1Справа № 334/3617/21 2/335/100/2023
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 липня 2023 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді Макарова В.О.,
за участю секретаря судового засідання Ступіної В.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Моторне (транспортне) страхове бюро України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, стягнення страхового відшкодування,
У травні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , Моторне (транспортне) страхове бюро України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, стягнення страхового відшкодування.
В обґрунтування позову зазначає, що 26.06.2020 року, він, керуючи автомобілем «Lexus», д.н.з. НОМЕР_1 , разом зі своєю родиною їхав з м. Дніпро до м. Бердянськ по трасі Харків-Сімферопіль. Разом з цим, не доїжджаючи до м. Василівка, рухаючись попереду його, водій автомобілю «ВАЗ 2115», д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_2 , різко почав розвертатися у зворотному напрямку, не впевнившись, що створює перешкоди іншим учасникам дорожнього руху.
Швидкість руху автомобіля була приблизно 40-50 км/год., та щоб уникнути зіткнення, він почав гальмувати та маневрувати ліворуч.
Водій автомобілям «ВАЗ 2115», д.н.з. НОМЕР_3 , ОСОБА_2 все одно продовжував робити свій маневр розвороту, не дивлячись в ліве дзеркало, у зв`язку з чим, зачепив автівку по всі праві стороні, внаслідок чого машина з`їхала в кювет висотою до 2-х метрів.
Позивач наголошує, що водій автомобіля «ВАЗ 2115», д.н.з. НОМЕР_3 , ОСОБА_2 свою провину визнавав, на місця пригоди були викликані працівники поліції, що підтверджується поясненнями дружини позивача, ОСОБА_3 , яка знаходилась на передньому сидінні автомобіля і була свідком.
Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ № 101029, 26.06.2020 року, о 09 годині 20 хвилин, водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «ВІЗ 2115», д.н.з. НОМЕР_3 , на 335 км. + 460 км. а/д Харків-Симферопіль, при розвороті не впевнився в безпечності маневру та допустив зіткнення з автомобілем «Lexus», д.н.з. НОМЕР_1 , який рухався позаду, чим порушив вимоги п. 10.1 Правил дорожнього руху України. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, завдано матеріальних збитків, травмованих немає.
Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 07.08.2020 року, по справі № 335/5787/20 було призначено судову автотехнічну експертизу, проведення якої доручено експертам Запорізького відділення Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України.
На виконання постанови суду, до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя судовим експертом Місько А.А. наданий висновок експерта № 1258/1259-20 від 02.11.220 року, згідно якого (арк. 13 абзац другий висновку), який наявний в матеріалах справи про адміністративне правопорушення № 335/5787/20, зазначено:
«Таким чином, аналізуючи дії водія автомобіля ВАЗ ОСОБА_2 в дорожній ситуації обставини якої визначаються даними, що наявні в наданих на дослідженнях матеріалів справи, коли він приступив до виконання маневру розвороту з правої смуги, не впевнившись в безпеці своїх дій та не надавши дорогу автомобілю Лексус, що рухався у попутному напрямку, займаючи смугу руху ліворуч, слід зазначити, що в дорожній ситуації, обставини якої наведені в його поясненнях, в його діях наявні невідповідності вимогам п. 10.1. ПДР України».
У висновках щодо питання № 5 «Технічна можливість запобігти зіткненню транспортних засобів у водія автомобіля ВАЗ ОСОБА_2 , в дорожній ситуації, обставини якої наведені в його поясненнях, залежала від виконання вимог п. 10.1. ПДР України».
У висновках щодо питання № 10 «Невідповідність дій автомобіля ВАЗ ОСОБА_2 вимогам п. 10.1 ПДР в дорожній ситуації, обставини якої визначаються даними, що наявні в його поясненнях, та вимогам п. 10.1 та п. 10.4 ПДР, в дорожній ситуації, обставини якої визначаються даними, що наявні в поясненнях водія ОСОБА_1 , знаходяться в причинному зв`язку з заподіяною ДТП».
Отже, висновком експерта, який ґрунтується насамперед на поясненнях самого водія ОСОБА_2 , схеми ДТП, протоколу про адміністративне правопорушення, поясненнях водія ОСОБА_1 , інших матеріалах справи про адміністративне правопорушення встановлена невідповідність дій ОСОБА_2 вимогам п. 10.1. ПДР України яке відображене в протоколі поліції, що знаходиться у причинному зв`язку з настанням ДТП.
Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 24.11.2020 року по справі № 335/5787/20, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП було закрито, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених статтею 38 КУпАП.
Таким чином, Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя було встановлено, що трьохмісячних строк притягнення до адміністративної відповідальності з дня вчинення адміністративного правопорушення сплив, а тому провадження у справі щодо ОСОБА_2 підлягає закриттю на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП.
Позивач просить при розгляді даного спору, врахувати авто-технічний експертний висновок, який міститься в матеріалах справи про адміністративне правопорушення.
Позовну вимогу про відшкодування моральної шкоди позивач ОСОБА_1 мотивує намаганням відповідача-1 уникнути відповідальності за скоєну ДТП, невиконання вимог ст. 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а також тими обставинами, що задля уникнення більш тяжких наслідків ДТП позивач ОСОБА_1 був вимушений з`їхати в кювет, внаслідок чого дружина ОСОБА_4 та троє малолітніх дітей дуже злякалися, та більш двох годин на спеці очікували приїзду працівників поліції, натомість водій ОСОБА_2 навіть не запропонував будь якої допомоги, поїздка на відпочинок була зіпсована, що сукупно призвело до душевних хвилювань та додаткових зусиль і часу, вплинуло на особисті, сімейні стосунки.
Позивач просить врахувати положення ст. 23 ЦК України, а також положення Пленуму ВСУ № 4 від 31.03.2005 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», про те, що розмір моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, а тому оскільки в даному випадку шкоду було завдано правопорушенням, виходячи з глибини фізичних та душевних страждань, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, вважає за необхідним стягнути на свою користь з відповідача-1 ОСОБА_2 моральну шкоду у сумі 8000,00 грн.
Зауважує, що обґрунтовуючи свої вимоги про відшкодування моральної шкоди,
він не посилається як на підставу своїх вимог ушкодження здоров`я під час ДТП, як і не зазначає про завдання моральної шкоди внаслідок пошкодження транспортного засобу. Крім того, просить при прийнятті рішення врахувати Постанову Великої Палати Верховного Суду від 11.12.2019 року у справі № 465/4287/15.
Щодо підстав відшкодування шкоди, заподіяної майну позивачу: дані Єдиної центральної бази даних МТСБУ не містять підтвердження, що на момент дорожньо-транспортної пригоди, транспортний засіб «ВАЗ 2115», д.н.з. НОМЕР_3 , був забезпечений чинним договором ОСЦПВВНТЗ, а також відомостей, що водій ОСОБА_2 підпадає під норму п. 13.1 ст. 13 Закону № 1961, немає.
Згідно ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон № 1961-ІV), МТСБУ відшкодовує шкоду, яка була заподіяна життю, здоров`ю та майну третіх осіб під час дорожньо-транспортної пригоди. Відтак відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.
Згідно ст. 39 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. МТСБУ є непідприємницькою (неприбутковою) організацією і здійснює свою діяльність до цього Закону, законодавства України та свого Статуту.
Відповідно до правової позиції, висловленої ВСУ у справі № 6-2188цс16 від 16.11.2016 року, згідно зі статтею 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіянні транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходиться в такому транспортному засобі.
01.07.2020 року ОСОБА_1 звернувся до МТСБУ з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та заявою про відшкодування шкоди.
Позивач вказує, що як зазначено у Постанові КЦП ВП від 19.09.2018 року у справі № 523/5890/15-ц, згідно із статтею 28 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.
Всі операції з надання послуг із страхуванням, в тому числі пов`язані компенсацією страховиком збитків, понесених потерпілим при настанні страхового випадку не є об`єктом оподаткування ПДВ. В зв`язку з чим, за загальним правилом, як при визначенні розміру страхових платежів, так і при визначенні розміру матеріального збитку чи страхової виплати, підлягають до відшкодування страхувальником чи безпосередньо потерпілій особі (пункт 36.4 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»), податок на додану вартість не нараховується, окремим рядком не виділяється та страховик не є платниками ПДВ по таких операціях.
Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя 09.06.2021 року, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 передано за підсудністю Орджонікідзевському районному суду м. Запоріжжя.
Згідно протоколу автоматичного розподілу судової справи між суддями від 07.09.2021 року, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 передано в провадження судді Макарову В.О.
Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 08.09.2021 року, прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Крім цього, даною ухвалою було встановлено відповідачам п`ятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання ним відзиву на позовну заяву та п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання ним заперечення, а позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив.
02.12.2021 року на адресу суду від відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач просить у позові відмовити у повному обсязі, вважаючи позовні вимоги ОСОБА_1 незаконними, недоведеними.
14.12.2021 року на адресу суду від позивача ОСОБА_1 надійшла письмова відповідь на відзив, відповідно до якої ОСОБА_1 на задоволенні позивних наполягає та просить їх задовольнити у повному обсязі.
Під час судового розгляду позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали, просили позовні вимоги задовольнити. Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та пояснив, що він не був винуватцем ДТП. Судом, у встановленому законом порядку його винним у скоєному ДТП визнано не було.
У судове засідання, призначене на 18.07.2023 року учасники справи не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку.
24.03.2022 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Кошовий В.К. звернувся до суду з заявою про розгляд справи без участі позивача та його представника. Позовні вимоги, викладені у позовній заяві підтримує у повному обсязі та просить суд задовольнити позов у повному обсязі.
14.07.2023 року відповідач ОСОБА_5 звернувся до суду з заявою про розгляд справи без його участі та участі його представника. Зазначає, що він не погоджується із позовними вимогами в повному обсязі, оскільки його вина у скоєнні 26.6.2020 року дорожньо-транспортної пригоди не встановлена. Не погоджується з висновком експерта. Вважає, щ саме водій ОСОБА_1 порушив ПДР, що призвело до вказаної дорожньо-транспортної пригоди з його автомобілем, що виключає на нього відповідальності за будь-яку шкоду спричинену позивачу в силу пункту 2 частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України. Ним були виконані всі вимоги ПДР, передбачені пунктом 10.1. Крім того, має право розраховувати на те, що й інший учасник дорожньо-транспортної пригоди буде виконувати ПДР у відповідності до пункту 1.4 цих Правил, у зв`язку з чим, просить задоволенні позовних вимог відмови повністю.
18.07.2023 року представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Тихомирова М.О. звернулась до суду з заявою через підсистему «Електронний суд» про розгляд справи без участі ОСОБА_5 та його представника. Просила у задоволенні позовних вимог відмовити, надала аналогічне вище пояснення відповідача ОСОБА_2 .
В судове засідання, призначене на 18.07.2023 року відповідач 2 Моторне (транспортне) страхове бюро України, явку уповноваженого представника до суду не забезпечив, відзиву на позов до суду не подав, про дату та час судового засідання повідомлявся належним чином.
Представником відповідача 2 Моторне (транспортне) страхове бюро України Даниловою С.А. направлено до суду письмові пояснення на позов, відповідно до яких відповідач 2, вказуючи на те, що МТСБУ не має правових підстав для виплати страхового відшкодування за даним випадком 2, просить в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.
Відповідно до ч. 3 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки; 3) неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє, або інший її представник; 4) неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою.
Враховуючи наведене, а також те, що наявних у справі матеріалів достатньо для вирішення спору, сторони про намір подати додаткові докази не заявляли, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи та відсутність підстав для відкладення.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Вислухавши учасників процесу, допитавши свідків, дослідивши письмові докази у справі, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
У відповідності до статті 64 Конституції України, право на звернення до суду за захистом своїх прав і свобод не підлягає обмеженню. Дане право гарантоване усім фізичним та юридичним особам, права і свободи чи інтереси яких порушені, невизнані або оспорені.
Статтею 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Судом встановлено, що 26.06.2020 року, о 09 годині 20 хвилин, водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «ВАЗ 2115», державний номерний знак НОМЕР_3 , на 335 км. + 460 км. а/д Харків Сімферополь, при розвороті не впевнився в безпечності маневру та допустив зіткнення з автомобілем «Lexus», державний номерний знак НОМЕР_1 , який рухався позаду, чим порушив вимоги п. 10.1 Правил дорожнього руху України. В наслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, завдано матеріальних збитків, травмованих немає.
На місце пригоди викликано працівників поліції, складено протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ № 101029 щодо ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП. ОСОБА_2 на момент ДТП полісу ОСЦПВВНТЗ не мав.
Згідно ст. 5 розділу І Інструкції «З оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», яка затверджена Наказом МВС України, № 1395 від 07.11.2015 року, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, якщо воно вчинене особами віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років, або його розгляд не віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський відповідно до статті 255 КУпАП складає протокол про адміністративне правопорушення.
Згідно ст. 1 розділу III Інструкції, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.
Відповідно до ч. 1 ст. 1 розділу ІХ Інструкції, у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, на місці дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП) складається протокол про адміністративне правопорушення стосовно цих осіб, до якого додаються: схема місця ДТП; пояснення учасників пригоди, свідків за наявності, інші документи передбачені Інструкцією.
Отже, на місці дорожньо-транспортної пригоди співробітниками Національної поліції було проаналізовано обставини дорожньо-транспортної пригоди та за фактом ДТП складено протокол про адміністративне правопорушення, серія ОБ № 101029 від 26.06.2020 року відносно ОСОБА_2 . Відносно іншого учасника ДТП водія автомобіля «Lexus», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , при вивченні обставин на місці ДТП, працівниками поліції протокол про адміністративне правопорушення не було складено. Даний факт не спростовується матеріалами справи та не заперечується сторонами.
У порядку розгляду матеріалів справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 , у справі було призначена судова інженерно-транспортна експертиза, проведення якої доручено експертам Запорізького відділення Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України на підставі постанови від 07.08.2020 року.
Згідно висновку вказаної експертизи:
Питання № 1 вирішити питання, яким було розташування транспортних засобів на проїжджої частини а/д Харків-Сімферополь в момент їх контактування за даними, які наявні в наданих на дослідженнях матеріалах справи про адміністративне правопорушення, не надається можливим.
Питання № 2 в дорожній ситуацій, обставини якої визначаються даними, що наявні в наданих на дослідження матеріалах справи, водій автомобіля «ВАЗ 2112», д.н.з. НОМЕР_3 , ОСОБА_2 для забезпечення належного рівня безпеки під час виконання маневру розвороту повинен був діяти у відповідності до вимог пунктів 9.2., 9.4, 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України.
Питання № 3 водій автомобіля «Lexus», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 в дорожній ситуації, обставини якої визначаються даними, що наявні в наданих на дослідженнях матеріалах справи, виявивши, що автомобіль «ВАЗ 2115», д.н.з. НОМЕР_3 розпочав виконання маневру розвороту, виїжджаючи або перетинаючи смугу, по якій рухався автомобіль під його керуванням, для запобігання зіткнення транспортних засобів, повинен був діяти у відповідності до вимог пункту 12.3 Правил дорожнього руху України.
Питання № 4 в дорожній ситуації, обставини якої визначаються даними, що наявні в наданих на дослідженнях матеріалах справи, водій автомобіля «ВАЗ 2115», д.н.з. НОМЕР_3 , ОСОБА_2 для забезпечення належного рівня безпеки під час виконання маневру розвороту повинен був діяти у відповідності до вимог пунктів 9.2, 9.4, 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України.
Водій автомобіля «Lexus», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 в дорожній ситуації, обставини якої, визначаються даними, що наявні в наданих на дослідження матеріалах справи, виявивши, що автомобіль «ВАЗ 2115», д.н.з. НОМЕР_3 розпочав виконання маневру розвороту, виїжджаючи або перетинаючи смугу, по якій рухався автомобіль під його керуванням, для запобігання зіткнення транспортних засобі повинен був діяти у відповідності до вимог пункту 12.3 Правил Дорожнього руху.
Питання № 5 - технічна можливість запобігти зіткненню транспортних засобів у водія автомобіля ВАЗ ОСОБА_2 , в дорожній ситуації, обставини якої наведені в його поясненнях, залежала від виконання вимог пунктів. 10.1 правил дорожнього руху України, а в дорожній ситуації, обставини якої наведені в поясненнях водія ОСОБА_1 від виконання вимог пунктів 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України.
Питання № 6 вирішити питання технічної можливості запобігти зіткнення транспортних засобів у водія автомобіля «Lexus», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 за даними, що наявні в наданих на дослідження матеріалах справи, не надається можливим.
Питання № 7 в діях водія автомобіля «ВАЗ 2115», д.н.з. НОМЕР_3 ОСОБА_2 в дорожній ситуації, обставини якої наведені в його поясненнях, наявні невідповідності вимогам пункту 10.1 Правил дорожнього руху України, а в дорожній ситуації, обставини якої наведені в поясненнях водія ОСОБА_1 невідповідності вимогам пунктів 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України.
Питання № 8 оцінка дій водія автомобіля «Lexus», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 в частині виконання вимог пункту 12.3 Правил дорожнього руху України в дорожній ситуації, обставини якої визначаються даними, що наявні в наданих на дослідження матеріалів справи, може бути виконана лише після вирішення питання технічної можливості запобігти зіткнення з автомобілем «ВАЗ 2115», д.н.з. НОМЕР_3 .
Питання № 9 оцінка дій водія автомобіля «ВАЗ 2115», д.н.з. НОМЕР_3 ОСОБА_2 в частині вимогам пункту 10.1 Правил дорожнього руху в його поясненнях, наявні невідповідності якої наведені в поясненнях водія ОСОБА_1 невідповідності вимогам пунктів 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України.
Оцінка дій водія автомобіля «Lexus», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 в частині виконання вимог пункту 12.3. Правил дорожнього руху України в дорожній ситуації, обставини якої визначаються даними, що наявні в наданих на дослідження матеріалах справи, може бути виконана лише після вирішення питання технічної можливості запобігти зіткнення з автомобілем «ВАЗ 2151», дн.з. НОМЕР_3 .
Невідповідність дій водія автомобіля «ВАЗ 2115», д.н.з. НОМЕР_3 ОСОБА_2 вимогам пункту 10.1 Правил дорожнього руху України в дорожній ситуації, обставини якої визначаються даними, що наявні в його поясненнях, та вимогам пунктів 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху в дорожній ситуації, обставини якої визначаються даними, що наявні в поясненнях водія ОСОБА_1 знаходиться в причинному зв`язку з подією даної дорожньо-транспортної пригоди.
Питання, чи знаходяться дії водія автомобіля «Lexus», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 в причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди в дорожній ситуації, обставини якої визначаються даними, що наявні в наданих на дослідженнях в матеріалах справи, може бути вирішене після оцінки його дій в частині виконання вимог пункту 12.3 Правил дорожнього руху України.
Питання № 10 невідповідність дій водія автомобіля «ВАЗ 2151», д.н.з. НОМЕР_3 ОСОБА_2 вимогам пункту 10.1. Правил дорожнього руху України в дорожній ситуації, обставини якої визначаються даними, що наявні в його поясненнях, та вимогам пунктів 10.1., 10.4 Правил дорожнього руху України в дорожній ситуації, обставини якої визначаються даними, що наявні в поясненнях водія ОСОБА_1 знаходяться в причинному зв`язку з подією даної дорожньо-транспортної пригоди.
Питання № 11 питання, чи знаходяться дії водія автомобіля «Lexus», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 в причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди в дорожній ситуації, обставини якої визначаються даними, що наявні в наданих на дослідження матеріалах справи, може бути вирішене після оцінки його дій в частині виконання вимог пункту 12.3. Правил Дорожнього руху.
За результатами розгляду справи, постановою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 24.11.2020 року (у справі № 335/5787/20), провадження щодо притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП інкримінованого йому 26.06.2020 року, о 09 годині 20 хвилин, на 335 км. + 460 км. а/д Харків Сімферополь було закрито у зв`язку із закінченням на момент розгляду строків, передбачених ст.38 КУпАП.
Постановою Запорізького апеляційного суду від 18.01.2021 року, постанову Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 24.11.2020 року, якою провадження щодо притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП було закрито у зв`язку із закінченням на момент розгляду строків, передбачених ст. 38 КУпАП, залишено без змін, при цьому оскарження постанови другої інстанції не відбулося.
Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
За статтею 124 КУпАП передбачена відповідальність учасників дорожнього руху за правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
В пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» роз`яснено, що при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, що набрав законної сили, або постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, цей вирок або постанова обов`язкові для суду лише з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.
Однак, зазначеною постановою суду не було вирішено питання щодо вини відповідача у порушенні правил дорожнього руху.
Розглядаючи питання доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні 26.06.2020 року дорожньо-транспортної пригоди, суд виходить з того, що відсутність в матеріалах справи постанови суду про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності відповідно до ст. 124 КУпАП не може бути підставою для відмови в задоволенні позову,
Приписами ч. 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Разом з цим, позивачем не надано суду належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів, які б свідчили про те, що саме ОСОБА_2 винний у скоєнні ДТП.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Оцінюючи докази суд зазначає, що законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст.ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом (постанова Верховного Суду України від 12.06.2014 року у справі № 6-32цс13).
Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
При цьому, належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій.
Правила допустимості доказів визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину в справі. Правила допустимості доказів встановлені з метою об`єктивності та добросовісності у підтвердженні доказами обставин у справі, виходячи з того, що нелегітимні засоби не можуть використовуватися для досягнення легітимної мети, а також враховуючи те, що правосудність судового рішення, яке було ухвалене з урахуванням нелегітимного доказу, завжди буде під сумнівом.
Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму. Допустимість доказів означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами.
Приписами ч. 2 ст. 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 83 ЦПК України, сторони та інші учасник справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинен подати докази разом з поданням заяви.
Разом з цим, вина відповідача ОСОБА_2 у вчиненні ДТП та завдання його діями, бездіяльністю чи протиправною поведінкою матеріальних збитків ОСОБА_1 матеріалами справи не підтверджується.
Позивачем не надано в обґрунтування своїх вимог належних та допустимих доказів протиправності діяння відповідача у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди за участю сторін, наявності причинного зв`язку між шкодою і діяннями відповідача та вини останнього в її заподіянні.
Суд зазначає, що допитані свідки зі сторони відповідача ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не встановлюють вину ОСОБА_2 у дорожньо-транспортній пригоді вони висловлювали свою думку про винність тієї чи іншої сторони у вказаній ДТП.
Щодо пояснень свідка ОСОБА_3 , то суд критично віднісся до пояснень вказано свідка так як вона є дружиною позивача і є особою заінтересованою в розгляді даної справи.
Ухвалою від 22.12.2022 року за клопотанням відповідача по справі призначена та була проведена судова автотехнічна експертиза
Відповідно до висновків експерта Запорізького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України № СЕ-19/108-23/259-ІГ від 15.03.2023 року вбачається, що визначити швидкість руху автомобіля «Lexus», д.н.з. НОМЕР_1 , в момент зіткнення транспортних засобів не є можливим, через відсутність вихідних даних. Враховуючи надані вихідні дані в матеріалах цивільної справи, в даній дорожній ситуації обрана водієм ОСОБА_1 швидкість руху відповідала безпечної швидкості руху з урахуванням дорожньої обстановки, та невідповідносте вимогам п. 12.1 Правил дорожнього руху в його діях не вбачається.
Посилання позивача, що згідно експертного висновку за результатами проведення судової автотехнічної експертизи № 1258/1259-20 по справі № 335/5787/20, протоколу про адміністративне правопорушення, поясненнях водія ОСОБА_1 , та інших матеріалах справи про адміністративне правопорушення встановлена невідповідність дій ОСОБА_2 вимогам п. 10.1. ПДР України, що стало наслідком ДПТ та пошкодження автомобіля позивача з матеріальними збитками, суд оцінює критично виходячи з досліджених матеріалів справи про адміністративне правопорушення, які надані суду та згідно яких вина ОСОБА_2 у вчиненні ДТП не встановлена. Дане ствердження позивача ґрунтується на припущеннях, а не на доказах.
З урахуванням вищенаведеного суд прийшов до висновку, що шкода заподіяна позивачу в результаті ДТП не з вини відповідача ОСОБА_2 і тому він відповідно до ч. 2 ст. 1166 ЦК України звільняється від її відшкодування.
Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Відповідальність настає незалежно від вини особи, яка завдала шкоду, - вона не звільняється від відповідальності також за умови, коли встановлено її невинність.
Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно з ч. 2 ст. 1167 ЦК України, незалежно від вини фізичної особи відшкодовується завдана нею і моральна шкода, в тому числі ушкодженням здоров`я внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.
Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки незалежно від наявності вини.
Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01.03.2013 року, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст.ст. 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавала за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.
Відповідно до статті 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Статтею 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Виходячи з того, що вина у вчиненні ДТП відповідача не встановлена, вимоги позивача щодо визнання ОСОБА_2 винним у ДТП від 26.06.2020 року та відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП задоволенню не підлягають.
Відмовляючи в задоволенні позову в частині стягнення матеріальної шкоди з підстав не доведення вини відповідача-1 у вчиненні ДТП, суд не вбачає підстав для задоволення вимог про відшкодування моральної шкоди з ОСОБА_2 , оскільки в даних правовідносинах при вирішенні питання про відповідальність за моральну шкоду необхідно виходити з наявності ступеня вини особи, що її спричинила.
Суд всебічно та об`єктивно вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку, що у ОСОБА_1 відсутні правові підстави звернення про відшкодування йому шкоди завданої внаслідок ДТП Моторне (транспортне) страхове бюро України, оскільки відповідно до ст. 6 Закону, страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
Відповідно до п. 32.1. ст. 32 Закону, Страховик не відшкодовує шкоду, заподіяну при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, але за спричинення якої не виникає цивільно-правової відповідальності відповідно до закону.
Таким чином, у зв`язку з відсутністю правових підстав для визнання випадку страховим та здійснення виплати страхового відшкодування, на підставі ст. 6, п. 32.1 ст. 32 Закону відповідачем Моторне (транспортне) страхове бюро України було прийняте законне рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування за даним випадком позивачу.
Дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.
Щодо понесених сторонами судових витрат, суд зазначає таке.
Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема у разі відмови в позові - на позивача.
Статтею 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу, на залучення експертів та проведення експертизи, тощо.
Враховуючи, що суд прийшов до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити, відповідно відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача, понесених ним судових витрат.
Питання щодо судових витрат судом вирішуються відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, а тому понесені позивачем судові витрати залишаються за ним.
Керуючись ст.ст. 12, 76-82, 133, 141, 144, 263-265, 274-279 ЦПК України, суд,
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Моторне (транспортне) страхове бюро України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, стягнення страхового відшкодування - відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення безпосередньо до Запорізького апеляційного суду.

Інформація про учасників справи відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 Цивільного процесуального кодексу України:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 ;

Відповідач-1: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_2 ;

Відповідач-2: Моторне (транспортне) страхове бюро України, , адреса: 01154, м. Київ, Русанівський бульвар, буд. 8.

Суддя В.О. Макаров