Справа № 505/962/23
Провадження № 2/505/1313/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.07.2023 Котовський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Івінського О.О.

секретаря судового засіданням - Черчел Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Подільську Одеської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Подільської міської ради Подільського району Одеської області, про визнання договору купівлі-продажу таким, що відбувся та визнання права власності,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 14 березня 2023 року звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 , Подільської міської ради Подільського району Одеської області, та просить визнати дійсним договір купівлі-продажу незакінченого будівництвом приміщення магазину, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , укладений в усній формі у вигляді розписки від 10.10.2021 між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (покупець) та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (продавець), згідно з яким ОСОБА_2 продала, а ОСОБА_1 купила незакінчене будівництвом приміщення магазину, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на самовільно реконструйовану житлову квартиру загальною площею 88,2 кв.м. житловою площею 43,5 кв.м. яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 та гараж з підсобним приміщенням в цокольному поверсі загальною площею 41,6 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_2 .

Свої вимоги мотивувала тим, що відповідачці, ОСОБА_2 належало незакінчене будівництвом приміщення магазину, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору дарування незакінченого будівництвом приміщення магазину посвідченого приватним нотаріусом Подільського міського нотаріального округу Одеської області Крисюк Л.В. 05.12.2007. В подальшому, ОСОБА_2 реконструювала дане приміщення під квартиру, загальною площею 129,8 кв.м. та житловою 43,5 кв. м. В подальшому позивачка, ОСОБА_1 , уклала письмову угоду з ОСОБА_2 , що ОСОБА_1 придбала, а ОСОБА_2 продала їй за 3000,00 доларів США свою нежитлову будівлю магазину, який фактично реконструйовану під квартиру та гараж з підсобним приміщенням в цокольному поверсі, за адресою АДРЕСА_1 , та остання зобов`язалась оформити цю угоду в нотаріальному порядку.

Однак станом на сьогодні, ОСОБА_2 відмовляється оформити цю угоду в нотаріальному порядку, стверджуючи при цьому, що вона свої частини вищевказаної будівлі продала позиваці, чим на її думку виконала свої зобов`язання в повному обсязі, та йти до нотаріуса немає необхідності, що призвело до неможливості оформлення вищевказаної угоди в нотаріальному порядку.

За таких обставин вона з об`єктивних причин позбавлена можливості захистити своє право власності на майно у встановленому досудовому порядку та вимушена звернутися до суду з даним позовом.

Позивачка у судове засідання не з`явилася. Надала заяву, згідно якої підтримала позовні вимоги, справу просила розглянути за її відсутності.

Відповідачка ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилися, про судове засідання була повідомлена належним чином, проте судові виклики на судові засідання повернулись із зазначенням «Адресат відсутній за вказаною адресою». Іншими належними даними про місце перебування чи роботи відповідачки суд не володіє. Згідно ч. 8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Крім того, виклик відповідачки було здійснено на підставі ч. 11 ст. 128 ЦПК України шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі «Судова влада» на веб-сайті Котовського міськрайонного суду Одеської області, що є належним повідомленням про дату, час та місце проведення судового засідання.

Представник відповідача Подільської міської ради Подільського району Одеської області у судове засідання не з`явився, надав заяву в якій просив розгляд справи проводити за відсутності представника, просив при винесенні рішення покладатися на розсуд суду.

Дослідивши обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до пункту 1 частини 2 стаття 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права.

Відповідно ст. 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага.

Згідно ст. 190 ЦК України майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Майнові права є неспоживною річчю. Майнові права визнаються речовими правами.

Відповідно до ст. 363 ЦК України, частка у праві спільної часткової власності переходить до набувача за договором з моменту укладання договору, якщо інше не встановлено домовленістю сторін.

Згідно ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Відповідно ст. 640 ЦК України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення.

Згідно ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 належить на праві приватної власності незакінчене будівництво приміщення магазину з продажу продовольчих та супутніх товарів готовністю 64%, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі договору дарування незакінченого будівництвом приміщення магазину від 05 грудня 2007 року виданого приватним нотаріусом Котовського міського нотаріального округу Одеської області Крисюк Л.В.

Крім того, судом встановлено, що 10.10.2021 між позивачкою, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в усній формі з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , було укладено договір купівлі-продажу на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , за 3000,00 доларів США, що підтверджується письмовою розпискою від 10 жовтня 2021 року.

Таким чином, позивачка позбавлена можливості здійснити державну реєстрацію квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , придбаної за укладеним договором купівлі-продажу, оскільки договір купівлі-продажу не складено у формі, передбаченої чинним законодавством, а саме його нотаріальне посвідчення.

Відповідно до довідки КП «Інвентаризатор» від 13 березня 2023 року на підставі договору дарування незакінченого будівництвом приміщення магазину ОСОБА_2 прийняла у дар незавершені будівництвом приміщення магазину, відсоток готовності 64% загальною площею 89,3 кв.м. В 2020 році проведено реконструкцію обстежуваних приміщень під житлову квартиру. Внаслідок проведеної реконструкції загальна площа квартири АДРЕСА_3 змінилася та складає 88,2 кв.м., житлова площа квартир складає 43,5 кв.м. Площа підсобних приміщень в цокольному поверсі змінилася з 33,5 кв.м. на 6,1 кв.м. внаслідок допущеної арифметичної помилки та складає 41,6 кв.м. За результатами проведеного обстеження об`єкта стан несучих та огороджувальних конструкцій квартири АДРЕСА_4 оцінюється як придатний до нормальної експлуатації та відповідає вимогам ДБН, та придатна для використання в якості житлової квартири.

Згідно технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_5 , який виготовлено станом на 14.03.2023 Комунальним підприємством «Інвентаризатор», де замовником вказано ОСОБА_2 , за нею значиться житлова квартира загальною площею 88,2 кв.м. житловою площею 43,5 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , та гараж з підсобним приміщенням в цокольному поверсі загальною площею 41,6 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно звіту про оцінку майна СПД ОСОБА_3 від 15.03.2023, житлова квартира з підсобними приміщеннями в цокольному поверсі загальною площею 129,8 кв.м. житловою площею 43,5 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , станом на 15.03.2023 оціночна вартість становить 146300,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України встановлено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Частина 1 ст. 317 ЦК України передбачає, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 509 ЦК України унормовано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі статтею 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 656 ЦК України предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Статтею 663 ЦК України визначено, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень ст. 530 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Зобов`язання припиняється, проведеним належним чином (частина перша статті 599 ЦК України).

Судом встановлено, що при вчиненні договору купівлі-продажу домоволодіння дії сторін були спрямовані на встановлення цивільних прав та обов`язків, перехід права власності відбувся, сторони договору мали необхідний обсяг цивільної дієздатності та вільне волевиявлення, що відповідало внутрішній волі на досягнення наслідків, а саме купівлі-продажу домоволодіння. Отже, правочин був реальним і вчинений у формі, дозволенній чинним законодавством України на момент його вчинення.

З огляду на викладене, оскільки сторони домовилися щодо всіх істотних умов договору купівлі-продажу та така домовленість підтверджується письмовими доказами, повністю виконали умови угоди, яку не було нотаріально посвідчено, є підстави для визнання договору купівлі-продажу, оформленого відповідно до розписки, дійсним.

Крім того, за змістом ст.ст. 316, 317 ЦК України право власності це право особи володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, але у межах, передбачених законом, здійснення особою самочинного будівництва відповідно до ч. 2 ст. 376 ЦК України не породжує в неї права власності на таке майно, відтак виключає це майно із цивільного обороту.

За змістом ч. 1 ст. 376 ЦК України самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил.

Таким чином, виходячи зі змісту цієї норми самочинним є будівництво об`єкта нерухомого майна за наявності будь-якої з умов, зазначених у ній.

Отже, відсутність дозволу на будівництво, проекту або порушення умов, передбачених у цих документах, тягне визнання такого будівництва самочинним відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України

Так, в розумінні ч. 1 ст. 376 ЦК України самочинним будівництвом є не тільки новостворений об`єкт, а й об`єкт нерухомості, який виник у результаті реконструкції, капітального ремонту, перебудови, надбудови вже існуючого об`єкта, здійснених без одержаного дозволу місцевих органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, розробленої та затвердженої в установленому порядку проектної документації, дозволу на виконання будівельних робіт, наданого органами архітектурно-будівельного контролю, оскільки в результаті таких дій об`єкт втрачає тотожність із тим, на який власником (власниками) отримано право власності.

Судом встановлено, що житлову квартиру АДРЕСА_5 позивачкою реконструйовано самовільно.

П. 10 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів затвердженого Постановою КМУ № 461 від 13.04.2011 передбачено, що у випадку визнання права власності на самочинно збудований об`єкт за рішенням суду він приймається в експлуатацію за умови можливості його надійної та безпечної експлуатації за результатами проведення технічного обстеження такого об`єкта.

П. 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 30.03.2012 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» передбачено, що у справах, пов`язаних із самочинним будівництвом нерухомого майна, суди мають враховувати, що за загальним правилом особа, яка здійснила або здійснює таке будівництво, не набуває права власності на нього (ч. 2 ст. 376 ЦК України).

Разом із цим власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно (ч. 2 ст. 375 ЦК України), тому на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано на ній, якщо це не порушує права інших осіб (ч. 5 ст. 376 ЦК України).

Дослідивши наявні докази по справі та враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що самочинне будівництво було здійснено позивачкою ОСОБА_1 без передбаченого законом дозволу, однак з початку реконструювання жодних заяв, претензій та скарг не надходило, що свідчить про відсутність факту порушення прав інших осіб цим будівництвом.

Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). В разі якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться, в тому числі, на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Позивачка не може в адміністративному порядку вирішити питання про визнання за нею права власності на самовільно реконструйовану житлову квартиру загальною площею 88,2 кв.м. житловою площею 43,5 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , та гараж з підсобним приміщенням в цокольному поверсі загальною площею 41,6 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_2 .

Враховуючи, що дана реконструкція проведена згідно діючих будівельних норм та санітарних правил та не порушує права інших осіб, тому суд приходить до висновку, що вимоги позивачки є законними та обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 89, 141, 263, 265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву задовольнити.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу незакінченого будівництвом приміщення магазину, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , укладений в усній формі у вигляді розписки від 10 жовтня 2021 року між ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (покупець) та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (продавець), згідно з яким ОСОБА_2 продала, а ОСОБА_1 купила незакінчене будівництвом приміщення магазину, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право приватної власності на самовільно реконструйовану житлову квартиру загальною площею 88,2 кв.м. житловою площею 43,5 кв.м. яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 та гаражем з підсобним приміщенням в цокольному поверсі загальною площею 41,6 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Суддя О.О. Івінський

Повне судове рішення складено 13 липня 2023 року.