провадження № 22-з/824/1030/2023 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Фінагеєв В.О.
У Х В А Л А

про відмову у забезпеченні позову

01 серпня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Фінагеєва В.О. (суддя-доповідач), Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «СТАРКПРОМ» про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «СТАРКПРОМ», ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрфінресурс», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Татаринцева Євгенія Анатоліївна, приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Львівської області Новосад Ольга Петрівна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Джуринська Людмила Володимирівна, про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки, витребування майна з чужого незаконного володіння, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Київського апеляційного суду перебуває справа за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «СТАРКПРОМ» на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 21 березня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «СТАРКПРОМ», ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрфінресурс», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Татаринцева Євгенія Анатоліївна, приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Львівської області Новосад Ольга Петрівна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Джуринська Людмила Володимирівна, про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки, витребування майна з чужого незаконного володіння.

27 липня 2023 року до ТОВ «СТАРПКПРОМ» повторно подало до суду заяву про забезпечення позову шляхом:

- накладення арешту на земельну ділянку кадастровий номер :66:598:0030, площею 0,062 га, цільове призначення: для ведення особистого підсобного господарства, садівництва, городництва, сінокосіння і випасання худоби, розташовану за адресою АДРЕСА_1 .

Заява обґрунтована тим, що рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 21 березня 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено. 28 квітня 2023 року ТОВ «СТАРКПРОМ», в межах строків встановлених ст. 354 ЦПК України, оскаржило вказане рішення до суду апеляційної інстанції шляхом подачі відповідної апеляційної скарги. Як вбачається з резолютивної частини рішення, повне рішення було виготовлено 29 березня 2023 року, тобто, вказане рішення мало б набрати законної сили не раніше 29 квітня 2023 року оскільки це встановлено імперативною нормою ст. 273 ЦПК України та абз. 2 ч. 1 ст. 354 ЦПК України. Однак, не зважаючи на те, що таке рішення не могло набрати законної сили раніше 29 квітня 2023 року, та упустивши той факт, що 28 березня 2023 року на вказане рішення учасником була подана апеляційна скарга, Дніпровським районним судом міста Києва до набрання рішенням суду законної сили, а саме 27 квітня 2023 року видано ОСОБА_1 примірник такого рішення з відміткою про набрання рішенням законної сили 21 квітня 2023 року. Як стало відомо, ОСОБА_1 27 квітня 2023 року пред`явила дане рішення до виконання державному реєстратору Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), у зв`язку з чим в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно було внесено зміни про право власності на земельну ділянку, а саме видалено запис про право власності ОСОБА_2 на земельну ділянку, та внесено нові відомості, що ніби-то саме ОСОБА_1 належить право власності на дану земельну ділянку. Такі дії останньої свідчать про її підготовку до вчинення спроби заволодіння правом власності на не введений в експлуатацію житловий будинок, шляхом виготовлення та подачі відповідних документів на нього, володіючи правом власності на землю, та формально відчужити такий будинок та земельну ділянку на користь третіх осіб, шляхом укладання правочинів та проведення в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно змін, щодо права власності на таке майно. З інформаційної довідки Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що ОСОБА_1 після отримання права власності на земельну ділянку активно здійснила дії щодо зняття всіх наявних раніше арештів, а саме 05 червня 2023 року та 07 червня 2023 року припинила три обтяження земельної ділянки та незавершеного будівництва. Враховуючи зазначені обставини набуття у власність земельної ділянки та будинку, та ряд вчинених ОСОБА_1 дій щодо скасування арештів, дає підстави вважати, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у разі скасування оскаржуваного рішення, оскільки набуття права власності на земельну ділянку та подальше її відчуження третім особам, може зробити неможливим, або значно утруднити виконання можливого рішення суду у разі задоволення апеляційної скарги, а для цього необхідно виключити найменшу можливість такого утруднення чи заподіяння збитків будь-яким третім особам, у разі недобросовісних дій ОСОБА_1 , у зв`язку з чим такий спосіб забезпечення позову, як накладення арешту на земельну ділянку, є співмірним заходом забезпечення.

Розгляд заяви відбувається відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши доводи заяви, вивчивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що заява не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Забезпечення позову - це заходи цивільного процесуального припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим.

Відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

За змістом статті 151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містить, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову.

Положеннями статті 152 ЦПК України встановлені види забезпечення позову. Одним із видів такого забезпечення є накладення арешту на майно, заборона вчиняти певні дії, тощо.

Відповідно до частини третьої статті 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, інтересів сторін та інших учасників судового процесу. Наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

З заяви про забезпечення позову вбачається, що вона подана відповідачем, який, мотивуючи необхідність накладення арешту на спірну земельну ділянку вказував, що рішення суду першої інстанції виконуються не дивлячись на подану апеляційну скаргу.

За таких обставин, фактично, зазначена заява про забезпечення позову в зазначений відповідачем спосіб, подана відповідачем з метою недопущення виконання рішення суду першої інстанції до розгляду справи апеляційним судом.

Зазначене не узгоджується з метою та змістом інституту забезпечення позову, що передбачений главою 10 ЦПК України, у відповідності до якої метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Використання цивільно-правового механізму забезпечення позову з метою недопущення виконання рішення суду першої інстанції, чинним законодавством не передбачено.

За таких обставин, апеляційний суд не знаходить підстав для задоволення даної заяви відповідача про забезпечення позову.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Київського апеляційного суду від 14 липня 2023 року було відмовлено у задоволенні заяви ТОВ «СТАРКПРОМ» про забезпечення позову, поданої з аналогічних підстав.

При цьому, у відповідності до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 44 ЦПК України залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 ЦПК України заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства.

Відповідно до вимог ст. 148 ЦПК України суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі до від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у зокрема у випадку зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству.

У випадку повторного чи систематичного невиконання процесуальних обов`язків, повторного чи неодноразового зловживання процесуальними правами, повторного чи систематичного неподання витребуваних судом доказів без поважних причин або без їх повідомлення, триваючого невиконання ухвали про забезпечення позову або доказів суд з урахуванням конкретних обставин стягує у дохід державного бюджету з відповідного учасника судового процесу або відповідної іншої особи штраф у сумі від одного до десяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У випадку невиконання процесуальних обов`язків, зловживання процесуальними правами представником учасника справи суд з урахуванням конкретних обставин справи може стягнути штраф як з учасника справи, так і з його представника.

Оскільки апеляційним судом раніше було вирішено заяву ТОВ «СТРАКПРОМ» про забезпечення позову, подану з тих самих підстав апеляційний суд вважає за необхідне звернути увагу відповідача, що повторне чи неодноразове звернення до апеляційного суду із заявою про забезпечення позову з тих самих підстав може бути визнане зловживанням учасником справи процесуальними правами, що має наслідком застосування до відповідача заходу процесуального примусу, визначеного ст. 148 ЦПК України.

Керуючись ст. 149, 150, 153 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «СТАРКПРОМ» про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «СТАРКПРОМ», ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрфінресурс», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Татаринцева Євгенія Анатоліївна, приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Львівської області Новосад Ольга Петрівна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Джуринська Людмила Володимирівна, про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки, витребування майна з чужого незаконного володіння.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Фінагеєв В.О.

Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.