ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 638/5481/21 Головуючий суддя І інстанції Цвіра Д. М.
Провадження № 22-ц/818/495/23 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: щодо реєстрації або обліку прав на майно
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2023 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Яцини В.Б.

суддів колегії Бурлака І.В., Маміної О.В.,

за участі секретаря судового засідання Зінченко М.О.,

розглянувши відкритому судовому засіданні апеляційні скарги представника Харківського окружного адміністративного суду - адвоката Богомолова Віктора Вікторовича, Заічко Олени Вікторівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 22 грудня 2022 року по справі № 638/5481/21 за позовом Харківського окружного адміністративного суду до Харківської міської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , в інтересах якої діє законний представник ОСОБА_3 про визнання незаконним та скасування рішення, свідоцтва, скасування запису про реєстрацію права власності,-

в с т а н о в и в:

У квітні 2021 року Харківський окружний адміністративний суд в особі виконуючого обов`язки голови Спірідонова М.О. звернувся з позовною заявою до Харківської міської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , в інтересах яких діє законний представник ОСОБА_3 , в якій просив:

- визнати незаконним і скасувати рішення Виконавчого комітету Харківської міської ради від 24 грудня 2020 року №1001 «Про виключення житлової площі з числа службових та визнання наймачами її мешканців» в частині ізольованої двокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1 , житловою площею 36,5 кв.м., загальною площею 102,5 кв.м;

- визнати незаконним та скасувати свідоцтво про право власності, серія та номер 1-20-322727-Ц2, видане 26.03.2020 Відділом приватизації житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Департамент економіки та комунального майна Харківської міської ради;

- скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно запис №36341673 від 22.04.2020 щодо реєстрації права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , житловою площею 36,5 кв.м. з 2 кімнат, загальною площею 102,5 кв.м. за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 під реєстраційним номером 01.

Позов мотивовано тим, що 16 грудня 2019 року під час загальних зборів Харківського окружного адміністративного суду ОСОБА_3 запропонувала, з урахуванням п.12 розділу ІІ Положення про порядок надання службового житла й користування ним суддями, працівниками апаратів судів, працівниками Державної судової адміністрації України та територіальних управлінь Державної судової адміністрації України, внести до порядку денного питання про надання їй рекомендацій, а в подальшому відповідного подання до Харківської міської ради щодо виділення судді ОСОБА_3 та її родині у службове користування службового житлового приміщення. Суддя ОСОБА_3 повідомила, що працюючи 10 років на посаді судді проживає разом з родиною у м. Чугуєві, виконавчим комітетом місцевого самоврядування дозволено виділити їй службове жиле приміщення в м. Харкові за адресою: АДРЕСА_1 .

За результатами розгляду вказаного питання рішенням № 6 від 16.12.2019 загальних зборів суддів Харківського окружного адміністративного суду вирішено рекомендувати надати у службове користування судді Харківського окружного адміністративного суду ОСОБА_3 та її родині службове жиле приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , голосували за одноголосно.

Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 26.11.2019 №880 було вирішено дозволити управлінню обліку та розподілу житлової площі Департаменту житлового господарства Харківської міської ради здійснити розподіл житла, прийнятого до комунальної власності територіальної громади міста Харкова, згідно із додатком та відповідно до протоколів міської громадської комісії з житлових питань, затверджених рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради.

Згідно із додатком до рішення Виконавчого комітету Харківської міської ради від 26.11.2019 № 880 до переліку із одного пункту увійшла двокімнатна квартира АДРЕСА_2 .

В подальшому рішенням виконкому Харківської міської ради від 24.12.2019 №1000 вказана квартира була включена до числа службової для Харківського окружного адміністративного суду.

На підставі рішення виконкому Харківської міської ради від 24.12.2019 №1002 «Про розгляд протоколу від 20.12.2019 № 20 міської громадської комісії з житлових питань» судді Харківського окружного адміністративного суду Заічко О.В. та її родині було видано 28.12.2019 ордер 103376 на вказане житлове приміщення - двокімнатну квартиру АДРЕСА_2 .

В подальшому зазначена квартира була внесена суддею ОСОБА_3 в електронну декларацію за 2019 рік.

Рішенням виконкому Харківської міської ради від 24.12.2019 №1001 квартиру АДРЕСА_3 було виключено з числа службової житлової площі підприємств установ та організацій.

Отже, вказана квартира була виключена зі складу службових та вже у березні 2020 р. приватизована.

Вказав, що керівництво Харківського окружного адміністративного суду не зверталось до Харківської міської ради з клопотанням про виключення житлової площі з числа службової, та для виключення спірної квартири з числа службових не було визначених у п. 6 розділу І Положення «Про порядок надання службового житла й користування ним суддями, працівниками апаратів судів, працівниками Державної судової адміністрації України та територіальних управлінь Державної судової адміністрації України», затвердженого наказом Державної судової адміністрації України № 1122 від 22 грудня 2017 року та п. 6 Положення про порядок надання службових жилих приміщень у користування ними в Українській РСР підстав: не відпала потреба суду у службовій квартирі та спірна квартира не втратила статус жилої.

Тому позивач вважав, що Харківська міська рада та її Виконавчий комітет, або управління обліку та розподілу житлової площі Департаменту житлового господарства Харківської міської ради не в праві були ухвалювати рішення про виключення спірної квартири з числа службових.

ОСОБА_3 подала до суду відзив, в якому зазначила про свою незгоду з позицією позивача, крім того останній не має права звернення до суду, оскільки не є потерпілою особою, а голова суду взагалі не наділений правом звернення до суду з даним позовом. Звернення до суду з даним позовом, на думку ОСОБА_3 є тиском на неї, як судді, з боку голови Харківського окружного адміністративного суду Панченко О.В. як на викривача у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 . Просила залишити позов без розгляду.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 22 грудня 2022 року позов задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано свідоцтво про право власності, серія та номер 1-20-322727-Ц2, видане 26.03.2020 Відділом приватизації житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Департамент економіки та комунального майна Харківської міської ради на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , скасувавши в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно запис щодо реєстрації права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , житловою площею 36,5 кв.м. з 2 кімнат, загальною площею 102,5 кв.м. за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 вчинений на підставі свідоцтва про право власності серія та номер 1-20-322727-Ц2 від 26.03.2020.

В частині позовних вимог про визнання незаконним і скасувати рішення Виконавчого комітету Харківської міської ради від 24 грудня 2020 (2019) року №1001 судом було відмовлено.

Стягнуто з Харківської міської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , в інтересах якої діє законний представник ОСОБА_3 на користь Харківського окружного адміністративного суду суму судового збору в розмірі 1513 гривень 33 коп. відповідно з кожного.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_3 , яка діє від імені та в інтересах ОСОБА_1 , подала апеляційну скаргу та посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить рішення скасувати, та відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

На обґрунтуваннях апеляційної скарги вказує, що судом встановлено, що виключення з числа службових спірної квартири відбулось у відповідності до вимог Положення про порядок надання службових жилих приміщень у користування ними в Українській РСР, тобто на підставі клопотання відповідної установи - голови Харківського окружного адміністративного суду.

Зазначає, що клопотання голови позивача не було предметом позову та не могло бути ним, так як сам повивач обґрунтував свої позовні вимоги відсутністю такого звернення.

Судом першої інстанції зроблено взаємовиключні висновки. Встановивши під час розгляду справи по суті та зазначивши про це в рішенні, що підставою виключення житла із складу службових є відповідне клопотання підприємства та те, що вирішення питання про виключення жилого приміщення із числа службових є правом, а не обов`язком виконавчого комітету відповідної ради, прийняття рішення про виключення квартири зі складу службових відноситься до дискреційних повноважень відповідача, що передбачає йому визначену законодавчими положення свободу розсуду при виборі одного із можливих управлінських рішень, суд фактично суперечить таким своїм висновкам та вказує, що не встановлено наявність жодної правової підстави, яка б давала право на ухвалення такого рішення

Тобто з одного боку суд вказав, що виконавчий комітет ХМР має дискреційні повноваження, що передбачає йому визначену законодавчими положеннями свободу розсуду при виборі одного із можливих управлінських рішень, а з іншого боку суд почав втручатись до таких дискреційних повноважень та шукати правові підстави, які надають виконавчому комітету таке дискреційне право.

Вважає, що суд фактично вийшов за межі позовних вимог свідчить про суперечність висновків суду не тільки обставинам справи, але ж і грубим порушенням судом принципу правової визначеності.

Суд фактично обмежив відповідачів у наданні своїх доводів та міркувань з приводу аналізу листа голови Харківського окружного адміністративного суду на предмет його змісту та мотивів, так як цей лист не був предметом розгляду, а був наданий відповідачами як доказ у вигляді його наявності як такого, що було необхідною умовою прийняття ХМР відповідного рішення

При цьому діюче законодавством в жадному положенні не ставить у залежність зміст клопотання та мотиви ухвалення такого клопотання відповідною організацією та/бо установою для прийняття рішення про виключення житлового приміщення з числа службових.

Задовольняючи позовні вимоги в частині визнання незаконним та скасовуючи свідоцтво про право власності видане Відділом приватизації житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Департамент економіки та комунального майна Харківської міської ради на квартиру позивачів суд фактично вийшов за межі позовних вимог та розглянув вказану вимогу без належного відповідача.

Вказав, що суд помилково не взяв до уваги, що для скасування свідоцтва про право власності на приватизоване майно має бути скасовано рішення органу приватизації не підставі якого було видане таке свідоцтво.

Суд розглянув спір щодо чинності такого свідоцтва за відсутності такого органу приватизації як Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна ХМР.

Крім того, вважає, що даний спір за змістом положень чинного законодавства справи у спорах щодо приватизації майна, крім спорів про приватизацію державного житлового фонду віднесений до компетенції господарських, а не загальних судів (Постанова Великої Палати ВС від 25.03.2020 року у справі №826/11186/18).

В апеляційній скарзі представник Харківського окружного адміністративного суду - адвокат Богомолов Віктор Вікторович просить скасувати рішення про часткову відмову в позові і ухвалити в цій частині нове рішення, яким повністю задовольнити позовні вимоги та ухвалити про визнання незаконним і скасування рішення Виконавчого комітету ХМР від 24 грудня 2019 року №1001 «Про виключення житлової площі з числа службових та визнання наймачами її мешканців» в частині ізольованої двокімнатної квартири за адресою АДРЕСА_1 , житловою площею 36,5 кв.м, загальною площею 102,5 кв.м. В іншій частині рішення залишити без змін.

Апеляційна скарга мотивована тим, що в один і той же день, а саме 24.12.2019 року Виконкомом ХМР було визначено, що квартиру АДРЕСА_3 було включено до числа службової підприємств, організацій та установ для розподілу в установленому порядку (рішення №1000 від 24.12.2019) та зазначену квартиру було виключено з числа службової (рішення №1001 від 24.12.2019) та передано в користування ОСОБА_3 та членам її сім`ї не як службову, а на загальних підставах (рішення 1002 від 24.12.2019.

Вказує, що зазначені обставини залишились поза увагою суду першої інстанції.

Зазначає, що відмовляючи в цій частині в позову, судом зазначено про лист голови Харківського окружного адміністративного суду Панченко О.В., проте вказаний лист датований 03 лютого 2020 року, проте як виключення квартири з числа службової відбулось 24.12.2019р.

Крім того, зазначає, що зазначений лист не обліковується у журналі вихідної кореспонденції Харківського окружного адміністративного суду.

Вважає хибним висновок суду про те, що виключення квартири з числа службової відбулося за клопотанням голови суду. Зауважує, що станом на 24.12.2019 керівництво суду до ХМР із клопотанням про виключення житлової площі з числа службової та визнання наймачами її мешканців не зверталось. Виконавчий комітет ХМР не вправі був приймати рішення про виключення спірної квартири з числа службових.

Вказує, що оскільки на підставі оскаржуваного рішення органу місцевого самоврядування ХМР щодо виключення з числа службового житла спірної квартири у судді ОСОБА_3 , з родиною виникло право на користування вказаною квартиро, а таке право було в подальшому реалізовано шляхом приватизації, отже виникли правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, тому самостійне скасування вказаних рішень органами місцевого самоврядування та їх структурними підрозділами не допускається.

Колегія суддів, заслухала доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, відповідно до ст.ст. 367, 368 ЦПК України перевірила законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги і вважає, що апеляційній скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

У статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради Харківської області від 26.11.2019 №880 «Про розподіл житла» дозволено управлінню обліку та розподілу житлової площі Департаменту житлового господарства Харківської міської ради здійснювати розподіл житла , прийнятого до комунальної власності територіальної громади м. Харкова, відповідно до протоколів міської громадської комісії з житлових питань, затверджених рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради згідно з додатком. В додатку до зазначеного рішення зазначається квартира за адресою: АДРЕСА_1 , площею 102,5 кв.м., житловою площею 36,5 кв.м., кількість кімнат: 2.

Відповідно до протоколу зборів судді Харківського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2019 року № 6 вирішено рекомендувати надати у службове користування судді Харківського окружного адміністративного суду ОСОБА_3 та її родині службове жиле приміщення за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради Харківської області від 24.12.2019 №1002 судді Харківського окружного адміністративного суду Заічко О.В. надано службову двокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

28.12.2019 ОСОБА_3 , виконавчим комітетом Харківської міської ради на підставі рішення виконкому Харківської міської ради від 24.12.2019 №1002 видано ордер на житлове приміщення №103376 за адресою: АДРЕСА_1 . Склад сім`ї: син ОСОБА_2 , дочка ОСОБА_1 .

Листом від 03.02.2020 вих. №01-17/5120/2020 Харківський окружний адміністративний суд в особі голови суду Панченко О.В. звернувся до Харківського міського голови з листом щодо виключення квартири за адресою: АДРЕСА_1 , з числа службової площі Харківського окружного адміністративного суду та визнання її наймачем ОСОБА_3 .

Листом від 27.02.2020 вих. №2110/0/3-20-1587/0/232-20 начальник управління обліку та розподілу житлової площі ОСОБА_5 повідомила голову Харківського окружного адміністративного суду ОСОБА_4 про виключення квартири за адресою: АДРЕСА_1 , з числа службової, а ОСОБА_3 визнано її наймачем, посилаючись на рішення виконавчого комітету Харківської міської ради Харківської області від 25.02.2020 №125.

Крім того, на запит адвоката Краснікова П.І., Харківська міська рада Харківської області листом від 18.06.2021 вих.№5062/9-21 повідомила про надання, зокрема, службового житла судді Харківського окружного адміністративного суду ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 24.12.2019 №1002, та її виключення із числа службових на підставі рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 25.02.2020 №125.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, довідка №252412053 від 13.04.2021, право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано на праві спільної сумісної власності за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності серія та номер: НОМЕР_1 -Ц2 виданого 26.03.2020 Відділом приватизації житлового фонду Департаменту економіки та комунального майна Управління комунального майна та приватизації виконавчого комітету Харківської міської ради.

Частково задовольняючи позов суд першої інстанції своє рішення мотивував наступним.

Головою Харківського окружного адміністративного суду Панченко О.В. складено та направлено Харківському міському голові подання (лист), в якому голова суду клопотала про виключення з числа службової площі Харківського окружного адміністративного суду житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , визнання її наймачем суддю Харківського окружного адміністративного суду Заічко Олену Вікторівну.

Доводів, що виключення квартири з числа службових відбулось за клопотанням неуповноваженого суб`єкта у матеріалах справи немає.

Представником Харківської міської ради 18.10.2022 надано до суду копію рішення виконавчого комітету Харківської міської ради Харківської області від 25.02.2020 №125, за яким вирішено виключити житлові приміщення з числа службової площі підприємств, організацій та установ згідно з додатком 1, визнано наймачами мешканців житлових приміщень, які виключені з числа службових, згідно з додатком 2.

В додатку 1 зазначена двокімнатна ізольована квартира АДРЕСА_4 .

В додатку 2 містяться відомості про визнання наймачами мешканців житлових приміщень, які виключені з числа службових: ОСОБА_3 , та склад сім`ї останньої ОСОБА_2 син, ОСОБА_1 дочка.

Копія рішення виконавчого комітету Харківської міської ради Харківської області від 25.02.2020 №125 та додатки до нього засвідчені написом «Згідно з оригіналом» та містять підпис засвідчувача ОСОБА_6 .

Водночас, в долученому представником позивача Додатку 1 та Додатку 2, у правому верхньому куті міститься напис «витяг з додатка 1 до рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 25.02.2022 №125» та «витяг з додатка 2 до рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 25.02.2022 №125».

Розбіжності в зазначенні дати рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від №125 (в копії рішення 25.02.2020, а в додатках 25.02.2022), з зазначенням про відповідність оригіналу документу (згідно з оригіналом), викликали у суду сумніви щодо достовірності відомостей, зазначених в таких доказах, зокрема, щодо можливого складання таких додатків після відкриття провадження у даній справі.

З викладених обставин суд дійшов висновку, що копія рішення виконавчого комітету Харківської міської ради Харківської області від 25.02.2020 №125 та додатки до нього, що долучені представником Харківської міської ради 18.10.2022, є недопустимим доказом, а тому суд не прийняв їх до уваги.

У подальшому ОСОБА_3 зареєструвала спірну квартиру на підставі свідоцтва про право власності серія та номер: 1-20-322727-Ц2 виданого 26.03.2020 Відділом приватизації житлового фонду Департаменту економіки та комунального майна Управління комунального майна та приватизації виконавчого комітету Харківської міської ради за своїми дітьми ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Згідно п. 6 Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР, затвердженого Постановою Ради Міністрів УРСР від 04.02.1988 року №37 жиле приміщення виключається з числа службових, якщо відпала потреба в такому його використанні, а також у випадках, коли в установленому порядку воно виключено з числа жилих. Сам по собі факт проживання в службових жилих приміщеннях робітників і службовців, які припинили трудові відносини з підприємством, установою, організацією, а також громадян, яких виключено з членів колгоспу, або тих, які вийшли з колгоспу за власним бажанням, не є підставою для виключення цих приміщень з числа службових.

Виключення жилого приміщення з числа службових провадиться на підставі клопотання підприємства, установи, організації рішенням виконавчого комітету відповідної районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів. У будинках, належних колгоспам, жиле приміщення виключається з числа службових за рішенням загальних зборів членів колгоспу або зборів уповноважених, затверджуваним виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів.

Зі змісту вказаних норм вбачається, що жиле приміщення підлягає виключенню з числа службових за наявності однієї з двох умов: 1) якщо відпала потреба в такому його використанні; 2) у випадках, коли в установленому порядку воно виключено з числа жилих.

Надаючи оцінку правомірності виключення житла з числа службового судом першої інстанції правильно взято до уваги, що подання голови суду про виключення з числа службової площі Харківського окружного адміністративного суду житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , не містить жодної підстави, передбаченої п.6 Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР, затвердженого Постановою Ради Міністрів УРСР від 04.02.1988 року №37, або п.6 розділу І «Положення про порядок надання службового житла й користування ним суддями, працівниками апаратів судів, працівниками Державної судової адміністрації України та територіальних управлінь Державної судової адміністрації України», затвердженого наказом Державної судової адміністрації України № 1122 від 22 грудня 2017 року, для виключення житла з числа службового.

Законодавством передбачено, що підставою для виключення житла зі складу службових є відповідне клопотання підприємства, установи, організації, яка надавала службове житло, оскільки згідно законодавства прийняття відповідного рішення віднесено до компетенції виконавчого комітету відповідної районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів. Подання балансоутримувачем жилого фонду до визначеного органу відповідного клопотання є лише однією з умов, і одночасно, стадією у процедурі прийняття рішення про виключення житла зі складу службових.

Натомість, сама лише подача підприємством клопотання про виключення житла зі складу службового не передбачає обов`язку адміністрації приймати позитивне рішення з цього питання. Вирішення питання про виключення жилого приміщення із числа службових є правом, а не обов`язком виконавчого комітету відповідної ради. Прийняття рішення про виключення квартири зі складу службових відноситься до дискреційних повноважень відповідача, що передбачає йому визначену законодавчими положеннями свободу розсуду при виборі одного із можливих управлінських рішень.

На думку суду, Харківською міською радою під час ухвалення рішення про виключення з квартири за адресою: АДРЕСА_1 з числа службових Харківського окружного адміністративного суду не встановлено наявність жодної правової підстави, яка б давала право на ухвалення такого рішення, що стало підставою для подальшої приватизації спірної квартири на дітей ОСОБА_3 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

У пункті 109 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц (провадження № 14-2цс21) звернуто увагу на те, що: «Рішення органу державної влади чи місцевого самоврядування за умови його невідповідності закону не тягне тих юридичних наслідків, на які воно спрямоване (постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі № 911/3681/17 (провадження № 12-97гс19), від 15 жовтня 2019 року у справі № 911/3749/17 (провадження № 12-95гс19), від 22 січня 2020 року у справі № 910/1809/18 (провадження № 12-148гс19), від 01 лютого 2020 року у справі № 922/614/19 (провадження № 12-157гс19)). Тому під час розгляду справи, в якій на вирішення спору може вплинути оцінка рішення органу державної влади чи місцевого самоврядування як законного або протиправного, не допускається відмова у позові з тих мотивів, що рішення органу державної влади чи місцевого самоврядування не визнане судом недійсним, або що таке рішення не оскаржене, відповідна позовна вимога не пред`явлена.

Суд першої інстанції правильно вказав, що під час розгляду такого спору потрібно виходити з принципу «jura novit curia» - «суд знає закони» (див. з цього приводу висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 587/430/16-ц (провадження № 14-104цс19), від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17 (провадження № 12-161гс19), від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц (провадження № 14-364цс19) та інші). Тому суд, незалежно від того, оскаржене відповідне рішення чи ні, має самостійно дати правову оцінку рішенню органу державної влади чи місцевого самоврядування та викласти її у мотивувальній частині судового рішення».

Однак, з правильно встановлених обставин справи та вищевказаного правового обґрунтування суд зробив помилковий висновок, що при даному складі відповідачів можливо визнання незаконним та скасування свідоцтва від 26 березня 2020 року № 1-20-322727-Ц2 виданого Відділом приватизації житлового фонду Департаменту економіки та комунального майна Управління комунального майна та приватизації виконавчого комітету Харківської міської ради, яке є правовстановлюючим документом, на підставі якого зареєстровано право власності на спірну квартиру за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Дійсно, можливість оспорювання свідоцтва про право власності, виданого органами приватизації, підтверджується практикою Великої Палати Верховного Суду, зокрема, постановами від 03 липня 2019 року у справі № 554/8023/15-ц (провадження № 14-130цс19), від 12 грудня 2018 року у справі № 644/7422/16-ц (провадження № 14-363цс18) та Верховного Суду, зокрема, постановою від 07 жовтня 2020 року у справі № 367/8010/16 (провадження № 61-32156св18).

Однак при цьому суд у даній справі, яка наразі розглядається судом апеляційної інстанції, не з`ясував належний склад відповідачів за такими вимогами та всупереч принципу судового керівництва, який фактично сформульований у ч. 5 ст. 12 ЦПК України та діє з метою забезпечення виконання основного завдання цивільного судочинства, ст. 2 ЦПК України, з порушенням ч. 2 ст. 214 ЦПК України не спрямовував судовий розгляд на забезпечення повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи, не роз`яснив позивачу процесуальні наслідки незалучення до розгляду справи належного відповідача та у межах процедури, передбаченої ст. 51 ЦПК України не обговорив це питання зі сторонами, внаслідок чого припустився помилки у вирішенні цих вимог.

Натомість суд без належного обґрунтування не знайшов підстав для визнання незаконним і скасування рішення Виконавчого комітету Харківської міської ради від 24 грудня 2019 року №1001, помилково вважаючи, що матеріали справи не містять відомостей, що зазначене рішення створює правові наслідки щодо спірних правовідносин.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно ст. 12 ЦПК України:

1. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

2. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

3. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

4. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

5. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, зокрема: 1) керує ходом судового процесу; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Позивач на обґрунтування своїх вимог про визнання незаконним і скасування рішення Виконавчого комітету Харківської міської ради від 24 грудня 2020 року №1001 «Про виключення житлової площі з числа службових та визнання наймачами її мешканців» в частині спірної квартири надав до суду відповідне рішення у формі роздруківки з сайту Харківської міської ради. Натомість представник відповідача ОСОБА_7 адвокатом Красніковим П.І. та представником ХМР Безродним О.В. на обґрунтуваннях своїх заперечень було посвідчену копію відповідного листа голови Харківського окружного адміністративного суду від 03.02.2020 щодо виключення з числа службових спірної квартири та листування між сторонами про ухвалення на підставі цього листа відповідного рішення Виконавчого комітету ХМР від 25.02.2020 № 125, яке має інші реквізити: номер та більш пізню дату. При цьому висновки суд першої інстанції про те, що надана відповідачем ХМР копія рішення з додатками є неналежним доказом, ґрунтується лише на розбіжності в зазначенні дати рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від № 125 (в копії рішення 25.02.2020, а в додатках 25.02.2022), з зазначенням про відповідність оригіналу документу (згідно з оригіналом), що викликало у суду сумніви щодо достовірності відомостей, зазначених в таких доказах, зокрема, щодо можливого складання таких додатків після відкриття провадження у даній справі.

З викладених обставин суд дійшов висновку, що копія рішення виконавчого комітету Харківської міської ради Харківської області від 25.02.2020 №125 та додатки до нього, що долучені представником Харківської міської ради 18.10.2022, є недопустимим доказом, а тому суд не прийняв їх до уваги.

Такі висновки всупереч вимог ст. 89 ЦПК України зроблені судом без врахування інших доказів, які були надані суду представником відповідача ОСОБА_7 адвокатом Красніковим П.І.: копії листа (клопотання) голови Харківського окружного адміністративного суду Панченко О.В., який було 03.02.2020 складено та як вбачається з реєстрації його у ХМР за вх. № 2110/0/3-20 від 04.02.2020 отримано адресатом - Харківським міським головою, в якому голова суду клопотала про виключення з числа службової площі Харківського окружного адміністративного суду житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , визнання її наймачем суддю Харківського окружного адміністративного суду Заічко Олену Вікторівну (а.с .147 т. 1).

Згідно копії листа від 27.02.2021 на вх. № 2110/0/3-20 1587/0/232-20 на ім`я голови Харківського окружного адміністративного суду Панченко О.В. начальник Управління обліку та розподілу житлової площі Департаменту житлового господарства у відповідь на її вищевказане звернення від 04.02.2020 № 2110/0/3-20 повідомляє, що рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 25.02.2020 № 125 спірну квартиру АДРЕСА_4 виключено з числа службової та ОСОБА_8 визнано її наймачем (а.с. 148 т. 1 ).

Вказані документи за датою їх видання узгоджується між собою, що свідчить про наявність вказаного рішення Виконавчого комітету ХМР, яке є предметом позову в цій справі. При цьому суд першої інстанції всупереч основного завдання цивільного судочинства не з`ясував причину розбіжності, які існують у наданих відповідачем ХМР до суду копій документів в частині дати рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від № 125 (в копії рішення 25.02.2020, а в додатках 25.02.2022), та вдався до оцінки цих доказів не надавши процесуальної можливості відповідачу пояснити причини цієї розбіжності, що порушує принцип змагальності.

Всупереч вказаної норми ст. 12 ЦПК України у поєднанні з вимогами ст.ст. 2, 89 цього ж Кодексу суд першої інстанції не з`ясував причини вищевказаних розбіжності у датах за участі сторін, та всупереч вказаного принципу судового керівництва з метою забезпечення виконання основного завдання цивільного судочинства не поставив це питання на обговорення сторін, внаслідок чого з порушенням принципу змагальності за своєю ініціативою вдався однобічної оцінки цих доказів.

Відповідно до визначеного у ст. 10 ЦПК України принципу верховенства права колегія суддів у світлі обставин цієї справи враховує правові висновки, які були inter alia згадані ЄСПЛ у п. 26 рішення від 14 січня 2021 року у справі «Гусєв проти України» (Заява № 25531/12), що принципи змагальності та рівності сторін, які тісно пов`язані між собою, є основоположними компонентами концепції «справедливого судового розгляду» у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції. Вони вимагають «справедливого балансу» між сторонами: кожній стороні має бути надана розумна можливість представити свою справу за таких умов, що не ставлять його в явно гірше становище порівняно з його опонентом (див. рішення у справах «Авотіньш проти Латвії [ВП] () [GC], заява № 17502/07, пункт 119, й інші посилання, ЄСПЛ 2016, та «Регнер проти Чехії» [ВП] (Regner v. the Czech Republic) [GC], заява № 35289/11, пункт 146, від 19 вересня 2017 року). До того ж, право на змагальний судовий процес, в принципі, означає надання сторонам можливості ознайомлюватися та коментувати всі надані докази або подані зауваження з метою впливу на рішення суду. Крім того, сторони повинні мати можливість подати будь-які докази, необхідні для того, аби їхні вимоги задовольнили (див. рішення у справі «Клінік дез Акація та інші проти Франції» (Clinique des Acacias and Others v. France), заява № 65399/01 та 3 інші заяви, пункти 36-43, від 13 жовтня 2005 року). До того ж, суд, який розглядає справу, повинен сам дотримуватися принципу змагальності, наприклад, якщо він розглядає справу на підставі обґрунтування або заперечення, висловленого ним за власною ініціативою (див. рішення у справі «Чепек проти Чехії» (), заява № 9815/10, пункти 45 та 51-60, від 05 вересня 2013 року).

З урахуванням наведених висновків ЄСПЛ колегія суддів звертає увагу на необхідність дотримання принципу справедливого судового розгляду, ст. 2 ЦПК України, який передбачає надання судом належного обґрунтування своїх висновків доказами стосовно питань, які входять до предмету доказування, - за результатами їх дослідженням за участю сторін, та усунення розбіжностей у наданих сторонами доказах, зокрема якщо у суду виникають сумніви у їх достовірності.

Як пояснив представник ХМР в суді апеляційної інстанції - вказана розбіжність виникла внаслідок технічної помилки при виготовленні копії вказаних документів, на підтвердження надала повторно копії вказаних документів, з яких вбачається, що оскаржене позивачем рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 25.02.2020 № 125, яким на підставі згаданого листа (подання) голови Харківського окружного адміністративного суду було вирішено виключити спірну квартиру з числа службової площі, яка була закріплена за Харківським окружним адміністративним судом згідно з додатком 1, та визнано наймачами мешканців житлових приміщень, які виключені з числа службових, згідно з додатком 2, в якому зазначені відповідачі ОСОБА_7 (а.с. 116-118 т. 3).

Крім того, суд першої інстанції у всупереч вказаних вимог ст.ст. 2, 12 ЦПК України щодо активної процесуальної діяльності суду для забезпечення виконання основного завдання цивільного судочинства не звернув увагу, що вказана розбіжність у датах оскарженого рішення виконавчого комітету ХМР вимагає від суду запропонувати позивачу уточнити його позовні вимоги, а тому колегія суддів з цією метою та відповідно до визначених у ст. 367 ЦПК України меж апеляційного розгляду усуває цей недолік.

Представник позивача в суді апеляційної інстанції пояснив, що предметом позову в цій справі є визнання незаконним і скасування рішення Виконавчого комітету Харківської міської ради «Про виключення житлової площі з числа службових та визнання наймачами її мешканців» в частині спірної ізольованої двокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1 , житловою площею 36,5 кв.м., загальною площею 102,5 кв.м, що стосується відповідачів ОСОБА_7 , а помилка щодо дати та номеру вказаного рішення пов`язана з тим, що цю інформацію позивач отримав з загально доступної мережі, де відсутні відомості щодо адреси спірної квартири та прізвища наймачів. Інформація щодо дійсних реквізитів оскарженого рішення Виконкому ХМР позивачу стала відома під час розгляду справи в суді першої інстанції і з цих підстав він звертався до суду із уточненням своїх вимог, які суд першої інстанції не прийняв до розгляду.

Тому представник позивача у суді апеляційної інстанції підтримав свої вимоги про визнання згаданого рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 25.02.2020 № 125 про визнання незаконним і скасування рішення Виконавчого комітету Харківської міської ради «Про виключення житлової площі з числа службових та визнання наймачами її мешканців» в частині спірної ізольованої двокімнатної квартири, яким на підставі згаданого листа (подання) голови Харківського окружного адміністративного суду було вирішено виключити спірну квартиру з числа службової площі підприємств, організацій та установ згідно з додатком 1, та визнано наймачами мешканців житлових приміщень, які виключені з числа службових, згідно з додатком 2, в якому зазначені відповідачі ОСОБА_7 (а.с. 116-120 т. 3).

З огляду на те, що позивач в суді першої інстанції заявив позов про визнання незаконним і скасування рішення Виконавчого комітету Харківської міської ради «Про виключення житлової площі з числа службових та визнання наймачами її мешканців» в частині спірної ізольованої двокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1 , житловою площею 36,5 кв.м., загальною площею 102,5 кв.м, що стосується відповідачів ОСОБА_7 , та що уточнення цих вимог в суді апеляційної інстанції стосується лише реквізитів оскарженого рішення, що за своїм змістом є лише уточненням позову, яке в цілому не впливає на можливість відповідачів, які знали про ці відомості під час розгляду справи судом першої інстанції та подавали з цього приводу відповідні пояснення та надавали докази в суді першої та апеляційної інстанції, - суд апеляційної інстанції вважає, що таке уточнення позовних вимог відповідає принципу змагальності і рівності сторін, а також визначеним у ст. 367 ЦПК України межам апеляційного розгляду справи.

Аналізуючи законність та обґрунтованість вказаного рішення відповідно до принципу «jura novit curia» - «суд знає закони», суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що у даній справі незалежно від того, оскаржене відповідне рішення чи ні, суд має самостійно дати правову оцінку рішенню органу державної влади чи місцевого самоврядування, та викласти її у мотивувальній частині судового рішення».

Відповідно до п. 6 розділу І Положення «Про порядок надання службового житла й користування ним суддями, працівниками апаратів судів, працівниками Державної судової адміністрації України та територіальних управлінь Державної судової адміністрації України», затвердженого наказом Державної судової адміністрації України № 1122 від 22 грудня 2017 року та п. 6 Положення про порядок надання службових жилих приміщень у користування ними в Українській РСР, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 4 лютого 1988 р. N 37. передбачають, що жиле приміщення виключається з числа службових, якщо відпала потреба в такому його використанні, а також у випадках, коли в установленому порядку воно виключено з числа жилих.

Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Виходячи зі змісту вказаних норм наявні у Виконавчого комітету ХМР повноваження щодо виключення жилого приміщення з числа службових мають дискреційний характер, які обумовлені наявністю визначених у вказаних норм права підстав: а тому за відсутності цих підстав виключення жилого приміщення з числа житлових є незаконним.

Подання балансоутримувачем жилого фонду, у даній справі Харківського окружного адміністративного суду, до визначеного органу відповідного клопотання про виключення спірної квартири з числа службового житла є лише однією з умов, і одночасно, стадією у процедурі прийняття рішення про виключення житла зі складу службових.

В цій частині висновки суду першої інстанції є законними і обґрунтованими та доводами скарги відповідача не спростовуються.

Для усунення розбіжностей у даті ухвалення оскарженого рішення та для забезпечення виконання основного завдання цивільного судочинства, ст. 2 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відповідно до ст. 367 ЦПК України за клопотанням Харківської міської ради також залучив до матеріалів справи нові докази (а.с. 104-149), які були досліджені судом апеляційної інстанції за участю сторін у справі.

Так, у листі голови Харківського окружного адміністративного суду на адресу Харківського міського голови Кернеса Г.А. від 03.02.2020 за вих. № 01-17/5120/2020 про виключення з числа службового житла спірної квартири АДРЕСА_4 , яка була виділена в якості службового житла судді Харківського окружного адміністративного суду ОСОБА_3 рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради № 1002 від 24.12.2019 в якості підстав клопотання про виключення з числа службового вказано лише тривалий час роботи суддею ОСОБА_3 . Необхідні для такого рішення про виключення житла з числа службового підстави, які визначені у вказаних нормах п. 6 Положення «Про порядок надання службового житла й користування ним суддями, працівниками апаратів судів, працівниками Державної судової адміністрації України та територіальних управлінь Державної судової адміністрації України» та Положення «Про порядок надання службових жилих приміщень у користування ними в Українській РСР», - у вказаному листі (клопотанні) голови Харківського окружного адміністративного суду відсутні (а.с. 120 т.3).

У оскарженому рішенні Виконавчого комітету Харківської міської ради від 25.02.2020 № 125 також не зазначені визначені у згаданих нормах Положень фактичні підстави для виключення житла з числа службового, а тому Виконавчий комітет Харківської міської при вирішенні цього питання вийшов поза межі своїх повноважень і таке рішення згідно вказаних норм Положень, ст. 19 Конституції України є незаконним, як правильно встановив суд першої інстанції. Позивач в якості підстав своїх вимог посилався, зокрема, на відсутність визначених у п.п. 6 вищевказаних Положень підстав для виключення спірної квартири з числа службових (а.с. 116-118 т.3). Наведені з цього приводу доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Наведені обставини та правове обґрунтування свідчать, що позов в цій частині є доведений, а тому підлягає задоволенню в частині визнанні незаконним рішення Виконавчого комітету Харківської міської ради від 25 лютого 2020 року № 125 про виключення житлової площі в частині двокімнатної ізольованої квартири АДРЕСА_4 з числа службової та визнання наймачами її мешканців: ОСОБА_3 зі складом сім`ї ОСОБА_3 - наймач; ОСОБА_2 - син; ОСОБА_1 - дочка.

Відповідно до ч. 4 ст. 11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.

Згідно ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

У даному випадку незаконне рішення органу місцевого самоврядування змінило службовий статус житла балансоутримувача Харківського окружного адміністративного суду та надало дітям наймача ОСОБА_3 право для подальшої приватизації спірної квартири відповідно до Закону «Про приватизацію державного житлового фонду», а тому у розумінні вказаної норми ч. 4 ст. 11 ЦК України згадане рішення Виконавчого комітету ХМР від 25 лютого 2020 року № 125 про виключення житлової площі в частині спірної квартири є правочином. Внаслідок визнання його незаконним втрачають чинність пов`язані з ним правові наслідки. З огляду на це колегія суддів не вбачає законних підстав для ухвалення додатково рішення про скасування вказаного рішення, оскільки такі наслідки прямо передбачені законом.

Разом з тим, як було зауважено судом апеляційної інстанції вище по тексту, суд першої інстанції за відсутності належного відповідача розглянув позов про визнання незаконним та скасування свідоцтва про право власності, серія та номер 1-20-322727-Ц2, видане 26.03.2020 Відділом приватизації житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Департамент економіки та комунального майна Харківської міської ради. Наведені з цього приводу доводи скарги знайшли своє підтвердження.

Так, у постанові від 22 вересня 2021 року у справі № 658/4112/16-ц Верховний Суд вказав, що висновки судів по суті вирішення спору про обґрунтованість або необґрунтованість позовних вимог мають бути зроблені за належного суб`єктного складу її учасників. Водночас, звертаючись до суду з позовом про скасування приватизації спірної квартири, співвласниками якої є відповідач та члени її сім`ї (дві особи), позивач не подавав заяв чи клопотань про залучення зазначених осіб як відповідачів, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову. Верховний Суд дійшов висновку про необхідність зміни оскаржуваних рішень в частині вирішення вимог про визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності на житло в їх мотивувальних частинах.

Відповідно до ст. 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача.

Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

У даній справі, яка наразі переглядається судом апеляційної інстанції відповідне свідоцтво про приватизацію було видано Відділом приватизації житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Департамент економіки та комунального майна Харківської міської ради, який ухвалював з цього приводу відповідне рішення, але у передбаченому ст. 51 ЦПК порядку вказаний орган влади, який як безспірно встановив суд апеляційної інстанції є юридичною особою, до розгляду справи позивачем не залучався. Суд апеляційної інстанції відповідно до ст. 367 ЦПК України не має повноважень для залучення цього Відділу приватизації на стадії апеляційного розгляду справи та виправлення цієї помилки під час апеляційного провадження, тому з урахуванням вказаних правових висновків суду касаційної інстанції у задоволенні позову в цій частині слід відмовити.

З цих підстав слід відмовити у задоволенні позову про визнання незаконним та скасування свідоцтво про право власності, серія та номер 1-20-322727-Ц2, як видане 26.03.2020 Відділом приватизації житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Департамент економіки та комунального майна Харківської міської ради та про скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно запис №36341673 від 22.04.2020 щодо реєстрації права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , житловою площею 36,5 кв.м. з 2 кімнат, загальною площею 102,5 кв.м. за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 під реєстраційним номером 01, яка була здійснена на підставі вищевказаного свідоцтва та є по суті лише офіційною реєстрацією права власності.

Колегія суддів відхиляє доводи скарги представника ОСОБА_7 адвоката Краснікова П.І. про те, що цей спір мав розглядатися в порядку господарського судочинства, оскільки згідно з пунктом 2 частини першої статті 20 ГПК господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах щодо приватизації майна, крім спорів про приватизацію державного житлового фонду. При цьому він помилково посилався на правові висновки, які були висловлені у постанова Великої Палати ВС від 25.03.2020 року у справі №826/11186/18, яка не є релевантною до обставин цієї справи.

Оскільки висновки суду не повністю відповідають обставин справи, суд помилився із застосування норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, то відповідно до п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції частково задовольняє апеляційні скарги та ухвалює нове рішення про задоволення позову в частині визнання незаконним рішення Виконавчого комітету Харківської міської ради від 25 лютого 2020 року № 125. В іншій частині у задоволенні позову слід відмовити з мотиві неможливості в цій частині з`ясовувати дійсний зміст спірних правовідносин за відсутності належного відповідача, яким є вищевказаний орган приватизації державного житлового фонду.

Судовий збір, сплачений позивачем до суду першої інстанції в розмірі 2270 грн., відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягає відшкодуванню відповідачами у рівних частинах, з кожного з них по 1135,00 грн. Оскільки скарги позивача та відповідача судом апеляційної інстанції задовольняються порівну, то відшкодування понесених витрат по сплаті судового збору підлягають взаємному зустрічному заліку, внаслідок чого ці зобов`язання вважаються такими, що погашені.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 367, 369, 374, 376, 378, 381 - 384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги представника Харківського окружного адміністративного суду - адвоката Богомолова Віктора Вікторовича та ОСОБА_3 , яка також діє в інтересах ОСОБА_1 , - задовольнити частково.

Рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 22 грудня 2022 року в частині визнання незаконним та скасування свідоцтва про право власності, серія та номер 1-20-322727-Ц2, видане 26.03.2020 Відділом приватизації житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Департамент економіки та комунального майна Харківської міської ради на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , зі скасуванням в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно запису щодо реєстрації права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , житловою площею 36,5 кв.м. з 2 кімнат, загальною площею 102,5 кв.м. за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 вчинений на підставі свідоцтва про право власності серія та номер 1-20-322727-Ц2 від 26.03.2020 - скасувати та у задоволенні позову Харківського окружного адміністративного суду в цій частині відмовити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 22 грудня 2022 року в частині відмови у задоволенні позову про визнання незаконним і скасуванні рішення Виконавчого комітету Харківської міської ради скасувати і в цій частині позов Харківського окружного суду задовольнити частково.

Визнати незаконним рішення Виконавчого комітету Харківської міської ради від 25 лютого 2020 року № 125 про виключення житлової площі в частині двокімнатної ізольованої квартири АДРЕСА_4 з числа службової та визнання наймачами її мешканців: ОСОБА_3 зі складом сім`ї ОСОБА_3 - наймач; ОСОБА_2 - син; ОСОБА_1 - дочка.

Стягнути з Харківської міської ради, , на користь Харківського окружного адміністративного суду, , ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 , ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків або номер і серія паспорта невідомі), суму судового збору в розмірі 2270 грн.: у рівних частинах, з кожного з них по 1135,00 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складений 31 липня 2023 року.

Головуючий В.Б. Яцина

Судді І.В. Бурлака

О.В. Маміна.