Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.03.2023 Справа №607/13249/22

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі: головуючого судді Дзюбич В.Л., за участі секретаря Кочмар С. М., представника позивача - адвоката Сивака Т. М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , який діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , третя особа Служба у справах дітей управління сім`ї,молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,-

У С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_2 , який діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , у якому просить визнати ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 такими, що втратили право на користування квартирою АДРЕСА_1 . В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що йому на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 . Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не проживають у вказаній квартирі понад рік, а саме з 2010 року. Також, відповідачі не сплачують комунальні платежі, в утриманні житла участі не беруть, особистих речей у квартирі не мають. Окрім цього, позивач вказує, що неповнолітні діти ОСОБА_4 та ОСОБА_3 проживають з 2014 року у місті Стетлер, провінції Альберта, Кадана. Враховуючи вищенаведене, позивач вважає, що відповідачі втратили право на користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 , так як понад рік без поважної причини відсутні за місцем реєстрації.

Ухвалою судді від 19.10.2022 відкрито провадження у справі та постановлено справу розглядати в порядку загального позовного провадження.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, його представник - адвокат Сивак Т. М. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, щодо ухвалення заочного рішення у справі не заперечив.

Відповідачі у судове засідання не з`явилися з невідомих суду причин, хоча про день та час розгляду справи повідомлялися судом у встановленому законом, відзиву на позов не подали, про поважність причин неможливості прибуття в судове засідання суд не повідомили. Тому, суд вважає за можливе розгляд справи провести у відсутності відповідачів на підставі наявних у справі доказів та постановлення заочного рішення у відповідності до вимог ст. 280 ЦПК України, оскільки щодо заочного вирішення справи не заперечує позивач.

Представник третьої особи Служба у справах дітей управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради у судове засідання не з`явився, попередньо просив розгляд справи провести без присутності представника органу опіки та піклування.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, заслухавши представника позивача, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Позивачу ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право власності серії та номер НОМЕР_1 , виданого 25.01.2008 Виконкомом Тернопільської міської ради, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 21888718. Вказане підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 20.09.2022 № 310276659.

Згідно з довідкою ДП «Люкс-житло» ПП «Люкс» від 09.09.2022 № 928, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . разом з ним зареєстровані ОСОБА_6 , дружина, ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_7 , донька, ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_2 , син, ІНФОРМАЦІЯ_4 (зареєстрований, але не проживає згідно акту обстеження від 09.09.2022); ОСОБА_4 , онук, ІНФОРМАЦІЯ_5 (зареєстрований, але не проживає згідно акту обстеження від 09.09.2022); ОСОБА_3 , онук, ІНФОРМАЦІЯ_6 (зареєстрований, але не проживає згідно акту обстеження від 09.09.2022); ОСОБА_5 , невістка, ІНФОРМАЦІЯ_7 (зареєстрована, але не проживає згідно акту обстеження від 09.09.2022).

Як вбачається з акту обстеження житлових умов про фактичне проживання (або відсутність зареєстрованих осіб) від 09.09.2022, ОСОБА_2 , ОСОБА_5 ОСОБА_4 , ОСОБА_3 зареєстровані, але не проживають за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до довідки початкової школи м. Стетлер від 16.09.2022 ОСОБА_4 та ОСОБА_3 проживають у АДРЕСА_4 з їхньою матір`ю ОСОБА_5 і батьком ОСОБА_11 . Вони проживають за вказаною адресою з 2014 року по теперішній час.

Згідно з висновком органу опіки та піклування, який затверджено рішенням № 65 18.01.2023 Тернопільської міської ради, щодо доцільності визнання дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, орган опіки та піклування вважає за доцільне визнати дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , такими, що втратили право на користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст.316,317,319,321 ЦК України).

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16,386,391 ЦК України.

Згідно зі ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Статтями 316 та 317 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Частинами 1, 2 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

На підставі ст.150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно з ч.1 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Згідно ст.ст. 71, 72 Житлового кодексу УРСР, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї, за ними зберігається житлове приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Права члена сім`ї власника житла на користування цим житлом визначено у статті 405 ЦК України, у якій зазначено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

При розгляді питання про припинення права користування колишнього члена сім`ї власника житла, суди мають приймати до уваги як формальні підстави, передбачені статтею 406 ЦК України, так і зважати на те, що сам факт припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням, та вирішувати спір з урахуванням балансу інтересів обох сторін.

Також необхідно дослідити питання дотримання балансу між захистом права власності та захистом права колишнього члена сім`ї власника на користування житловим приміщенням.

Такий правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.10.2020 у справі № 447/455/17-ц (провадження № 14-64цс20).

Відповідно до роз`яснень, даних в п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», зі змінами та доповненнями, у справах про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені законом строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, з особами, що потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

При цьому судом не здобуто жодних доказів про поважність причин не проживання відповідачів у спірному житлі.

Абзацом 3 п. 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.

Таким чином, рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, є підставою для зняття такої особи з реєстрації місця проживання.

Встановлено, що позивач є одноосібним власником спірної квартири, де зареєстровані відповідачі.

При цьому судом не здобуто жодних доказів про поважність причин не проживання відповідачів у спірному житлі.

Встановлено, що відповідачі добровільно не проживають у спірній квартирі, не цікавляться нею, не приймають участі в її утриманні, не сплачують комунальних платежів та із скаргами до відповідних органів щодо усунення перешкод у користуванні житлом не зверталися.

Відповідно до вимог частин четвертої, п`ятої та шостої статті 19 Сімейного кодексу України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Тому, враховуючи те, що судом встановлено, що ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 зареєстровані в квартирі АДРЕСА_1 , однак більше одного року за вказаною адресою не проживають, останніми не доведено поважності на обґрунтування власної відсутності в житлі, орган опіки та піклування вважає за доцільне визнати дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_3 такими, що втратили право на користування вищевказаним житловим приміщенням, тому позов є підставним та підлягає до задоволення.

Разом з тим реєстрація відповідачів у спірній квартирі створює позивачу перешкоди у вільному володінні та користуванні своєю власністю.

Крім цього, відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідачів у дохід держави підлягає стягненню 992,40 гривень судового збору.

Керуючись ст. 7, 64, 150, 156 ЖК УРСР, ст. 41 Конституції України, ст. 317, 319, 383, 391, 405, 406 ЦК України, ст. 4, 76-81, 89, 133 ч. 1, 141 ч. 1, 259, 263-265, 280, 282-284, 288, 289, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , який діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , третя особа Служба у справах дітей управління сім`ї,молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 такими, що втратили право на користування квартирою АДРЕСА_1 .

Стягнути із ОСОБА_2 , який діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в користь держави 496,20 гривень судового збору.

Стягнути із ОСОБА_5 , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в користь держави 496,20 гривень судового збору.

Копію рішення надіслати учасникам справи.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, шляхом подання апеляційної скарги до Тернопільського апеляційного суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Тернопільського апеляційного суду у 30-денний строк з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручену у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Реквізити сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , АДРЕСА_1 .

Третя особа: Служба у справах дітей управління сім`ї,молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради, бульв. Шевченка, 1, м. Тернопіль.

Головуючий суддяВ. Л. Дзюбич