визначаючи саме такий розмір аліментів суд враховує встановлений у 2023 році Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років - 2833 гривні.
Позивачка просила суд стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 3000,00 грн. (три тисячі гривень) щомісячно, але не менше 100% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви, і до досягнення дитиною повноліття.
У задоволенні позовних вимог про стягнення аліментів на дитину в розмірі не меншому, ніж 100 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд відмовляє, оскільки вказані вимоги не ґрунтуються на положеннях законодавства України.
Так, згідно ст.182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судому разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
У відповідності до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір за подання позову про стягнення аліментів, від сплати якого відповідно до п. 3 ч. 1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена при зверненні до суду.
З урахуванням обставин справи суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню .
Керуючись ст.ст. 4,12,141,258-259,263-265 ЦПК України, ст.ст. 141, 180,181,183,184 СК України, суд-
Позов задовольнити частково.
Допустити негайне виконання рішення суду в межах стягнення платежу за один місяць.
Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.
Суддя А.І.Бочаров