справа № 361/6097/21 головуючий у суді І інстанції Радзівіл А.Г.
провадження № 22-ц/824/7299/2023 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Фінагеєв В.О.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

02 серпня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Фінагеєва В.О. (суддя-доповідач), Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником ОСОБА_2 , на заочне рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 01 серпня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення боргу, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2021 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом та просила стягнути із відповідача заборгованість за договором позики в розмірі 100 000 грн., які були стягнуті із ОСОБА_4 згідно рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 червня 2020 року; стягнути з відповідача 45 000 грн. за гараж згідно розписки від 11 березня 2020 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 08 травня 2018 року ОСОБА_4 , який був прописаний в АДРЕСА_1 прийшов до позивача додому разом із ОСОБА_5 та попросив у борг гроші в розмір 100 000 грн. ОСОБА_4 пояснив, що частину коштів має намір вкласти у бізнес, а на іншу частину придбати будинок, який вони із дружиною ОСОБА_1 практично знайшли за 12 000 доларів США. А будинок по АДРЕСА_1 продати. Крім того, позивач зазначила, що ОСОБА_4 також просив залишити йому металевий гараж, який знаходився на території домоволодіння по АДРЕСА_1 , та який належав позивачу, та між ними була домовленість, що при продажу вказаного будинку він поверне ОСОБА_3 45 000 грн., про що написав розписку. Позивач вказує на те, що ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 помер, гроші по рішенню суду так і не виплачені, а кошти за гараж не повернуті. Окрім того, гараж на території домоволодіння по АДРЕСА_1 відсутній. Також, позивач дізналась, що і будинок був відчужений, і в ньому вже не проживають ні ОСОБА_4 , а ні ОСОБА_1 .

Заочним рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 01 серпня 2022 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 суму боргу згідно розписки від 11 березня 2020 року в розмірі 45 000 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог про стягнення з відповідача суми боргу у розмірі 45 000 грн. через порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог в цій частині відмовити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач зазначає, що суд помилково ототожнив розписку, в якій йдеться про намір ОСОБА_4 придбати гараж з договором купівлі-продажу, який мав бути укладений у письмовій формі з визначенням його істотних умов, а саме ціни предмету договору. Розписка, надана позивачем, не може бути належним доказом позовних вимог щодо стягнення коштів, так як не є договором. Відповідно до частини 4 статті 203 ЦК України правочин має вчинятись у формі, встановленій законом. Виходячи з ціни гаража, яка вказана позовній заяві, правочини фізичних осіб між собою, що перевищують у 20 разів розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, крім правочинів передбачених частиною 1 статті 206 ЦК України (що не стосується вказаних правовідносин) належить вчиняти у письмовій формі. Письмової форми правочину при домовленості придбання гаража додержано не було. Суд посилається на розписку ОСОБА_4 саме як на правочин, вчинений у письмовій формі, що на думку відповідача, є помилковим висновком. Для задоволення вказаного позову, позивачем мав би бути наданий укладений письмово договір купівлі-продажу гаража з визначенням його ціни. Але такий договір позивачем не надавався. За таких умов при недодержані письмової форми правочину відповідно до ч. 1 ст. 218 ЦК України заперечення стороною факту вчинення правочину або окремих його частин може доводитись письмовими доказами, засоби аудіо- та відео зв`язку та іншими доказами. Рішення суду не може ґрунтуватися на показах свідків. Виходячи з відсутності доказів для підтвердження позовних вимогу відповідач не погоджується з рішенням суду про стягнення з неї на користь позивача суми боргу, згідно розписки від 11 березня 2020 року 45 000 грн., так як боргових обов`язків перед позивачем ніколи не мала і не має.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищезазначене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що у відповідності до розписки від 11 березня 2020 року підписаної ОСОБА_4 , останній, який проживає за адресою АДРЕСА_1 , вказав, що на його території знаходиться металевий гараж належний ОСОБА_3 , яка проживає за адресою АДРЕСА_2 . На момент продажу вказаного будинку ОСОБА_4 зобов`язується забрати гараж (купити).

12 червня 2020 року рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики - задоволений, стягнуто із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 борг за договором позики в розмірі 100 000 грн. та судові витрати в розмірі 1000 грн., всього на суму 101 000 грн.

Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб від 28 січня 2022 року, № 0, 03 червня 2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області був зареєстрований шлюб, про що складений відповідний актовий запис за № 381.

Згідно довідки вих. № 06-15/7812 від 07 липня 2021 року виданої адміністратором відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб Центру обслуговування "Прозорий офіс" виконавчого комітету Броварської міської ради Броварського району Київської області, ОСОБА_4 був зареєстрований за місцем проживання станом на 08 квітня 2021 року за адресою: АДРЕСА_1 разом з: ОСОБА_6 та ОСОБА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, видане Васильківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) від 16 червня 2021 року.

Рішення суду в частині відхилених позовних вимог сторонами не оскаржується, а, відтак, апеляційним судом не переглядається.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що з моменту смерті ОСОБА_4 - ОСОБА_3 набула право вимоги щодо повернення коштів за металевий гараж від ОСОБА_1 за договором від 11 березня 2020 року, укладеного з її чоловіком. В судовому засіданні було також із пояснень свідка встановлено, що майно за вказаним договором було використано в інтересах сім`ї.

Апеляційний суд не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Згідно ч.2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до п.2, п.4 ч.1 ст.208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини, щодо яких законом встановлена письмова форма.

Згідно ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За змістом ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем та ОСОБА_4 ніякого договору про купівлю-продаж металевого гаража не укладалось.

Зі змісту наданої суду розписки від 11 березня 2020 року вбачається, що померлий ОСОБА_4 висловив намір придбати металевий гараж, що ніяким чином не дає позивачу прав стверджувати про укладення договору купівлі-продажу.

Отже, жодних зобов`язань померлий ОСОБА_4 , які б випливали з договору купівлі-продажу металевого гаражу перед позивачем не мав, з огляду на відсутність такого договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Зазначаючи, що за договором від 11 березня 2020 року ОСОБА_4 та ОСОБА_1 набули солідарний обов`язок повернення ОСОБА_3 грошової суми у розмірі 45 000 грн. за отриманий металевий гараж, суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув, проігнорував той факт, що жодного доказу на підтвердження позовних вимог в оскаржуваній частині, матеріали справи не містять та, фактично з надуманих підстав, задовольнив позов, на що обґрунтовано посилається апелянт.

Враховуючи зазначене, висновки суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог не відповідають фактичним обставинам справи, не ґрунтуються на наявних у справі доказах, судом не з`ясовано обставини, що мають значення для справи, що у відповідності до ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування рішення в оскаржуваній частині та прийняття в цій частині нового судового рішення про відмову в задоволенні позову.

Згідно з ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

При подачі позовної заяви в частині задоволених позовних вимог сплаті підлягав судовий збір у розмірі 908 грн. При подачі апеляційної скарги в частині оспорюваних позовних вимог сплаті підлягав судовий збір у розмірі 1 362 грн.

Оскільки апеляційний суд приходить до висновку щодо наявності підстав до задоволення апеляційної скарги, то сплачений відповідачем судовий збір підлягає стягненню з позивача на користь відповідача у зазначеному розмірі.

На підставі викладеного та керуючись статтями 374, 376, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , задовольнити.

Заочне рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 01 серпня 2022 року в частині задоволених позовних вимог скасувати та прийняти в цій частині постанову.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення боргу у розмірі 45 000 грн. за гараж згідно розписки від 11 березня 2020 року відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_4 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 , судовий збір у розмірі 1 362 (одна тисяча триста шістдесят дві) гривні.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених частиною 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Судді Фінагеєв В.О.

Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.