СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

ун. № 759/6142/23

пр. № 2/759/2716/23

04 липня 2023 року Святошинський районний суд м. Києва у складі: головуючого судді Єросової І.Ю., при секретарі Овдій В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про встановлення порядку користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2023 року адвокат Трегубенко С.В., яка представляє інтереси позивача звернулась до Святошинського районного суду м. Києва із вищезазначеним позовом у якому просить встановити порядок користування квартирою АДРЕСА_3 , а саме: видіти у користування позивача житлову кімнату площею 10,2 кв.м., залишити у користування відповідача житлову кімнату площею 17,2 кв.м. разом з балконом 2,3 кв.м.; залишити у загальному користуванні: кухню - 5,9 кв.м., вбиральню - 1,1 кв.м., ванну кімнату - 2,2 кв.м., комору - 1,1 кв.м., коридор - 5,9 кв.м. Позовні вимоги обґрунтовує наявністю спору щодо порядку користування квартирою, оскільки після оформлення права власності на квартиру порядок користування нею не був встановлений. Неодноразові звернення позивача з проханням надати йому в користування кімнату в цій квартирі та встановити порядок користування нею відповідач ігнорує. В результаті такої поведінки позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх прав. Спірна квартира не може бути поділена в натурі, оскільки неможливо виділити сторонам ізольовані кімнати та інші приміщення із самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири. Встановлення порядку користування не порушить прав відповідача та захистить права позивача на користування своєю власністю. Встановлення порядку користування квартирою необхідно позивачу щоб уникнути постійних суперечок та конфліктів з відповідачем та мешканцями спірної квартири.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 07.04.2023 р. відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Представник позивача у судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив, відзиву не надав.

Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд доходить наступного висновку.

Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 19.03.1999 р., зареєстрованого на Товарній біржі «Українська біржа «Десятинна» №0881-А/446, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 придбали у спільну часткову власність квартиру АДРЕСА_3 в рівних частках.

Згідно відповіді на адвокатський запит КП КМР «Київське міське бюро технічної інвентаризації» від 23.12.2021 р. №062/14-17254, за даними реєстрових книг комунального підприємства Київської міської ради «КМБТІ» 2/3 частини обєкта нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_4 на праві приватної власності зареєстровано за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в рівних долях на підставі дублікату договору купівлі-продажу, на праві приватної власності зареєстрована за ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 12 Київською державною нотаріальною конторою.

Як вбачається з відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, за ОСОБА_2 на праві власності належить 1/3 частини квартири АДРЕСА_3 .

Як вбачається з плану спірної квартири, вона складається із двох житлових кімнат площею 17,1 м.кв. та 10,2 м.кв., кухні - 5,9 кв.м., вбиральні - 1,1 кв.м., ванної кімнати - 2,2 кв.м., комори - 1,1 кв.м., коридору - 5,9 кв.м.

Представником позивача направлялась пропозиція досудового врегулювання спору щодо розподілу спільної часткової власності, однак за поясненнями представника позивача вони залишились поза увагою.

Частиною першою статті 319 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Відповідно до статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Відповідно до пункту 14 постанови N 20 Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.

Відповідно до пункту 6 постанови N 7 Пленуму ВСУ від 04 жовтня 1991 року "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок" якщо виділ частки будинку в натурі неможливий, суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями (квартирами, кімнатами) такого будинку. У цьому разі окремі підсобні приміщення (кухня, коридор тощо) можуть бути залишені в загальному користуванні учасників спільної часткової власності.

Згідно зі статтею 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Виходячи з передбаченого статтею 8 Конституції України принципу верховенства права, наведені норми Конституції України надають людині можливість будь-якими незабороненими законом засобами самому захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

З огляду на наведене та розглядаючи позов в межах заявлених позовних вимог та підстав, на які посилаються позивачі у позові, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Враховуючи, що спірна квартира не має ізольованих кімнат, які б можна було б виділити в натурі, однак містить дві ізольовані кімнати, які мають житлову площу, що максимально відповідає частинам житлової площі, які перебувають у власності сторін, для вирішення спору між співвласниками про порядок користування спільною власністю, суд вважає можливим встановити наступний порядок користування спірною квартирою: позивачу виділити у користування кімнату, жилою площею 10,2 кв. м, відповідачу виділити у користування кімнату, жилою площею 17,1 кв. м з балконом, кухню, вбиральню, ванну кімнату, комору, коридор - залишити у загальному користуванні співвласників.

При цьому суд враховує, що такий порядок користування спірною квартирою не порушує права сторін на користування власністю, оскільки максимально відповідає співвідношенню між їхніми частками та житловою площею, а без визначення конкретного порядку користування квартирою позивач не має можливості користуватися своєю власністю, що порушує його права власника.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, оскільки відповідачем порушуються права позивача, які підлягають захисту.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню сплачений судовий збір при подачі позову в розмірі 1073,60 грн.

Що стосується відшкодування витрат на оплату правничої допомоги, слід зазначити, що поряд із підтвердженими витратами у розмірі 25000,00 грн. за договором про надання правової допомоги, адвокат, впродовж п`яти днів має право для визначення розміру такої допомоги наданої саме за підготовку позову та участь у суді першої інстанції, надати детальний опис робіт (наданих послуг), що передбачено ч. 3 ст. 137, ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.358 ЦК України, ст. ст. 12,13,77,79, 81,263,264,274,279,280-282,354 ЦПК України суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про встановлення порядку користування житловим приміщенням, задовольнити.

Встановити порядок користування квартирою АДРЕСА_3 , виділивши в користування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кімнату жилою площею 10,2 кв.м, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , кімнату, жилою площею 17,1 кв.м. з балконом; залишити у загальному користуванні: кухню - 5,9 кв.м., вбиральню - 1,1 кв.м., ванну кімнату - 2,2 кв.м., комору - 1,1 кв.м., коридор - 5,9 кв.м.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. В такому випадку рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту. Учасник справи, якому повне рішення не були вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до Київського апеляційного суду.

Суддя І.Ю. Єросова