Справа № 932/8569/20
Провадження № 2/932/2218/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

22 червня 2023 року м. Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Куцевола В.В.

при секретарі Рибалці В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Дніпрі за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2020 року до Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська надійшла позовна заява АТ КБ «ПриватБанк», у якій позивач просить суд стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором №DNHDG3 у розмірі 36 486,30 доларів США, що за курсом НБУ від 23.06.2020 складає 972 724,76 грн.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач посилався на те, що 23.10.2008 між ним та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №DNHDG3, відповідно до умов якого останньому було надано кредит у розмірі 66 999,05 доларів США на умовах визначених договором та з кінцевим строком повернення - до 22.04.2028 і зі сплатою відсотків за користування грошима на рівні 14,04%.

З метою забезпечення належного виконання ОСОБА_1 умов кредитного договору №DNHDG3, між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки, відповідно до умов якого остання зобов`язалася відповідати перед банком в якості солідарного боржника, у разі порушення ОСОБА_1 умов вказаного кредитного договору.

З огляду на те, що ОСОБА_1 було допущено порушення умов кредитного договору №DNHDG3, позивач вважав за необхідне звернутися до суду з вимогою про стягнення відсотків нарахованих у подвійному розмірі, заборгованість за якими, за період з 22.15.2015 по 23.06.2020, становить 36 486,30 доларів США.

Відповідачами відзиву не надано.

Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська Яковлева Д.О. від 14.09.2020 позовну заяву АТ КБ «ПриватБанк» залишено без руху у зв`язку з її не відповідністю приписам ЦПК України.

У зв`язку з відстороненням судді ОСОБА_3 від здійснення правосуддя, справу було передано судді Куцеволу В.В. яким за ухвалою від 30.03.2021 її прийнято до свого провадження та вирішено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження з проведенням підготовчого судового засідання.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 07.11.2022 закрито підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду по суті.

Представником позивача, у позовній заяві, заявлено клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідачі будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, до судового засідання не з`явились, про причини не явки суд не повідомили.

Через це суд, спираючись на норми ст. 247, 280 ЦПК України, розглянув справу у заочному порядку, за відсутності сторін, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та ухвалив заочне рішення.

Так, судом встановлено, що 22.04.2008 між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено договір про іпотечний кредит №DNHDG3, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 378 750,00 грн. зі сплатою відсотків в розмірі 15% річних та з кінцевим строком повернення - не пізніше 22.04.2028. У договорі зазначено, що кредит надається шляхом (видачі готівки через касу/ зарахування кредитором коштів на поточний рахунок позичальника НОМЕР_1 , відкритий у кредитора). Також зазначено, що позичальник зобов`язується щомісячно до 22 числа кожного місяця, починаючи з наступного після укладання цього договору, здійснювати погашення кредиту та сплачувати нараховані кредитором відсотки ануїтетними платежами в сумі не менше 5045,74 грн (п.2.4). Пунктом 6.2 договору визначено, що згідно ст.212 ЦК України, при порушенні позичальником зобов`язань по погашенню кредиту передбачених пп.1.1, 2.4 цього договору позичальник сплачує кредитору відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі від зазначеного в п.1.1 нараховані на суму непогашеної в строк заборгованості за кредитом. У вказаному договорі, між іншим, зазначено, що його виконання забезпечується договором поруки №DNHDG3 від 22.04.2008 укладеним з ОСОБА_2 .

Позивачем на підтвердження укладення договору поруки з ОСОБА_2 надано копію договору поруки №DNHDG3-1 від 22.04.2008, який не містить підпису ОСОБА_2 у графі «Підпис» п. 19.2 Договору.

23.10.2008 між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду до кредитного договору №DNHDG3 від 22.04.2008, у якій зазначено, що кредитний договір №DNHDG3 від 22.04.2008 викладається у наступній редакції (п.1). Відповідно до умов якого банк зобов`язується надати ОСОБА_1 кредитні кошти шляхом перерахування на рахунок № НОМЕР_2 на строк з 23.10.2008 по 22.04.2028 включно, у вигляді строкового кредиту у розмірі 66 999,05 доларів США, зі сплатою відсотків на рівні 1,17% річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до п.8.7 дата укладання цього договору - 23.10.2008. Вказаний договір не містить положень які передбачають нарахування відсотків у подвійному розмірі.

Також позивачем на підтвердження заявлених позовних вимог надано: копію паспорта ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ; повноваження адвоката; курс гривні; розрахунок заборгованості згідно з яким: залишок простроченої заборгованості за кредитом становить 13 443,12 доларів США, загальний залишок заборгованості за процентами становить 36 486,30 доларів США; копію ліцензії.

Відповідно до ч.1, 2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, як це встановлено в частині першій статті 1048 ЦК України.

Згідно з положеннями ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Разом з тим, відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254 (в редакції, чинній на час звернення до суду з позовною заявою), виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Отже виписка по кредитному договору/ордер видачі коштів є належними доказами щодо перерахування банком коштів на рахунок позичальника, що відповідно, свідчить про виконання банком взятих на себе обов`язків по наданню кредитних коштів.

Саме таку позицію висловив Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 17.12.2020 року у справі 278/2177/15-ц

Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення спору. Докази мають бути належними, допустимими, достовірними. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. (ст.ст. 76, 77, 78, 79 ЦПК України).

Зважаючи, що позивачем є юридична особа - банківська установа, яка має в своєму підпорядкуванні юридичний відділ, представники позивача були обізнані із нормами процесуального права, які регламентують принципи цивільного судочинства, в тому числі й такий принцип як змагальність сторін, за яким кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень та диспозитивність цивільного судочинства, за яким суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи; учасник справи розпоряджається своїми права щодо предмету спору на власний розсуд та знає, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

З огляду на те, що позивачем не надано доказів видачі кредитних коштів, як-то первинних бухгалтерських документів, а розрахунок заборгованості в розумінні приписів Закону не може бути беззаперечним доказом укладення кредитного договору, адже будь-яких доказів перерахування кредитних коштів на рахунок ОСОБА_1 позивачем не надано, заявлені вимоги до останнього не підлягають задоволенню.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що оскільки позивачем, у позові, зазначено, про нарахування відсотків у подвійному розмірі з посиланням на договір, який не містить такого виду відповідальності за порушення його умов та з огляду на розрахунок заборгованості, який складено таким чином, що не дозволяє відокремити або здійснити розрахунок заборгованості виниклої за відсотками у відповідності до умов договору, це є окремою підставою для відмови у задоволенні вимог пред`явлених до ОСОБА_1 .

За змістом ч.1 ст.553, ч.1, 2 ст.554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Отже, порука є спеціальним додатковим заходом майнового характеру, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов`язання.

Підставою для поруки є договір, що встановлює зобов`язальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобов`язання боржника, та кредитором боржника. Обсяг зобов`язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов`язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель (частини перша, друга статті 553 ЦК України).

Виходячи з того, що наданий позивачем договір поруки №DNHDG3-1 від 22.04.2008 не містить підпису ОСОБА_2 у графі «Підпис» п. 19.2, це унеможливлює покладання солідарної відповідальності на ОСОБА_2 за не належне виконання ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань за договором №DNHDG3, тому заявлені позовні вимоги до останньої не підлягають задоволенню.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити про те, що ні договір про іпотечний кредит № DNHDG3 від 22.04.2008, ні додаткова угода від 23.10.2008 не містять посилань на договір поруки №.DNHDG3-1.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 76-81, 83, 258, 259, 265, 268, 272-273, 352-355 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 273 ЦПК України та може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя В.В. Куцевол