Справа № 541/634/23
Номер провадження 2/541/327/2023
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

24 липня 2023 року м.Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Дністрян О.М.,

при секретарі Докуніній А.С.,

за участю позивачки ОСОБА_1 та її представника - адвоката Долженко О.М., представника третьої особи - Дороганя М.В., ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миргород цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа - Виконавчий комітет Миргородської міської ради, як орган опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав та зміну розміру і способу стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з позовною заявою до ОСОБА_3 , третя особа: виконавчий комітет Миргородської міської ради, як орган опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав та зміну розміру і способу стягнення аліментів. Свій позов мотивувала тим, що з 4 березня 2011 року з відповідачем знаходилась в зареєстрованому шлюбі, який 12.06.2018 року було розірвано рішенням Миргородського міськрайонного суду. За час перебування у шлюбних відносинах, у них з відповідачем народилось двоє дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Ще перебуваючи в шлюбних стосунках, відповідач не приділяв достатньої уваги дітям, після розірвання шлюбу відповідач повністю самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, взагалі перестав бачитись з дітьми, будь-яким чином цікавитись станом їх здоров`я, їх досягненнями або самопочуттям, участі у вихованні дітей не приймає, ніяким чином не піклується про дітей, не проявляє заінтересованості в їх подальшій долі, не цікавиться їх навчанням, не піклується про їх фізичний і духовний розвиток, будь-якої матеріальної допомоги відповідач дитиням також не надає, хоча і є рішення суду про стягнення з нього аліментів. Крім того, 19.10.2021р. вона зверталась до суду з аналогічним позовом до Миргородського міськрайонного суду та 15.03.2022р. суд вже приймав рішення про позбавлення батьківських прав відповідача щодо спільних дітей з огляду на доведеність злісного невиконання відповідачем своїх батьківських обов`язків. Але, в зв`язку з тим, що дане рішення було прийнято заочно, 20.06.2022р. дане рішення суду було скасовано та призначено новий розгляд. Після цього, відповідач просив її забрати заяву із суду та обіцяв змінити своє відношення до дітей: піклуватися про них, спілкуватися з ними, надавати матеріальну допомогу, яку йому присудить суд. Повіривши відповідачу, вирішивши надати йому шанс та бажаючи, щоб діти мали рідного батька і можливість спілкуватись із ним, отримувати його любов та турботу, нею була подана заява про залишення позову без розгляду, та 02 серпня 2022 р. Миргородським міськрайонним судом було винесено ухвалу, яким її позов було залишено без розгляду. З цього часу минуло півтора року, але поведінка позивача по відношенню до дітей жодним чином не змінилась, він, як не займався ними, як не спілкувався з ними, так і не спілкується. Аліменти, присуджені відповідачу, він не сплачує. У своє виправдання відповідач пояснив, що він в черговий раз притягується до кримінальної відповідальності, тому йому потрібні кошти на заставу та юридичні послуги адвокатів. Вважає, що вказані відповідачем обставини не є поважними і його діти не повинні страждати через те, що їх батько вчинив кримінальне правопорушення. Більш того, вважає, що з огляду на вчинення кримінальних правопорушень, відповідач вже й не зможе виконувати свої батьківські обов`язки належним чином, його вплив на дітей буде негативним. Отже, вважає, що відповідачу вже надавався шанс, але він ним не скористався, не змінив свого відношення до дітей, не почав виконувати свої батьківські обов`язки, а злісно від них ухиляється. Разом з тим, отримавши від самого відповідача інформацію про те, що наразі він знаходиться під запобіжним заходом у вигляді застави, сума якої без проблем сплатив відповідач, вважає, що він має додатковий дохід, крім заробітної плати, який приховує. Просила позбавити ОСОБА_3 , батьківських прав відносно дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . А також просила змінити розмір аліментів, що стягуються з відповідача ОСОБА_3 на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 1/4 частки доходу відповідача на 7 000 грн. на кожну дитину щомісячно, до досягнення кожною дитиною повноліття.

Ухвалою суду від 24.03.2023 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 08.05.2023р. підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник - адвокат Долженко О.М. позов підтримали та просили задовольнити з підстав, викладених у позові. Крім того, позивачка та її представник зазначили, що сторони разом не проживають з 2015 року, а з 2017 року у відповідача існує інша сім`я, де народилась дитина. Відповідач ніякої уваги дітям не приділяє взагалі, не приймає участі в їх житті ніяким чином. На задоволенні позовних вимог щодо зміни розміру аліментів не наполягають.

Представник третьої особи зазначив, що вже раніше на комісії розглядалось таке питання щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав. Після того, як він був позбавлений батьківських прав заочним рішенням суду, відповідач з`явився, провину визнав, розкаявся, йому було роз`яснено наслідки невиконання батьківських обов`язків. На комісію 19.04.2023р. відповідач не з`явився. Вважали доцільним позбавити відповідача батьківських прав по відношенню до дітей.

Відповідач, сповіщений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, відзив на позов не надав.

Згідно із ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив і якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснив, що позивачка є його цивільною дружиною. Відповідача бачив останній раз в травні 2021 року. 7 років діти проживають з ними, на їх утриманні. У нього з дітьми добрі стосунки, діти спілкуються з ним як з батьком. При цьому вони знають, що в них є батько, питали про нього, на що вони пояснювали, що він живе окремо. Дітям вони не забороняли спілкуватися з батьком. Відповідач запросив дітей в 2021 році в кафе, там вони спілкувалися самі, він та позивачка присутні не були. Дітей забезпечує він та їх мати, від батька ніякої допомоги не має, участі у житті дітей ніякої не приймає.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що позивачка є її кумою та найкращою подругою з дитинства. Відповідача останній раз бачила в травні 2021 року, він подзвонив вночі ОСОБА_8 . Надя його взагалі не знає, коли ОСОБА_9 з дочкою виписували з пологового будинку, він на другий день поїхав з дому. З 2021 року відповідача взагалі в житті дітей не має. ОСОБА_10 замінив дітям батька. Надя питала дозволу, щоб його називати батьком. Заборони дітям спілкуватися з батьком ніколи не було.

Суд, вислухавши пояснення позивачки та її представника, думку представника третьої особи, пояснення свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 12 червня 2018 року у справі № 541/705/18, яке набрало законної сили 12 липня 2018 року, розірвано шлюб, укладений 04 березня 2011 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_11 , дошлюбне прізвище « ОСОБА_12 », зареєстрований Центральним відділом державної реєстрації шлюбів м. Києва, актовий запис № 373. Після розірвання шлюбу позивачці поновлено дошлюбне прізвище « ОСОБА_12 » (а.с.9).

ОСОБА_3 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 від 31.08.2022 року, та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_2 від 31.08.2022 року (а.с. 11,12).

Відповідно до акту підтвердження фактичного місця проживання особи від 13.02.2023р., ОСОБА_1 разом з сином ОСОБА_4 та донькою ОСОБА_5 проживає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.8).

Згідно з довідкою сектору по роботі з органами самоорганізації населення організаційного відділу Миргородської міської ради Полтавської області від 13.02.2023р. №56/03-18, зі сусідів та голови вуличного комітету дійсно фактично ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не здійснював опіку, спілкування та не забезпечував матеріально своїх дітей: сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в період з 2016 року по теперішній час, та фактично не проживав у місті Миргороді з цього періоду (а.с.13).

Відповідно до довідок, виданої директором Миргородського ліцею імені Т.Г. Шевченка Миргородської міської ради Полтавської області від 08.02.2023р., довідки Центу освіти «Ideal Dream» від 08.02.2023р., вихованням дітей ОСОБА_13 та ОСОБА_8 займається мати, батько не бере участі у вихованні дітей, не спілкується з класним керівником, учителями, не приймає участь в батьківських зборах та інших заходах (а.с.14-15,18).

Згідно з висновками лікарняно-консультативної комісії КНП «Миргородська лікарня інтенсивного лікування» ММР від 09.02.2023р., ОСОБА_14 та ОСОБА_4 з приводу захворювань та профілактичних оглядів з`являються завжди з мамою (а.с.16-17).

Також встановлено, що відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, складеного головним державним виконавцем Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Стебловською Ю.О. від 22.05.2023р., ОСОБА_3 має заборгованість зі сплати аліментів на дітей ОСОБА_8 та ОСОБА_13 за період з 05.08.2022р. по 30.04.2023р. в розмірі 43012,13 грн. Постановами державного виконавця від 22.05.2023р. ОСОБА_3 у зв`язку із наявною заборгованістю зі сплати аліментів обмежено у праві виїзду за межі України, у праві полювання та у праві керування транспортними засобами.

Відповідно до ст.150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; зобов`язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Згідно з ч.4 ст.155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до вимог п. 2 ч.1 ст.164 СК України, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Згідно роз`яснень, викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30.03.2007 року, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негайно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виконавчий комітет Миргородської міської ради Полтавської області, як орган опіки та піклування, надав висновок №2617/01-35 від 24.07.2023 року про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 по відношенню до малолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , оскільки він не виконує свої батьківські обов`язки по відношенню до дітей, відсутній у житті дітей протягом багатьох років.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991 року, держава вживає усіх необхідних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування або недбалого ставлення до неї з боку батьків. Згідно ч.1 та ч.2 ст. 27 вказаної Конвенції, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Отже, позбавлення відповідача батьківських прав на даний момент, приймаючи до уваги конкретні обставини справи, враховуючи свідоме нехтування батьком своїми батьківськими обов`язками, що знайшло підтвердження у судовому засіданні, на думку суду є єдиним можливим засобом забезпечення дітям спокійного життя та гармонічного виховання, як того вимагає ст. 150 СК України.

Таким чином, у судовому засіданні було встановлено, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дітей, що є підставою відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 СК України для позбавлення його батьківських прав.

Зважаючи на встановлені в судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про позбавлення відповідача батьківських прав обґрунтовані та підлягають задоволенню в інтересах неповнолітніх дітей.

При цьому застосовуючи такий крайній захід, як позбавлення батьківських прав, суд також враховує, що у разі зміни обставин, що стали підставою для позбавлення відповідача батьківських прав, він має право бути поновленим у батьківських правах відносно своїх дітей відповідно до положень ст.169 СК України.

Щодо вимог позивачки про зміну розміру і способу стягнення аліментів, що стягуються з відповідача, суд прийшов до наступного висновку.

Судовим наказом Миргородського міськрайонного суду Полтавської області №541/1661/22 від 11 серпня 2022 року, що набрав законної сили 11.08.2022 року, стягнуто із ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , аліменти на утримання дітей - сина ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з дня подання заяви - 05 серпня 2022 року та до досягнення дітьми повноліття.

Згідно зі ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Частиною 2 ст.182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 182 СК України).

Відповідно до ст.192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.

Тобто, звертаючись до суду із позовом про зміну розміру аліментів отримувач аліментів, відповідно до вимог ст.81 Цивільного процесуального кодексу України, повинен довести те, що після визначення судом відповідного розміру аліментів, відбулись зміни в його матеріальному або сімейному стані або в матеріальному чи сімейному стані платника аліментів, погіршився стан його здоров`я чи поліпшення здоров`я платника аліментів, або існують інші обставини, визначені в Сімейному кодексі України, які свідчать про необхідність зміни розміру аліментів.

Основним доводом позивача та його представника для зміни розміру і способу стягнення аліментів слугувало те, що зі слів відповідача він вніс суму застави по кримінальному провадженню.

Суд приймає до уваги те, що позовна заява не містить жодних доказів, які б підтверджували існування обставин, визначених ст. 192 СК України.

Оскільки позивачкою не доведено та не надано належних та допустимих доказів, що після ухвалення судового рішення про стягнення з відповідача аліментів змінився матеріальний або сімейний стан платника (покращився) або одержувача аліментів (погіршився), виникли інші обставини, що відіграють суттєве значення в житті сторін чи їх дітей, і що є підставою для зміни розміру і способу стягнення аліментів, суд дійшов висновку про відсутність підстав зміни розміру і способу стягнення аліментів, в зв`язку з чим у задоволенні позову в цій частині слід відмовити.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.10,11, 60, 88,169, 208, 212-215, 224-226, 280 ЦПК України, ст.ст. 150, 164, 180, 181, 182, 183, 191 Сімейного кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Позбавити ОСОБА_3 батьківських прав по відношенню до дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В задоволенні позовних вимог про зміну розміру аліментів, що стягуються з відповідача ОСОБА_3 на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн. 60 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , уродженка м. Миргород Полтавської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Повний текст рішення складено 03 серпня 2023 року.

Суддя: О. М. Дністрян