Справа № 342/1416/22
Провадження № 2/342/163/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2023 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючої судді Андріюк І.Г.,

з участю секретаря судового засідання Малик Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду міста Городенка у загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами в порядку спадкування за заповітом та зустрічним позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про визнання права власності на частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по АДРЕСА_1 . Позовні вимоги позивачка мотивувала тим, що згідно свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 08.03.1990 право власності на житлове господарство по АДРЕСА_1 належало колгоспному двору, головою якого була її мама ОСОБА_5 . Випискою з інвентаризаційних матеріалів ОКП «Коломийське МБТІ» доводиться, що за архівними даними бюро технічної інвентаризації право власності на житлове господарство по АДРЕСА_1 належало ОСОБА_5 , як голові колгоспного двору. Для будівництва та обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_1 була надана земельна ділянка площею 0,06 га. У відповідності до технічного паспорта житлове господарство складається з житлового будинку, позначеного на схемі в технічному паспорті літерою «А» загальною площею 62,4 кв.м, житловою - 49,2 кв.м, господарських будівель і споруд. Відповідно до звіту про оцінку майна ЕТВО «Придністров`я» ринкова вартість житлового господарства по АДРЕСА_1 становить 124800 грн. За результатами проведення технічного обстеження житлового будинку встановлено його відповідність вимогам надійності та можливість безпечної експлуатації.

12.05.2008 ОСОБА_5 склала заповіт, яким розпорядила позивачці все своє майно, рухоме і нерухоме, де б воно не знаходилося та з чого б не складалося, все, на що вона за законом матиме право. Заповіт посвідчений секретарем Поточищенської сільської ради 12.05.2008, зареєстрований в реєстрі за № 224, ніким не скасовувався та не оскаржувався.

Голова колгоспного двору ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . На час її смерті разом з нею були зареєстровані та проживали дочка - позивачка ОСОБА_1 та члени її сім?ї. З метою реалізації своїх спадкових прав позивачка звернулася до Городенківської районної державної нотаріальної контори, де була заведена спадкова справа № 292/2019. 29.07.2021 позивачка отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на належний померлій земельний пай. При вивченні правовстановлюючих документів на спадковий будинок нотаріус встановила, що житлове господарство належало колгоспному двору без визначення часток його членів та у зв`язку з цим відмовила позивачці у видачі документів на спадщину на житлове господарство.

Колгоспний двір був припинений 15 квітня 1991 року. Станом на 15.04.1991 у житловому господарстві в АДРЕСА_1 були зареєстровані: ОСОБА_5 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , позивачка ОСОБА_1 , її чоловік ОСОБА_2 та її дочки ОСОБА_7 , ОСОБА_8 .

До складу спадщини ОСОБА_5 входить належна їй 1/6 частка в колгоспному дворі, на яку позивачка претендує на підставі складеного нею заповіту. ОСОБА_6 теж належала 1/6 частка в колгоспному дворі, яку позивачка має право успадкувати за правом представлення. Згідно свідоцтва про народження дошлюбне прізвище позивачки « ОСОБА_1 », її батьками є ОСОБА_10 та ОСОБА_5 . Після реєстрації шлюбу позивачка змінила дошлюбне прізвище на прізвище чоловіка « ОСОБА_1 ». ОСОБА_6 є бабусею позивачки - мамою її батька ОСОБА_10 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . На час смерті баби ОСОБА_12 позивачка була зареєстрована та проживала разом з нею. Таким чином, позивачка де-факто вступила у право спадкування 1/6 частки, що належала ОСОБА_6 та могла б бути успадкована батьком позивачки, якби він був живим, але де-юре не оформила прав на неї.

Спадкодавець ОСОБА_5 склала на користь позивачки заповіт. Позивачка подала заяву про прийняття спадщини в Городенківську державну нотаріальну контору, успадкувала частину спадкового майна, однак оформити свідоцтво про право на спадщину на житлове господарство в нотаріальній конторі не може через реєстрацію спадкового житлового господарства як колгоспного двору, у зв?язку з чим звернулася до суду з даною позовною заявою.

Ухвалою суду від 03.01.2023 відкрито провадження у даній справі, справу постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження.

Відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , скориставшись правом, передбаченим ч.1 ст.193 ЦПК України, 25.01.2023 подали до суду зустрічний позов до ОСОБА_1 та просять визнати за кожним з них право власності на 1/6 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 . Зустрічний позов мотивований тим, що житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 належав колгоспному двору, головою якого була ОСОБА_5 . Станом на 15.04.1991 (час припинення колгоспних дворів) у даному господарстві були зареєстровані: ОСОБА_5 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 . Виходячи з вимог закону, житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 належав шістьом членам колгоспного двору по 1/6 частині кожному. Відповідачці за зустрічним позовом належала 1/6 частка житлового господарства, як члену колгоспного двору. Також вона успадкує 1/6 частку ОСОБА_5 на підставі заповіту та 1/6 частку ОСОБА_6 за правом представлення. Всього їй належатиме 3/6 (1/2) частки житлового господарства. Відповідно позивачам за зустрічним позовом належить по 1/6 частці кожному. Позивачі за зустрічним позовом не претендують на свої частки у колгоспному дворі, розташованому за вищевказаною адресою, однак для того, щоб офіційно зареєструвати у державного реєстратора свою відмову від права спільної сумісної власності на це майно, повинні спочатку зареєструвати своє право на це майно.

Ухвалою суду від 01 лютого 2023 р. зустрічний позов прийнято до спільного розгляду з первісним позовом, вимоги за зустрічним позовом об`єднано в одне провадження з первісним позовом.

Ухвалою суду від 22 березня 2023 року задоволено заяву позивачки-відповідачки ОСОБА_1 , провадження у справі зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у цивільній справі № 342/265/23 (провадження № 2-о/342/39/2023) за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин.

Провадження у справі поновлено ухвалою суду від 14 червня 2023 року.

Ухвалою суду від 07.06.2023 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті на 01.08.2023.

Сторони у судове засідання не з`явилися.

Позивачка-відповідачка ОСОБА_1 у заяві, поданій до суду 28.12.2022 разом із позовною заявою, просила судовий розгляд справи проводити без її участі, зазначивши, що позов підтримує. У заяві, поданій до суду 12.06.2023, просила її позов задовольнити.

Відповідачі-позивачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 у зустрічному позові просили судовий розгляд справи проводити без їх участі на підставі поданих письмових доказів.

Дії учасників справи не суперечать вимогам ст.211 ЦПК України, відповідно до якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У Постанові Верховного Суду від 5 вересня 2022 року у справі №1519/2-5034/11 (провадження № 61-175сво21) зазначено, що згідно з ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. З урахуванням розумності положення ч.5 ст.268 ЦПК України слід розуміти так: у разі ухвалення судового рішення за відсутності учасників справи суд повинен зазначати датою ухвалення ту дату, на яку було призначено розгляд справи, та вказувати в резолютивній частині дату складення повного судового рішення. Проте в разі зазначення судом датою ухвалення судового рішення дати складення повного судового рішення, внаслідок чого дата судового засідання та дата ухвалення судового рішення не збігатимуться, це не є порушенням прав сторін.

Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору, вважає необхідним зазначити таке.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 3 ст.5 Цивільного кодексу України (у редакції 2003 року) визначено, що якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Із копії свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 08 березня 1990 р., виданого виконкомом Городенківської районної Ради народних депутатів на підставі рішення цього ж виконкому № 23 від 14 лютого 1990 р., вбачається, що в цілому жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований у АДРЕСА_1 , дійсно належить на праві особистої власності колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_5 .

Копія виписки з інвентаризаційних матеріалів ОКП «Коломийське МБТІ» № 10568 від 05.08.2022, видана згідно архівних даних Коломийського МБТІ станом на 31.12.2012, свідчить, що в реєстровій книзі під реєстровим № 198 за ОСОБА_5 , як головою колгоспного двору, зареєстровано право приватної власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 згідно свідоцтва про право власності, виданого Городенківським РВК 08.03.1990 на підставі рішення цього ж виконкому № 23 від 14.02.1990.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди у період видачі вищезгаданого свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок (з 31.01.1966 по 19.01.1996) регулювалась підзаконними нормативними актами, зокрема Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, яка затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 р. і втратила чинність від 19.01.1996 на підставі наказу Держитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 р. № 56.

Зазначена інструкція передбачала державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання ЦК України та Законом України від 1 липня 2004 р. «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

За змістом ч.1 ст.120, ст.121, ч.1, ч.2 ст.123 ЦК УРСР 1963 року майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності; володіння, користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснюється за згодою всіх членів двору; частка члена колгоспного двору в майні двору визначається, зокрема, при виході його з складу двору без утворення нового двору (виділ); розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22 грудня 1995 року № 20, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.

Копією витягу з погосподарської книги Поточищенської сільської ради за 1991-1995 роки, виданою Поточищенським старостинським округом Городенківської міської ради, стверджується, що суспільна група господарства, розташованого по АДРЕСА_1 , - «колгоспники».

Оскільки право власності на майно колишнього колгоспного двору, а саме житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 набуте до 15 квітня 1991 року, тому спір щодо даного майна вирішується за нормами, що регулювали власність цього двору.

Станом на 15.04.1991 за адресою АДРЕСА_1 були зареєстровані: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , що стверджується довідкою № 12-488, виданою 09.08.2022 Поточищеським старостинським округом Городенківської міської ради.

Відповідно до ч.1 ст.120 ЦК України (в редакції 1963 року, яка діяла на час виникнення колгоспних дворів) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу). Частки всіх членів колгоспного двору є рівними (ст.123 цього ж Кодексу).

Згідно ч.1 ст.368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Зі змісту ч.2 ст. 370 ЦК України вбачається, що у разі виділу частки із майна, що є в спільній сумісній власності, частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

З наведеного слідує, що вищезгаданий житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами належить ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 на праві спільної сумісної власності в рівних частках по 1/6 кожному.

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , у зв`язку з одруженням змінила дошлюбне прізвище « ОСОБА_1 » на « ОСОБА_3 », запис за № 6 від 07.11.1999, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 , виданого 07.11.1999 Поточищенською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області.

Копією свідоцтва про шлюб, виданого 11.06.2005 Поточищенською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області, стверджується, що ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , у зв`язку із реєстрацією шлюбу змінила дошлюбне прізвище « ОСОБА_8 » на « ОСОБА_8 », актовий запис № 3 від 11.06.2005.

Член колгоспного двору ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , померла ІНФОРМАЦІЯ_12 у с.Поточище Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 6 від 01.03.1993, що стверджується копією повторного свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 07.02.2023 Городенківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Коломийському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Внаслідок її смерті відкрилася спадщина.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо.

Оскільки ОСОБА_6 померла до 01.01.2004, застосовується Цивільний кодекс УРСР 1963 р. Згідно ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом; спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до вимог ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Статтею 549 ЦК УРСР визначено, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ст.529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Згідно ст. 526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Відповідно до ст.525 згаданого кодексу часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця.

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на день смерті проживала і була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ; разом з нею проживали і були зареєстровані: невістка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , внучка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зять ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , правнучка ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , правнучка ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , що стверджується довідкою № 12-734, виданою 27.12.2022 Поточищенськимстаростинським округом Городенківської міської ради.

Факт родинних відносин між позивачкою-відповідачкою ОСОБА_1 та спадкодавцем ОСОБА_6 , як онукою та бабою, підтверджується наступним.

Копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_3 , виданого 12 травня 1979 р. Поточищенською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області, стверджується, що дошлюбне прізвище позивачки-відповідачки ОСОБА_1 , 1957 року народження, - « ОСОБА_1 », запис за № 8 від 12.05.1979 в книзі записів актів громадянського стану про одруження.

Із копії свідоцтва про народження НОМЕР_4 , виданого 10 липня 1964 р., вбачається, що батьками ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , є ОСОБА_10 та ОСОБА_17 , запис за № 40 від 14 вересня 1957 р. в книзі записів актів громадянського стану про народження.

Згідно словника власних імен людей жіноче ім?я «ОСОБА_5» є похідною формою імені «ОСОБА_5», що дає суду підстави вважати, що саме ОСОБА_5 є матір`ю позивачки-відповідачки ОСОБА_18 .

Батько позивачки-відповідачки ОСОБА_10 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у с. Поточище Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис за № 16 від 10.05.1988, що стверджується копією повторного свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 , виданого 06 травня 2008 р. відділом реєстрації актів цивільного стану Городенківського районного управління юстиції Івано-Франківської області.

Рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 25 квітня 2023 р. по справі № 342/265/23 (провадження № 2-о/342/39/2023), що набрало законної сили 26.05.2022, встановлено факт родинних відносин між ОСОБА_10 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_14 , та ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_15 , як сином та матір?ю.

Частиною 4 статті 82 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З наведеного слідує, що позивачка-відповідачка ОСОБА_1 є онукою спадкодавця ОСОБА_6 .

До складу спадщини спадкодавця ОСОБА_6 входить 1/6 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 № 807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - Городенківського) району Івано-Франківської області, що належала їй як члену колишнього колгоспного двору.

Частина 2 ст.529 ЦК УРСР визначає, що онуки i правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час вiдкриття спадщини немає в живих того з їх батькiв, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порiвну в тiй частцi, яка належала б при спадкоємствi за законом їх померлому родителю.

Спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_6 був би її син - батько позивачки-відповідачки ОСОБА_1 - ОСОБА_10 , однак на час відкриття спадщини його не було в живих. Позивачка-відповідачка ОСОБА_1 , будучи відповідно до ч.2 ст. 529 ЦК УРСР спадкоємцем першої черги за законом, прийняла спадщину після смерті баби ОСОБА_16 , оскільки фактично вступила в управління та володіння спадковим майном,однак не зверталася до нотаріуса за видачею їй свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно баби. Повідомленням завідувача Городенківської державної нотаріальної контори № 37/01-16 від 19 січня 2023 р. та Інформаційною довідкою № 7120883 зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 19.01.2023 підтверджується, що спадкова справа після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_16 , не заводилася. Інших спадкоємців першої черги за законом після смерті ОСОБА_6 судом не встановлено.

За заповітом, посвідченим 12.05.2008 секретарем виконкому Поточищенської сільської ради, зареєстрованим в реєстрі за № 224, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жителька с. Поточище Городенківського району Івано-Франківської області, все своє майно, рухоме і нерухоме, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося, і на що вона за законом матиме право заповіла своїй дочці ОСОБА_1 . Заповіт чинний, зареєстрований у спадковому реєстрі за № 46466616 (номер в реєстрі нотаріальних дій 224), що стверджується копією Інформаційної довідки № 69700770 зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), виданою 23.08.2019 Городенківською районною державною нотаріальною конторою.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_17 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 88 років у с. Поточище Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 13 від 14.06.2019, що стверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_6 , виданого 14.06.2019 виконкомом Поточищенської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. Внаслідок її смерті відкрилася спадщина.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1222 ЦК України). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Частиною 1 ст.1235 ЦК України визначено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

За ст. ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, нотаріусу заяви про прийняття спадщини. Ч.1 ст.1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, визначено ч.2 ст.1220 ЦК України.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на день смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) проживала і була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ; разом з нею проживали і були зареєстровані: дочка ОСОБА_1 , 1957 р.н., зять ОСОБА_2 , 1958 р.н., внучка ОСОБА_4 , 1983 р.н., правнучка ОСОБА_19 , 2005 р.н., правнучка ОСОБА_20 , 2007 р.н., що стверджується довідкою № 12-642, виданою 11.10.2022 Поточищенським старостинським округом Городенківської міської ради.

Із копії спадкової справи № 292/20219 наданої суду Городенківською державною нотаріальною конторою, вбачається, що позивачка-відповідачка ОСОБА_1 , як спадкоємець за заповітом, прийняла спадщину після смерті матері ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_18 , оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та у строк, визначений ч.1 ст.1270 ЦК України, подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини за заповітом (23.08.2019). Спадкоємців, які відповідно до ч.1 ст. 1241 ЦК України, мають обов`язкову частку в спадщині ОСОБА_5 та прийняли спадщину, - судом не встановлено.

Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Позивачка-відповідачка, прийнявши спадщину після смерті матері ОСОБА_5 , як спадкоємець за заповітом, 29.07.2021 подала нотаріусу заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно матері. Їй 29.07.2021 державним нотаріусом Городенківської районної нотаріальної контори видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, зареєстроване в реєстрі за № 987, на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :06:001:0202, загальною площею 0,7313 га, що розташована на території Поточищенської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області та належала померлій на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІФ № 063493.

До складу спадщини спадкодавця ОСОБА_5 входить також 1/6 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , що належала їй як члену колишнього колгоспного двору.

Підставою звернення позивачки-відповідачки ОСОБА_1 до суду стало те, що постановою державного нотаріуса Городенківської державної нотаріальної контори Івано-Франківської області № 927/02-31 від 07 жовтня 2022 р. їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_18 , на житловий будинок АДРЕСА_1 з посиланням на те, що вищезгадане господарство, головою якого була ОСОБА_5 , відносилось до колгоспного двору, кожному з членів колгоспного двору, які проживали станом на 15 квітня 1991 року, належить відповідна частка житлового будинку, проте частки в спадковому господарстві між членами бувшого колгоспного двору не визначені.

З копії технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , виготовленого 17.08.2022, вбачається, що житловий будинок споруджено в 1964 р., господарські будівлі та споруди - в 1964, 1965, 1975, 1980, 1990 роках.

Ринкова вартість даного житлового будинку з господарськими будівлями станом на 26.12.2022 становить 124800 грн, що стверджується копією звіту про вартість майна, складеного ЕТ-ВО «Придністров`я».

За житловим будинком по АДРЕСА_1 закріплена земельна ділянка для будівництва, обслуговування житлового будинку і господарських споруд площею 0,06 га, що стверджується довідкою № 12-643, виданою 11.10.2022 Поточищенським старостинським округом Городенківської міської ради.

З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 318985513, сформованої 27.12.2022, вбачається, що відомості про право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 відсутні.

Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

За правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності.

Таким чином, ураховуючи, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, чи в який передбачений законом спосіб позивач набув права власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту у порядку, передбаченому статтею 392 ЦК України.

Тобто, за вказаною нормою права вимога про визнання права власності може бути пред`явлена лише власником спірного майна, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Досліджені судом докази підтверджують, що ОСОБА_5 , як голові колгоспного двору, 08.03.1990 був виданий документ, що посвідчував її право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 . Однак, даний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами належав їй, ОСОБА_6 , позивачці-відповідачці ОСОБА_1 , відповідачам-позивачам ОСОБА_2 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 на праві спільної сумісної власності в рівних частках по 1/6 кожному, як членам колишнього колгоспного двору.

Позивачка-відповідачка ОСОБА_1 , як спадкоємець першої черги за законом, успадкувала після смерті баби ОСОБА_6 1/6 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , однак документи на дану частку спадкового майна не оформила.

Як спадкоємець за заповітом, позивачка-відповідачка ОСОБА_1 після смерті матері ОСОБА_5 успадкувала 1/6 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , однак, через те, що спадковий житловий будинок відносився до колгоспного двору і частка померлої у ньому не визначена, немає можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на дану частку нерухомого майна.

Крім того, ОСОБА_1 належить 1/6 частки у даному житловому будинку, як члену колишнього колгоспного двору, що разом становить 3/6 (1/2) частки.

Також судом встановлено, що відповідачі-позивачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 правомірно набули право власності кожен на 1/6 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , як члени колишнього колгоспного двору, оскільки не вчиняли дій, що можуть свідчити про їх відмову від права власності у порядку ст. 347 ЦК України.

Виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінивши зібрані у справі докази, суд не знаходить підстав для визнання за позивачкою-відповідачкою ОСОБА_1 права власності на спадковий житловий будинок в цілому та приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 за первісним позовом та повного задоволення позовних вимог ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 за зустрічним позовом з підстав та в обсязі, наведеному в мотивувальній частині рішення.

На підставі ст.ст. 112, 120, 123, 524-526, 529, 548, 549, 563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 316, 317, 325, 328, 347, 392, 1216, 1217, 1220, 1222, 1223, 1233, 1241, 1268-1270, 1296, 1297 ЦК України (2003 р.), керуючись ст. ст. 76, 81, 211, 223, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280-284,352, 354 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Первісний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами в порядку спадкування за заповітом задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , право власності на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 .

Зустрічний позов ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про визнання права власності на частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_19 , право власності на 1/6 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , право власності на 1/6 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_20 , право власності на 1/6 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Учасники справи:

- позивачка-відповідачка ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 ;

- відповідач-позивач ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_8 ;

- відповідачка-позивачка ОСОБА_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_9 ;

- відповідачка-позивачка ОСОБА_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_10 .

Повний текст судового рішення складено 08.08.2023.

Суддя: Андріюк І.Г.