02.08.2023 Справа № 756/5433/23
Номер справи 756/5433/23
Номер провадження 2/756/3177/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2023 року Оболонський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Белоконної І.В.,

за участі секретаря - Харук М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради, третя особа: Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ), про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 у квітні 2023 року звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просила встановити факт, що вона проживала однією сім`єю з ОСОБА_2 , як чоловік та жінка, без реєстрації шлюбу в період з 01 січня 2009 року по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 . Також просила суд визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1 ) в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 спадкодавця ОСОБА_2 .

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , який був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , та з яким позивач з 2009 року проживала однією сім`єю, як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу.

Після смерті ОСОБА_2 залишилось спадкове майно у вигляді квартири загальною площею 52.10 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 , яка належить померлому на праві приватної власності.

Позивач вказує, що вона є єдиним спадкоємцем за законом, оскільки ОСОБА_2 в шлюбі раніше не перебував, дітей не має, заповіт не складав.

12 липня 2022 року позивач звернулась до Одинадцятої київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Однак, отримати свідоцтво про право на спадщину за законом неможливо у зв`язку з відсутністю свідоцтва про реєстрацію шлюбу з померлим.

Наголошує, що з ОСОБА_2 позивач проживала однією сім`єю в його квартирі з 01.01.2009. З того часу вони не розлучалися, вели спільне господарство, мали єдиний бюджет, спільно несли витрати на утримання квартири.

У 2021 році ОСОБА_2 захворів на Covid-19. З 14 січня 2022 року по 10 лютого 2022 року перебував на стаціонарному лікуванні в Київській міській клінічній лікарні № 8, де його було прооперовано з приводу видалення пупкової грижі. Після виписки з лікарні у ОСОБА_2 зразу ж пішли ускладнення зі здоров`ям і він був доставлений в клінічну лікарню № 15, в якій і помер. Протягом всього періоду лікування позивач постійно опікувалася чоловіком, доглядала за ним, купувала необхідні ліки, медичні препарати, робила все необхідне, щоб він якнайшвидше одужав. Організацією та похоронами займалася також позивач.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 22 травня 2023 року за вказаним вище позовом відкрито провадження по справі.

08 червня 2023 року до суду від відповідача надійшов відзив на позов, у якому представник останнього просила у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі у зв`язку з тим, що надані позивачем докази не підтверджують факту її проживання та ОСОБА_2 однією сім`єю, не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Представник відповідача акцентувала увагу, що у позивача права на спадкування не має, а у випадку встановлення даного факту її довіритель буде позбавлений права на визнання спадщини відумерлою.

Позивач разом зі своїм представником у судовому засіданні просили суд позовні вимоги до Київської міської ради в частині визнання права власності на квартиру в порядку спадкування залишити без розгляду, а в іншій частині просили позовні вимоги задовольнити з підстав, що вказані у позовній заяві.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 02 серпня 2023 року на підставі заяви позивача цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради, третя особа: Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ), про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування та встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу в частині позовних вимог про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування залишено без розгляду.

Представник відповідача у судове засідання не з`явилася, про час та місце повідомлялася належним чином, доказів поважності неявки не надала.

Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про час та місце повідомлявся належним чином, доказів поважності неявки не надав.

Заслухавши пояснення позивача та її представника, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд уважає, що позовні вимоги необхідно задовольнити у зв`язку з наступним.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 51 року помер ОСОБА_2 , який був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Після смерті ОСОБА_2 залишилось спадкове майно у вигляді квартири загальною площею 52.10 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 , яка належить померлому на праві приватної власності згідно Свідоцтва про право власності на житло, виданого 14.04.2005 Комунальним підприємством «Управління житлового господарства» Оболонського району м. Києва.

12 липня 2022 року позивач звернулась до Одинадцятої київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. На підставі її заяви була відкрита спадкова справа № 586/2022 (у спадковому реєстрі № 69464086).

Як убачається з матеріалів спадкової справи № 586/2022 (у спадковому реєстрі № 69464086) щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , окрім позивача, ніхто для прийняття спадщини до Одинадцятої київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не звертався. Заповіт ОСОБА_2 при житті не складав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Згідно зі ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкоємця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. 1 ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

На підставі ч. 1 ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 3 СК України, сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає.

У пункті 6 рішення Конституційного Суду від 03.06.1999 року № 5-рп/99 зазначено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, ремонт житла і т.п.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_3 повідомив суду, що він працює у відділі охорони магазин «Мега-Маркет», розташований по АДРЕСА_3 . У 2008 році до них у відділ працевлаштувався ОСОБА_2 , який був в його підпорядкуванні. У магазині, який вони охороняли, працювала позивач ОСОБА_1 , яка сподобалася ОСОБА_2 . Спочатку вони зустрічалися, а з 2009 року вони стали проживати разом в квартирі ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 . Свідку відомо зі слів ОСОБА_2 , що жили вони без реєстрації шлюбу, але він був задоволений тим, що проживає разом з ОСОБА_1 , що вона добра господиня, і після зміни ОСОБА_2 поспішав завжди додому. З 2009 року вони були завжди разом. Також свідок повідомив, що після вселення в квартиру позивача вони приблизно в 2010 році засклили балкон, а уже десь в кінці 2020 року та на початку 2021 року стали займатися ремонтом в квартирі. На роботі усі знали, що це чоловік та жінка. Коли ОСОБА_2 помер, то похоронами займалася позивач ОСОБА_1 , яка дуже переживала за смерть чоловіка.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_4 повідомив суду, що він також працює у відділі охорони магазина «Мега-Маркет», розташований по АДРЕСА_3 з 2009 року. Разом з ним працював ОСОБА_2 . На момент його знайомства з ОСОБА_2 , він уже проживав з позивачем ОСОБА_1 . Зі слів ОСОБА_2 свідку відомо, що він перебував у цивільному шлюбі з позивачем ОСОБА_1 і вони проживали в його квартирі. Жили дружно, разом їздили на роботу, купували продукти додому та побутові речі, разом відпочивали. Свідок особисто чув розмови ОСОБА_2 , коли він на роботі постійно телефонував позивачу та перживав за її здоров`я. Коли ОСОБА_2 помер, то похоронами займалася позивач ОСОБА_1 , яка дуже переживала за смерть чоловіка.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_5 повідомила суду, що з 2020 року вона працює в магазині « ОСОБА_6 », де познайомилась спочатку з ОСОБА_1 , яка через пару днів познайомила її зі своїм чоловіком ОСОБА_2 , який працював у відділі охорони магазину. У них склалися хороші дружні стосунки. З`ясувалося, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 проживають разом за адресою: АДРЕСА_4 , а свідок недалеко від них у будинку АДРЕСА_5 . Вони часто разом їздили з роботи додому, виходили разом на станції метро «Мінська», а там ще під`їжджали тролейбусом. ОСОБА_2 та ОСОБА_1 йшли до себе додому, а свідок до себе. ОСОБА_2 та ОСОБА_1 разом ходили в магазин та робили закупки продуктів. Зі слів ОСОБА_1 свідку відомо, що вони змінили вікна на балконі, почали робити ремонт в туалеті. Це було десь в кінці 2020 року, на початку 2021 року. У них були хороші сімейні стосунки. Свідок навіть не здогадувалася, що вони не перебувають в зареєстрованому шлюбі. У 2021 році ОСОБА_2 захворів, потрапив на стаціонарне лікування. ОСОБА_1 щодня їздила до нього, купувала необхідні ліки, готувала домашні страви, які завозила в лікарню ще до початку своєї роботи, а після роботи знову їхала до ОСОБА_2 . Похоронами також займалася позивач.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_7 повідомила суду, що вона є колегою по роботі позивача в магазині «Мега-Маркет» з 2006 року. У 2008 році до них у відділ працевлаштувався ОСОБА_2 , після чого він з 2009 почав проживати разом з позивачем у своїй квартирі за адресою: АДРЕСА_2 . На роботі усі знали, що це чоловік та жінка, оскільки вони разом приходили і виходили з роботи, а також здійснювали різного роду побутові речі. Коли ОСОБА_2 помер, то похоронами займалася позивач ОСОБА_1 , яка дуже переживала за смерть чоловіка.

Оцінюючи покази свідків, суд уважає їх достовірними і такими, що не викликають сумніву в їх правдивості, оскільки свідки не є заінтересованими у справі, і підстав для обмови відповідача у них немає, їх покази не суперечать іншим матеріалам справи.

Згідно із ч. 1 ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до правової позиції та висновку Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду згідно з Постановою від 22 квітня 2020 року у справі № 200/14136/17, щодо встановлення факту проживання однією сім`єю з метою спадкування за законом, справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження з`ясується, що має місце спір про право, суд залишає заяву без розгляду та роз`яснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах.

Відповідно до правової позиції та висновку Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду згідно з Постановою від 21 січня 2020 року справа № 396/2046/18, щодо строку, у який спадкоємець, що прийняв спадщину може зареєструвати своє право власності. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає у день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Частиною 1 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

На підтвердження своїх вимог щодо факту проживання однією сім`єю позивача з ОСОБА_2 , як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з 2009 року по день його смерті, позивач надала наступні докази: свідоцтво про право власності на квартиру, виданого 14.04.2005 КП «Управління ЖКГ Оболонського району м. Києва»; свідоцтво про смерть ОСОБА_2 ; довідку про причину смерті № 75, виданою Клінічною лікарнею № 15; витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть для отримання допомоги на поховання; рахунок ритуальних послуг від 26.03.2022; довідка про одержання праху ОСОБА_2 ; витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі; спільні фотографії, зроблені в квартирі, в якій позивач проживала разом з ОСОБА_2 , а також в інших місцях; документи, які належали ОСОБА_2 , та які після смерті останнього залишилися у позивача, а саме: свідоцтво про право власності на житло, трудова книжка, військовий квиток, свідоцтво про його народження, свідоцтво про одруження його батьків, свідоцтва про смерть батьків, сімейні альбоми, світлини і т.п.

Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За правилами ч. 1-2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінюючи докази у їх сукупності, суд доходить висновку, що факт, про встановлення якого просить позивач, знайшов своє підтвердження у судовому засіданні, встановлення факту постійного проживання має для позивача юридичне значення і потрібне для реалізації спадкових прав, а тому позовні вимоги необхідно задовольнити.

На підставі ст. 12, 13, 81, 89, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов - задовольнити.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) проживала однією сім`єю з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ), як чоловік та жінка, без реєстрації шлюбу в період з 01 січня 2009 року по 24 березня 2022 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя,- Белоконна І.В.