ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5703/23 Справа № 183/6215/22 Суддя у 1-й інстанції - Дубовенко І.Г. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів: Лаченкової О.В., Петешенкової М.Ю.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 квітня 2023 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , про стягнення аліментів на повнолітню дитину на час навчання, -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2022 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 , про стягнення аліментів на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня звернення до суду до досягнення нею 23-х років або закінчення навчання (а.с. 1-3), в обґрунтування якого посилалась на те, що вона є донькою ОСОБА_1 . До її повноліття з відповідача на корить матері, на утриманні якої вона перебуває, стягувалися аліменти, відповідач має значну заборгованість зі сплати аліментів. Після досягнення повноліття - вона продовжує навчатися, мати - ОСОБА_3 повністю її утримує, відповідач не надає будь-якої матеріальної допомоги. Через те, що відповідач добровільно допомоги на утримання повнолітньої дитини, яка навчається, не надає, хоча він працездатний, фізично здоровий, а тому має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, позивач просить позов задовольнити в повному обсязі.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 квітня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , про стягнення аліментів на повнолітню дитину на час навчання - задоволено в повному обсязі.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на її утримання, як повнолітньої дитини ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/8 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, починаючи стягнення з 28 вересня 2022 року і до досягнення нею 23 років, за умови її навчання.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 1 073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок.

Допущено негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць (а.с. 92-93).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та закрити провадження у справі, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи (а.с. 98-99).

ОСОБА_2 не скористалась своїм правом подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу у цій справі станом на час її розгляду апеляційним судом, але в силу вимог ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Оскільки апеляційним судом у складі колегії суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень, то справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому ч. 5 ст. 272 ЦПК України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін, з наступних підстав.

Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася ОСОБА_4 , батьками якої є - ОСОБА_1 та ОСОБА_5 (а.с. 4).

Зі свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_1 від 25 вересня 2019 року вбачається, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 змінила ПІБ на ОСОБА_2 , згідно актового запису 42 від 25 вересня 2019 року (а.с. 8).

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що відповідач є батьком позивача, що не заперечується в поданих заявах сторонами; станом на час звернення до суду - 28 вересня 2022 року з позовом про стягнення аліментів на повнолітню дитину, що продовжує навчання, позивач досягла дев`ятнадцяти років, на час розгляду справи - двадцяти.

З довідки № 02/22 від 20 січня 2022 року, виданої Національним технічним університетом «Дніпровська політехніка» вбачається, що ОСОБА_2 зарахована на заочну форму навчання наказом ректора від 06.09.2020 року № 698-с за освітньо-кваліфікаційною програмою (освітнім ступенем) бакалавра, спеціальності 071 Облік і оподаткування Фінансово-економічного факультету Навчально-наукового інституту економіки Національного технічного університету «Дніпровська політехніка» (VI рівень акредитації), термін навчання до 30 червня 2024 року. Загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 36 400 гривень, вартість освітньої послуги за один навчальний рік складає 9 100 гривень (а.с. 9).

З 06 березня 2020 року відповідач перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6 ; які є батьками ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , які разом мешкають за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 43-45, 55).

З посвідчення № 045614 виданого 28 лютого 2013 року строком до 01 серпня 2023 року Комітетом у справах сім`ї та молоді Новомосковського міськвиконкому ОСОБА_9 та ОСОБА_1 , вбачається, що пред`явник цього посвідчення має право на пільги передбачені законодавством для багатодітних сімей. Діти: ОСОБА_10 , 2005 р.н., ОСОБА_7 , 2008 р.н., ОСОБА_8 , 2013 р.н. (а.с. 52).

Відповідач працює вантажником в убойному цеху за безстроковим трудовим договором від 18 листопада 2019 року, з довідки про заробітну плату відповідача вбачається, що за період з квітня 2020 року по жовтень 2022 року останньому нараховано заробітну плату в розмірі 181 459,15 грн, з яких сума утриманих аліментів та заборгованості складає 69 420 грн (а.с. 48-49).

28 листопада 2022 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області виданий судовий наказ у справі № 183/7729/22, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_11 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісяця, починаючи з 16 листопада 2022 року до досягнення дітьми повноліття. 13 грудня 2022 року постановою державного виконавця Новомосковського ВДВС у Новомосковському районі Дніпропетровської області на підставі вказаного наказу відкрите виконавче провадження НОМЕР_2.

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області у справі № 183/6425/22 від 16 грудня 2022 року позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на повнолітню доньку на час навчання - залишено без розгляду на підставі п. 4 ч. 1 ст. 257 ЦПК України. Ухвала суду набрала законної сили.

Відповідач у своєму відзиві не заперечуючи факту навчання повнолітньої ОСОБА_2 у вищому навчальному закладі, просив звернути увагу, що донька навчається заочно, а він не має фінансової можливості надавати допомогу їй.

Суду не надано жодних доказів того, що позивач ОСОБА_2 має самостійний заробіток, в той же час наявні відомості про те, що відповідач є працездатним, крім того на його утриманні знаходяться також двоє неповнолітніх дітей від другого шлюбу.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції приймаючи до уваги матеріальне становище дитини, яка навчається, стан здоров`я та матеріальне становище відповідача, та інші обставини, що мають істотне значення при визначенні розміру аліментів, а також з урахуванням рівня життя сьогодення, мінімальної заробітної плати та прожиткового мінімуму, а також керуючись принципом справедливості, добросовістності, розумності дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів у розмірі 1/8 частини від усіх видів його заробітку (доходів), щомісяця, починаючи стягнення з моменту подачі позову і до досягнення дитиною 23 років, за умови її навчання.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції враховуючи вищевикладене.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Відповідно до ч. 2 ст. 199 СК України право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Тобто наявність у батька можливості надавати матеріальну допомогу дитині, що продовжує навчання у сукупності з іншими обставинами є вирішальною підставою для стягнення з батька аліментів на утримання дитини, що продовжує навчання після досягнення вісімнадцятирічного віку.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі №748/2340/17 зроблено висновок по застосуванню статті 199 СК України, який полягає в тому, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції правильно визначився із правовідносинами, які виникли між сторонами і відповідно до норм ст. 199 СК України дійшов вірного висновку про зобов`язання батьків утримувати повнолітню доньку, яка продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги та вірно визначив розмір аліментів.

Висновок суду також узгоджується з роз`ясненнями, наданими Пленумом Верховного Суду України в п. 20 Постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року.

Визначаючи розмір аліментів, суд першої інстанції у повній мірі врахував вимоги ст. 200 СК України, взяв до уваги матеріальне становище повнолітньої доньки, та матеріальне становище іншого з батьків, а саме відповідача, який має обов`язок матеріального забезпечення повнолітньої доньки, у зв`язку з навчанням.

За таких обставин, висновок суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 та стягнення з відповідача на її користь аліментів на її утримання у розмірі 1/8 частини всіх видів заробітку, відповідає вимогам закону та ґрунтується на фактичних обставинах справи.

Доводи апелянта щодо перебування на його утриманні двох дітей від шлюбу з ОСОБА_11 - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , а також перебуванні на його утриманні дитини його дружини від попереднього шлюбу ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , батько якої має заборгованість по аліментам та не погашає її, та те, що 28.11.2022 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області видано судовий наказ про стягнення з нього аліментів на утримання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , а тому він не має можливості надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої дитини ОСОБА_2 колегія суддів відхиляє, оскільки вказані доводи були предметом розгляду в суді першої інстанції та судом була надана обгрунтована правова оцінка вказаним доводам, а тому колегія суддів не вбачає підстав для повторної правової оцінки вказаним доводам.

Разом з цим, колегія суддів зауважує, що судом першої інстанції було враховано факт знаходження на його утриманні інших неповнолітніх дітей ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , а також його матеріальний стан при визначені розмірі.

Також, колегія суддів зауважує, що доводи щодо знаходження на його утриманні дитини його дружини від попереднього шлюбу ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , батько якої має заборгованість по аліментам та не погашає її, оскільки вказані обставини не можуть бути підставою для зменшення розміру аліментів на утримання його повнолітньої дитини, яка потребує допомоги. Крім того, утримання ОСОБА_10 , 01.08.2005 року є обов`язком її батьків, а не відповідача.

Доводи про те, що позивач займається наданням послуг у сфері манікюру, а тому має можливість забезпечити себе матеріально, колегія суддів не бере до уваги, оскільки вони не підтверджені належними та допустимими доказами. Фото надані апелянтом до апеляційної скарги також не можуть бути враховані на підтвердження того, що позивач надає послуги у сфері манікюру та має заробіток, оскільки вказані фото підтверджують лише факт того, що позивач пройшла відповідні курси, а не факт її працевлаштування та наявності в неї самостійного заробітку.

Доводи апеляційної скарги, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки такі доводи є безпідставними, не спростовують обґрунтованих висновків суду щодо наявності підстав для часткового задоволення позову, та зводяться до викладення обставин справи із наданням особистих коментарів, особистим тлумаченням норм матеріального права, що має за мету задоволення апеляційної скарги, а не спростування висновків суду першої інстанції.

Апелянт не скористався наданими йому правами, не обґрунтував свої доводи апеляційної скарги, не надав суду доказів на їх підтвердження, а згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках, а відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана надати суду докази на підтвердження своїх вимог або заперечень.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Згідно з ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи, приведені в апеляційній скарзі зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду 1 інстанції, яким у досить повному обсязі з`ясовані права та обов`язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені і їм дана належна оцінка. Порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення - не встановлено, тому апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду відповідає вимогам ст. 263, 264 ЦПК України, і його слід залишити без змін.

Судові витрати понесені у зв`язку з переглядом судового рішення розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 квітня 2023 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: О.В. Лаченкова

М.Ю. Петешенкова