Справа № 136/1352/23
провадження № 2/136/286/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2023 року м. Липовець

Суддя Липовецького районного суду Вінницької області Шпортун С.В. розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН», за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгена Михайловича про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

Позивача звернулась до суду із вищевказаним позовом до відповідача.

Ухвалою суду від 25.07.2023 позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу десятиденний строк з моменту отримання копії ухвали для усунення недоліків позовної заяви, оскільки судом було встановлено, що позов не відповідав вимогам ст.175, 177 ЦПК України зокрема: позивач ОСОБА_1 будучи зареєстрованою в АДРЕСА_1 , відповідно до документів доданих до матеріалів справи, являється внутрішньо переміщеною особою, у зв`язку із чим нею обрано альтернативну підсудність, однак всупереч п.2 ч.3 ст.175 ЦПК України, у позові не зазначено постійне місце її проживання чи перебування.

Крім цього, позивачкою не було надано суду жодних доказів про те, що між нею та первісним кредитором право вимоги якого було відступлено відповідачеві, як слідує із виконавчого напису нотаріуса, укладено кредитний договір з метою задоволення позивачкою особистих економічних та побутових потреб, а кредитний договір, на підставі якого було вчинено оспорюваний виконавчий напис, надавався на споживчі цілі, в іншому випадку слід було сплатити судовий збір, у порядку та розмірі відповідно до Закону України "Про судовий збір" та надати відповідний підтверджуючий документ про його сплату чи навести інші підстави для звільнення від сплати судового збору.

На виконання вимог ухвали суду від 25.07.2023, позивач надала до суду наступні документи, а саме: заяву про відкриття виконавчого провадження; Індивідуальну частину договору про надання фінансового кредиту №/255668; Додаток №1 до Договору про надання фінансового кредиту №/255668; виконавчий напис від 15.06.2021.

Вивчивши та дослідивши наданий позивачем договір №/255668 від 02.03.2020 судом встановлено, що між ТОВ «Гоуфінгоу» та ОСОБА_1 було укладено індивідуальну частину договору про надання грошових коштів у позику в тому числі на умовах фінансового кредиту, предметом якого є грошові кошти в розмірі 4000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, які клієнт зобов`язався повернути та сплатити проценти за користування кредитом на умовах визначених цим договором. Кредит надається строком на 30 днів до 31.03.2020, тобто менше одного місяця, за користування кредитом товариству сплачуються відсотки в розмірі 675,25% річних від суми кредиту з розрахунку 1,85% на добу, процентна ставка фіксована. Відповідно до п. 1.7 клієнт підтверджує, що усвідомлює, що на правовідносини за цим Договором не розповсюджується дія ЗУ «Про споживче кредитування».

Разом з тим, у позовній заяві позивач просить звільнити її від сплати судового збору на підставі ч. 3 ст. 22 ЗУ "Про захист прав споживачів".

Однак вважаю, що вказана позивачем підстава для звільнення від сплати судового збору та наведені мотиви у заяві про усунення недоліків не відповідають вимогам закону з огляду на таке.

Так, стаття 22 Закону України "Про захист прав споживачів" підтверджує можливість судового захисту прав споживачів, передбачених законодавством, і встановлює певні особливості судового захисту їх прав, однією з яких є звільнення споживачів від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.

Згідно з преамбулою Закону України "Про захист прав споживачів" цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Статтею 11 Закону України "Про захист прав споживачів" визначено, що цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України "Про споживче кредитування".

Згідно з п. п. 1-1, 11 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про споживче кредитування", договір про споживчий кредит це вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Споживчий кредит (кредит) грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Пунктами 1-2 ч. 2 ст. 3 Закону України "Про споживче кредитування" визначено, що дія цього Закону не поширюється на договори, що містять умову про споживчий кредит у формі кредитування рахунку зі строком погашення кредиту до одного місяця; договори позики, що не передбачають сплати процентів чи будь-яких інших платежів за користування наданими за такими договорами грошовими коштами.

Аналізуючи наданий позивачем договір та його умови, суд дійшов висновку, що норми Закону України "Про захист прав споживачів" на вказані правовідносини не поширюються, договір укладений менш як на один місяць та містить застереження щодо не розповсюдження на нього Закону України «Про споживче кредитування», а відтак відсутні підстави для застосування ч. 3 ст. 22 ЗУ "Про захист прав споживачів" та звільнення позивача від сплати судового збору.

Розміри ставок судового збору визначені у частині другій статті четвертої Закону України "Про судовий збір".

Відповідно до вимог п. п. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", при поданні до суду позовної заяви немайнового характеру фізичною особою або фізичною особою підприємцем, сплачується судовий збір у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму працездатних осіб (1073,60 грн.).

Відтак позивач повинен сплатити судовий збір за одну вимогу немайнового характеру про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню у розмірі 1073,60 грн.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв`язку з наведеним, вимога суду про усунення недоліків позовної заяви не є порушенням права на справедливий судовий захист.

Крім того, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Положеннями частини другої та шостої статті 127 ЦПК України закріплено, що встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду. Про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу.

З метою забезпечення реалізації права на доступ до правосуддя, суд вважає за необхідне продовжити строк для усунення недоліків позовної заяви, встановлений ухвалою суду від 25.07.2023, шляхом надання до суду належних доказів сплати судового збору та приведення у відповідність позовної заяви щодо зазначення фактичного місця проживання позивача у позовній заяві, так як усунення недоліків шляхом подання додаткової заяви не усуває їх у позові.

Керуючись ст. 127, 175, 177, 185, 260, 261, 263 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Продовжити ОСОБА_1 строк для усунення недоліків позовної заяви, встановлений ухвалою суду від 25.07.2023, не більше п`яти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Роз`яснити позивачу, що у разі невиконання вимог даної ухвали позовна заява буде визнана неподаною та повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Світлана ШПОРТУН