Справа №705/2465/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 серпня 2023 року м. Умань

Уманський міськрайонний суд Черкаської області

у складі: головуючого - судді Гудзенко В.Л.

при секретарі Юрченко А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Умань цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини.

Свої вимоги мотивує тим, що в серпні 2016 року вона познайомилася з ОСОБА_2 і протягом чотирьох років вони постійно зустрічалися, як пара, у них були серйозні стосунки, які в майбутньому могли перерости у шлюб. У зв`язку з роботою відповідач проживав постійно в с. Вільхове Ульянівського району Кіровоградської області, однак, більшість свого вільного часу після роботи та у вихідні дні він проживав у позивача. Фактично вони проживали як чоловік та жінка в цивільному шлюбі. В серпні 2020 року їй стало відомо, що вона вагітна, про дану подію вона сказала ОСОБА_2 , однак останній попросив її зробити аборт. Після того як вона відмовилася робити аборт, він припинив з нею стосунки та спілкування. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася донька ОСОБА_5, відповідно до вимог ст..135 СК України, дані про батька в свідоцтві про народження дитини, були записані з її слів, а саме прізвище вона вказала своє, а ім`я та по батькові відповідача - ОСОБА_3 . На даний час ОСОБА_2 від спілкування з нею ухиляється, вихованням доньки не цікавиться, тому вона змушена звернутися до суду.

06.07.2021 на адресу суду від відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив, згідно якого позов він не визнає та просить у його задоволенні відмовити. Зазначає, що він проживає в с. Вільхове Ульянівського району Кіровоградської області разом зі своєю родиною та тут же займається фермерським господарством. Позивачу надавав лише деяку допомогу по господарству, однак в її будинку ніколи не проживав. Ніякого спільного проживання, ведення домашнього господарства, проведення часу в побуті в вихідні і в святкові дні між ними не було. При вирішення спору про визнання батьківства суд приділяє особливу увагу інтересам дитини, не ігноруючи при цьому інтереси ймовірного біологічного батька.

Позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Слободянюк І.В. в судовому засіданні позов підтримали та просили задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник адвокат Верещак П.М. в судовому засіданні позов не визнали та просили в його задоволенні відмовити. Відповідач зазначив, що з позивачкою вони знайомі років 5. Так як в нього в оренді є земельна ділянка її бабки, то він надавав їй деяку допомогу. Він живе в с. Вільхове, раз у рік привозив гроші бабці позивача, як орендну плату. З позивачем не проживали спільно, домашнього господарства не вели, спільних коштів не було. Про вагітність позивача йому нічого не було відомо, дізнався про народження дитини з повідомлення суду. З позивачем інтимних стосунків у нього не було.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що відповідача знає давно, так як живуть в одному селі. Відповідач живе по АДРЕСА_1 в будинку з дружиною та двома дітьми. Часто буває в відповідача, бо бере в нього воду, тому завжди коли він приходив, відповідач був дома. Відповідач займається фермерським господарством. Вихідні і святкові дні відповідач проводить дома, з іншими жінками його ніколи не бачив. Позивача не знає, ніколи не бачив відповідача з позивачем. Йому не відомо чи є у відповідача інші діти, крім тих, що є у селі. Вони не надто близькі з відповідачем, щоб відповідач ділився близькими речами. Сам відповідач ніколи не говорив про іншу жінку і дітей.

Відповідач та представник відповідача в судових дебатах попросили оголосити перерву для підготовки виступу в судових дебатах, одна після того двічі не з`явилися в судове засідання, на думку суду без поважних причин, що свідчить про їх свідоме затягування справи, тому суд вважав за необхідне закінчити розгляд справи у їх відсутність.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини першої статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 народила доньку - ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження. Матір`ю дитини записана ОСОБА_1 , батьком - ОСОБА_3 .

Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження встановлено, що народження ОСОБА_5 зареєстровано в Уманському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ ), відомості про батька внесені до актового запису відповідно до частини першої статті 135 СК України.

Статтею 51 Конституції України, частинами другою та третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.

Частиною другою статті 125 СК України передбачено, що якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: 1) за заявою матері та батька дитини; 3) за рішенням суду.

Відповідно до частини першої та другої статті 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України.

Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу (частина четверта статті 128 СК України).

Так, судом було встановлено та підтверджується матеріалами справи, що запис відомостей про батька було зроблено відповідно до частини першої статті 135 СК України.

Тлумачення статті 128 СК України свідчить, що закон не встановлює конкретного переліку доказів для встановлення факту батьківства. Підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від даної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України.

Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі сукупності доказів. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК України, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 травня 2018 року у справі № 591/6441/14-ц (провадження № 61-6030св18) зазначено, що доказами у зазначеній категорії справ можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі частини другої статті 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.

Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із частинами першою, шостою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При вирішенні спору про оспорення батьківства суд приділяє особливу увагу інтересам дитини, не ігноруючи при цьому інтереси ймовірного біологічного батька.

Висновок судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи є підставою для категоричного висновку для визнання батьківства, оскільки ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини і його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства.

За клопотанням позивача ухвалою суду від 20.07.2021р. у даній справі було призначено судово - медичну молекулярно-генетичну експертизу.

На виконання ухвали суду від 20.07.2021 було надано висновок експерта №103-216-2021 від 29.11.2021, згідно якого молекулярно-генетичним дослідженням встановлено: вірогідність підтвердження біологічного батьківства ОСОБА_2 відносно ОСОБА_5 складає величину не менше ніж 99,99%. Таким чином, біологічне батьківство ОСОБА_2 відносно ОСОБА_5 практично доведено.

За клопотанням відповідача ухвалою суду від 14.06.2022 у даній справі було призначено повторну судово-медичну експертизу.

На виконання ухвали суду від 14.06.2022 було надано висновок експерта № СЕ-19/102-22/12617-БД від 23.01.20231, згідно якого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 може бути біологічним батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Ймовірність даної події складає 99,99%.

Як зауважив Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (Рішення Калачова проти Російської Федерації від 07.05.2009).

Відповідно до ст.134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження.

Крім того, згідно п. п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.

Відповідно до п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за N 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису.

Відповідно до п.2.16.4. Розділу II Правил на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду.

Враховуючи те, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства, тому суд вважає, що факт батьківства ОСОБА_2 відносно ОСОБА_5 знайшов своє підтвердження, а тому позов підлягає задоволенню.

Крім цього, відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути судові витрати.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 200 263-265 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьком дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в якому у графі «відомості про батька» зазначити громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а прізвище дитини вказати - ОСОБА_6 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 908 (дев`ятсот вісім) грн. судового збору.

Копію рішення суду після набрання ним законної сили надіслати до Уманського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ ) для внесення змін до актового запису про народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішення може бути оскаржене сторонами в апеляційному порядку безпосередньо до Черкаського апеляційного суду шляхом подання в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий суддя В.Л. Гудзенко