Справа № 462/4239/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 серпня 2023 року суддя Залізничного районного суду м.Львова Палюх Н.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди у порядку регресу,

встановив:

Позивач звернувся до суду із позовом, у якому просить стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» 169904,70 грн завданих збитків та судові витрати у розмірі 2684 грн.Свої вимоги мотивує тим, що 07.09.2021 між ПрАТ «Страхова компанія «Універсальна» та ОСОБА_2 було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту «Hyundai Sonata»номерний знак НОМЕР_1 №3014/215/009933. 18.10.2021 о 02.01 год у м.Львові по вул. Скнилівська, 77А відбулась ДТП за участю автомобіля «Hyundai Sonata»номерний знак НОМЕР_1 та автомобіля «Mercedes Benz» номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 . Внаслідок ДТП транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень. Відповідно до постанови Залізничного районного суду м. Львова від 03.12.2021 ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124, 130 ч. 1 КУпАП. ОСОБА_2 звернувся із заявою про виплату страхового відшкодування внаслідок настання страхового випадку. На підставі даної заяви та наданих потерпілою стороною документів було складено страховий акт, на підставі якого АТ «Страхова компанія «Універсальна» здійснила виплату страхового відшкодування у розмірі 169904,70 грн. За наведеного просить позов задовольнити.

Ухвалою судді Залізничного районного суду м.Львова від 07.06.2023 відкрито провадження у справі та вирішено розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін, про що повідомлено сторони. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву.

10.07.2023 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому така позовні вимоги визнає частково. Покликається на те, що вона не заперечує факту ДТП, однак заперечує суму позову. Позивачем було порушено процедуру проведення огляду транспортного засобу та проведення експертного дослідження звіту №4557/21 від 16.11.2021. На підтвердження позовних вимог позивач посилається на складений страховий акт №110204/1, згідно з яким вартість відновлювального ремонту автомобіля «Hyundai Sonata» 2012 року випуску становить 169904,70 грн, ринкова вартість на дату страхування становить 270000 грн, а ринкова вартість на дату події 296598,00 грн. Проте позивачем не надано жодних підтверджуючих документів щодо розміру завданої шкоди. Крім того, їй не відомо яким чином проводився огляд автомобіля. Отже, її було обмежено у її правах, а саме: обмежено право внести зауваження щодо вказаних у протоколі відомостей, переконатись у правильності та доцільності внесених даних. Також їй не було запропоновано провести зустріч за участю сторін для узгодження усіх дискусійних питань, з метою досудового врегулювання спору, а також провести незалежну авто-товарознавчу експертизу за участю двох сторін. Зважаючи на такі обставини, а також той факт, що її, як сторону, не було повідомлено та вона не була присутня при проведення такого дослідження, у неї виникають обґрунтовані сумніви щодо об`єктивності проведення такого дослідження.

19.07.2023 від позивача надійшла відповідь на відзив. Зазначає, що виплата страхового відшкодування за договором добровільного страхування здійснюється не відповідно до вимог законодавства у сфері обов`язкового страхування, а у відповідності до умов договору, та законодавства у сфері страхування. Законами України «Про страхування» та «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачено зобов`язання страховика за договором добровільного страхування визначати розмір страхового відшкодування тільки у розмірі суми, встановленої звітом про оцінку транспортного засобу, оскільки цей звіт є попереднім оціночним документом, що визначає можливу, але не остаточну суму, необхідну для відновлення транспортного засобу. Сторонами договору добровільного страхування наземного транспорту було погоджено, що при пошкодженні транспортного засобу внаслідок страхового випадку розмір збитків визначається шляхом визначення вартості відновлювального ремонту, у який включається вартість запасних частин, деталей, обладнання та матеріалів, що підлягають заміні без урахування фізичного зносу, а також вартість ремонтних робіт на підставі рахунку СТО, та/або акту виконаних робіт. Окрім цього, вказує на те, що методика товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів не вимагає присутності винуватця при огляді, а передбачає лише його бажане повідомлення про час та місце огляду. Також зазначає, що при врегулюванні страхової справи, на замовлення позивача була проведена експертиза, згідно з якою вартість відновлювального ремонту складає 195581,79 грн, проте виплата була здійснена на підставі наданих рахунків від СТО з урахуванням знижки (рахунок на 141133,50 грн та рахунок 31471,20 грн) = 172604,70 грн та за мінусом суми франшизи за договором 2700 грн страхове відшкодування складає 169907,70 грн. Так як звіт є попереднім та оціночним документом, вартість відновлювального ремонту була встановлена відповідно до вищевказаних рахунків та у відповідності до умов договору добровільного страхування. Просить позов задовольнити.

Ухвалою судді Залізничного районного суду м.Львова від 27.07.2023 відмовлено у задоволенні клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін.

Ухвалою судді Залізничного районного суду м.Львова від 27.07.2023 відмовлено у задоволенні клопотання про призначення судової авто-товарознавчої експертизи.

Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, оцінивши подані докази, дослідивши наявні матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов є підставним та підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до положень ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Зі змісту ст.76-80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази повинні відповідати ознакам належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність достатності.

Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі ст.89 ЦПК України суд оцінює докази засвоїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 18.10.2021 о 02.00 год. у м. Львові по вул.Скнилівська, 77А, керуючи автомобілем «Mercedes Benz» номерний знак НОМЕР_2 , не була уважна, не стежила за дорожньою обстановкою, не зреагувала на її зміну, не вибрала безпечної швидкості руху, не дотрималася безпечної дистанції, в результаті чого здійснила зіткнення з автомобілем «Hyundai Sonata» номерний знак НОМЕР_3 , який був припаркований та який внаслідок інертного руху здійснив зіткнення з транспортним засобом «Audi A6» номерний знак НОМЕР_4 , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушила п.п. 2.3б, 12.1, 13.1 ПДР України та залишила місце пригоди, не повідомивши про це орган чи підрозділ поліції, чим порушила п. 2.10а ПДР України. Окрім того, ОСОБА_1 18.10.2021 о 02.00 год. у м. Львові по вул.Скнилівській, 77А керувала автомобілем «Mercedes Benz» номерний знак НОМЕР_2 в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджено висновком №002277 від 18.10.2021, чим порушила п. 2.9а ПДР України.

Факт вказаної дорожньо-транспортної пригоди підтверджується постановою Залізничного районного суду м.Львова від 03.12.2021 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.ст. 122-4, 124, 130 ч. 1КУпАП. Дана постанова суду набрала законної сили

У відповідності до ч.6 ст.82 ЦПК України, вирок суду у кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Наведеним також стверджується, що вказана дорожньо-транспортна пригода відбулася з вини ОСОБА_1 , яка порушила п.п. п.п. 2.3б, 12.1, 13.1, 2.10а, п. 2.9а Правил дорожнього руху України, та що автомобіль «Hyundai Sonata» номерний знак НОМЕР_3 у цій дорожньо-транспортній пригоді був пошкоджений.

Відповідальність відповідача ОСОБА_1 на момент настання дорожньо-транспортної пригоди не була застрахована відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Згідно договору добровільного страхування наземних транспортних засобів №3014/215/009933 від 07.09.2021 автомобіль «Hyundai Sonata» номерний знак НОМЕР_3 , власником якого є ОСОБА_2 , застрахований ПрАТ «СК «Універсальна».

Також встановлено, що 19.10.2021 ОСОБА_2 звернувся в ПрАТ «СК «Універсальна» із заявою про сплату страхового відшкодування згідно договору добровільного страхування наземного транспорту.

18.10.2021 представником ПрАТ «СК «Універсальна» було проведено огляд транспортного засобу «Hyundai Sonata» номерний знак НОМЕР_3 , про що складено протокол огляду транспортного засобу.

Згідно з рахунком на оплату № М000011479 від 05.11.2021 виданого Товариством з обмеженою відповідальністю «АРІЯ МОТОРС» вартість ремонту автомобіля склала 141133,50 грн з урахуванням знижки.

Окрім цього, згідно з рахунком на оплату № М000011480 від 05.11.2021, виданого Товариством з обмеженою відповідальністю «АРІЯ МОТОРС», вартість ремонту автомобіля склала 31471,20 грн з урахуванням знижки.

Відповідно до страхового акту №110204/1 сума страхового відшкодування становить 169904,7 грн., яка була перерахована ТзОВ «Арія Моторс» згідно з платіжними інструкціями №27031 від 31.01.2022 та №27032 від 31.01.2022.

Таким чином, ПрАТ «СК «Універсальна» набуло право вимоги у порядку регресу до ОСОБА_1 щодо реального збитку і відновлювального ремонтом пошкодженого транспортного засобу з урахуванням суми франшизи, що становить 169 904, 7 грн.

Статтею 1 Закону України «Про страхування» № 85/96-ВР від 07.03.1993 року передбачено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Відповідно до ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно п.3 ч.1 ст.988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Із статті 8 Закону України "Про страхування" вбачається, що страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Частиною 1 ст.1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Із ст.1188 Цивільного кодексу України вбачається, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до Постанови Великої палати Верховного Суду № 755/18006/15-ц від 04.07.2018 року, стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Зважаючи на викладене, саме положеннями ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» регулюються правовідносини між сторонами у даній справі, так як позивач ПрАТ "СК «Універсальна», виплативши страхове відшкодування потерпілому ОСОБА_2 за договором добровільного страхування, отримало від нього права кредитора до ОСОБА_1 , а тому між сторонами склались правовідносини щодо відшкодування шкоди в порядку суброгації.

Відповідно до частин першої та другої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

З огляду на зазначені положення статті 509 ЦК України та з урахуванням приписів статей 11, 22, 23, 599, 1166-1168 ЦК України факт завдання фізичній особі шкоди, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах із особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов`язане з виконанням цими особами обов`язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов`язання. Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка завдала шкоду. Сторонами деліктного зобов`язання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник).

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).

Разом із тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов`язок.

Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» .

Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону).

Згідно зі статтею 6 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

За змістом статей 9, 22-31, 35, 36 цього Закону, настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Як передбачено статтею 1194 ЦК України, в разі, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у ст. 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.

Судом не приймається до уваги заперечення відповідача щодо розміру шкоди, оскільки такий повністю спростовується матеріалами справи, а саме: звітом про оцінку автомобіля, протоколом огляду транспортного засобу, ремонтною калькуляцією, заперечення на які відповідачем не надано та нею не спростовано.

Окрім цього, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити виплату страхового відшкодування, розмір якого визначається умовами договору.

Також не заслуговує на увагу суду твердження відповідача щодо визначення вартості відновлювального ремонту із врахуванням коефіцієнта фізичного зносу, оскільки такі збитки відшкодовуються за полісом обов`язкового страхування, а не добровільного.

Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України встановлено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

У Постанові Верховного Суду України від 02.12.2015 року у справі № 6-691 цс 15 зазначено, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). На підставі цього висновку Верховний Суд у складі судової палати Касаційного цивільного суду у своїй Постанові № 686/17155/15- ц від 03.10.2018 року підтримав вищезазначений правовий висновок та визначив, що страховик за договором обов`язкового страхування відповідає у межах страхового ліміту за мінусом фізичного зносу, а за решту - безпосередній винуватець.

Враховуючи, що цивільно-правова відповідальність відповідача на момент ДТП не була застрахована, відтак саме нею повинна відшкодовуватись вся шкода, завдана у результаті дорожньо-транспортної пригоди.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що цивільна відповідальність відповідача не була застрахована, відтак з неї підлягають стягненню матеріальні збитки у межах сплаченої суми страхового відшкодування у розмірі 169904,7 грн.

У зв`язку з вищевикладеним, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення суми виплаченого страхового відшкодування знайшли своє підтвердження, а тому підлягають задоволенню.

Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Приписами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків … має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Зокрема, у п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

У п.26 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» та п.23 рішення ЄСПЛ у справі «Гурепка проти України» наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони гуртуються. Міра, до якої суд має виконати обв`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Справа "Серявін та інші проти України" № 4909/04 §58 ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Таким чином, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог, оцінивши належним чином зібрані по справі докази кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Згідно ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2684,00 грн.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.76-81, 128, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 274-279, 354-355 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» суму матеріального збитку у розмірі 169 904 /сто шістдесят дев`ять тисяч дев`ятсот чотири/ грн. 70 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» 2684,00 грн. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова шляхом подання апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Універсальна», адреса: 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, 9, , р/р НОМЕР_5 в АТ «Райффайзен Банк Аваль».

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_6 , адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя: