Справа № 953/2793/22
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 серпня 2023 року м.Харків
Київський районний суд м.Харкова у складі:
головуючої судді - Лисиченко С.М.,
за участю секретаря судового засідання - Кот Я.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку загального позовного провадження цивільну справу №953/2793/22 за позовною заявою Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за кредитом спадкодавця,-
21 лютого 2022 року до Київського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в якій представник позивача просить стягнути з відповідачів на користь позивача заборгованість у розмірі 5320 гривень 50 копійок за кредитним договором № б/н від 18.10.2014, вирішити питання щодо розподілу судових витрат.
В обґрунтування позовних вимог, посилається на те, що ОСОБА_4 (надалі позичальник) звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву № б/н від 18.10.2014. 14.06.2018 відбулась державна реєстрація та змінено повне та скорочене найменування позивача з ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» на АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК». Позивач вказує, що позичальник при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Вказує, що позичальник ознайомлений із Умовами та правилами надання банківських послуг, що діяли станом на момент підписання анкети-заяви, що підтверджується підписом ОСОБА_4 у анкеті-заяві, де є відповідні запевнення щодо ознайомлення та надання документів у письмовому виді, а також наказом банка про їх затвердження. Відповідно до положень Умов та Правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) АТ КБ "ПРИВАТЕАНК", що діяв на підставі Ліцензії НБУ № 22 від 29.07.2009, а зараз діє на підставі Ліцензії НБУ № 22 від 05.10.2011керуючись законодавством України, публічно пропонує невизначеному колу осіб можливість отримання банківських послуг, для чого публікує «Умови та правила надання банківських послуг», які є публічною офертою, що містять умови та правила надання послуг банком його клієнтам. Таким чином, клієнт отримує доступ до всіх без виключення послуг Банку. При укладанні Договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України. Заявою позичальника підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ "ПРИВАТБАНК", які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі. Виконання позичальником Договору вбачається також із виписки по рахунку та розрахунку заборгованості, де зазначені операції щодо використання кредитного ліміту, операції щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за їх користування. Отже, підписавши заяву між сторонами, у відповідності до ст.634 ЦК України, був укладений Договір про надання банківських послуг, який за своєю правовою природою є змішаним договором і містить в собі, зокрема, умови договору банківського рахунку (ст. 1066 ЦК України) та кредитного договору (ст. 054 ЦК України).
Позивач зазначає, що позичальнику було відкрито кредитний рахунок та встановлений початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Для користування кредитним картковим рахунком позичальник отримав кредитну картку, у подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 5000,00 гривень. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Договору, на підставі яких позичальник при укладанні Договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. Власник картрахунку зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту. Пунктом 1.1.3.2.3. Договору передбачена можливість Зміни Тарифів та інших невід`ємних частин Договору. На підставі п.1.1.5.2 Договору, неотримання або несвоєчасне отримання Клієнтом виписок про стан рахунків не звільняє Клієнта від виконання його зобов`язань за даним Договором. Згідно п.п. 1.1.6.1, 1.1.6.2 Договору зміни в «Умови та правила надання банківських послуг» вносяться банком щомісячно в односторонньому порядку, а у випадках, коли в односторонньому порядку внесення змін неможливо, банк повідомляє клієнтів про внесені зміни шляхом використання різних каналів зв`язку, серед яких: офіційний сайт банку www.privatbank.ua, SMS - повідомлення клієнтам про зміни даних правил, клієнтські виписки, інші канали інформування. У разі незгоди зі змінами «Умов та правил надання банківських послуг» або «Тарифів» клієнт має право надати Банку заяву про розірвання Договору виконавши умови п. 2.1.1.5.4. Договору.
Позивача вказує, що АТ КБ "ПРИВАТБАНК" свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав позичальнику можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Позичальник зобов`язався повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов Договору, а саме згідно до п. 2.1.1.12.3. позичальник зобов`язався здійснювати погашення кредиту та процентів внесенням грошів на кредитний рахунок у розмірі не менше мінімального обов`язковий платежу, однак не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, у порушення умов кредитного договору, а також ст.ст. 509, 526,1054 ЦК України, позичальник зобов`язання за вказаним договором не виконав, хоча ст. 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно п. 2.1.1.12.7.2. Договору в разі непогашення Клієнтом боргових зобов`язань за Кредитом до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому були здійснені трати, за користування Кредитом Клієнт сплачує Банку проценти в розмірі, зазначеному в Тарифах, що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 2.1.1.12.6 Договору. У разі виникнення прострочених зобов`язань за кредитом згідно п. 2.1.1.12.6.1. Договору Клієнт сплачує Банку проценти в подвійному розмірі від зазначених в Тарифах, що діють на дату нарахування. Відповідно до п.п. 2.1.1.12.10. Договору, Банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов`язків за цим Договором. В редакції Умов та Правил, що почала діяти з 01.03.2019 згідно до п. 2.1.1.2.12. Сторони дійшли згоди, що в разі починаючи з 181-го дня з моменту порушення зобов`язань Клієнта з погашення кредиту, Клієнт зобов`язується сплатити на користь Банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України встановлюються за домовленістю Сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі: 86,4% - для картки "Універсальна"; 84,0% - для картки "Універсальна голд". Відповідно до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення Боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Відповідно до п.2.1.1.2.1 Договору, Договір діє на протязі 5 років з моменту його підписання. Якщо на протязі цього строку жодна із сторін не проінформує другу сторону про розірвання даного договору, він автоматично логнується на той же строк.
Також позивача зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_4 помер. Спадкоємцями, які постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 . З посиланням на ст.1281 ЦК України, позивачем 04.03.2021 була направлена претензія кредитора до п`ятої ХМДНК та 15.03.2021 отримано відповідь, в якій зазначалось, що спадкоємці померлого позичальника із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не зверталися та спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії АТ КБ «ПриватБанк». Позивач вважає, що відповідно до ст.1269, 1270, 1273 ЦК України, відповідачі прийняли спадщину, до складу якої входять, у тому числі, кредитні зобов`язання померлого позичальника. Спадкування обов`язків відбулося відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, так як відповідачі не відмовилися від спадщини у передбачені цивільним законодавством строки, а саме 6 місяців від дня відкриття спадщини. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. У зв`язку щ чим, 17.07.2021 до спадкоємців позичальника було направлено лист-претензію, згідно яких позивач пред`явив свої вимоги, але ніяких дій не було виконано.
У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, станом на дату смерті позичальника ОСОБА_4 , його заборгованість перед Банком за кредитним договором №б/н від 18.10.2014 становить 5320,50 гривень, яка складається з наступного: 5094,84 гривень заборгованість за тілом кредита, в т.ч. 5094,84 гривень заборгованість за простроченим тілом кредита; 225,66 гривень заборгованість за простроченими відсотками, яку відповідачі, як спадкоємці померлого позичальника, зобов`язані сплатити на користь позивача.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Київського районного суду м. Харкова, 22.02.2022 визначено головуючу суддю у справі: Лисиченко С.М.
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 23.02.2022 прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за позовною заявою Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за кредитом спадкодавця, розгляд справи постановлено проводити в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 09.03.2023 закрито підготовче провадження у цивільній справі за позовною заявою Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за кредитом спадкодавця та призначено справу до розгляду по суті.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, про час, день та місце слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Разом з позовною заявою подав заяву, зі змісту якої вбачається, що у разі неявки в судове засідання відповідача, він не заперечує проти розгляду справи за його відсутності та винесення заочного рішення.
Відповідачі у судове засідання повторно не з`явилися, про дату, час і місце судових засідань повідомлялися у встановленому законом порядку, на підтвердження чого в матеріалах справи наявна поштова кореспонденція, яка була повернута оператором поштового зв`язку. Заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи у їх відсутність до суду не надходило. Відзиву на позовну заяву не подано.
Враховуючи, що відповідачі належним чином повідомлені про місце і час судового засідання, суд розглядає справу у відсутності відповідачів та згідно ч.4 ст.223 ЦПК України постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи та оцінивши їх у сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.
18.10.2014 між ПАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк») та ОСОБА_4 укладено кредитний договір №б/н на підставі заяви від 18.10.2014, за яким позичальник ОСОБА_4 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, про що свідчить підписана останнім анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку.
Як було встановлено в судовому засіданні, оскільки не спростовано сторонами, взяті на себе зобов`язання за кредитним договором №б/н від 18.10.2014 позивач виконав своєчасно і в повному обсязі, надавши позичальнику у розпорядження кредитні кошти.
Разом з цим, позичальник, взяті на себе зобов`язання за кредитним договором виконував не належним чином, у зв`язку з чим, станом на 19.10.2019 за ним мається заборгованість у розмірі 5320,50 гривень, з яких: 5094,84 гривень заборгованість за простроченим тілом кредита; 225,66 гривень заборгованість за простроченими відсотками.
Відповідно до статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
З наданих суду копій паспортів вбачається, що ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 .
В ході судового розгляду також встановлено, що відповідачі були зареєстровані за вказаною адресою станом на 19.10.2019, тобто на день смерті позичальника ОСОБА_4
25.02.2021 АТ КБ «Приватбанк» направлено до п`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори претензію кредитора в порядку ст.1281 ЦК України, щодо включення кредиторської вимоги банку в спадкову масу, повідомлення спадкоємців померлого ОСОБА_4 про наявність заборгованості перед банком у розмірі 5320,50 гривень, повідомлення банку щодо виконаних дій з приводу прийняття/відмови від прийняття спадщини після померлого ОСОБА_4 .
П`ятою Харківською міською державною нотаріальною конторою листом від 11.03.2021 №958/02-14 повідомлено Банк про те, що нотаріальною конторою отримано претензію до спадкоємців померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 , яку зареєстровано в журналі реєстрації вхідних документів 06.03.2021 за вх. № 1126/01-16, зареєстровано в книзі обліку та реєстрації спадкових справ за № 586, та на підставі неї заведено спадкову справу № 245/2021. Повідомлено, що спадкова справа до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 була заведена на підставі претензії АТ КБ «Приватбанк». Спадкоємці, які прийняли або могли прийняти спадщину на підставі статей 1268-1272 Цивільного кодексу України до нотаріальної контори з питань оформлення спадщини не зверталися. В разі їх звернення до нотаріальної контори їх буде повідомлено про суму боргу внаслідок неналежного виконання зобов`язань, які виникли після підписання кредитного договору.
02.07.2021 АТ КБ «Приватбанк» направив листи-претензії з підстав сплати заборгованості померлого ОСОБА_4 в розмірі 5320,50 гривень, ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 .
В ході розгляду справи, за клопотанням представника позивача судом було витребувано з П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори: копію спадкової справи, заведеної після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 .
21.12.2022 та 25.01.2023 до Київського районного суду м. Харкова з П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори надійшли витребувані докази по справі.
Так, дослідженням наданої суду копії спадкової справи №245/2021 після ОСОБА_4 , встановлено, що спадкова справа заведена на підставі претензії АТ КБ «Приватбанк», даних дощо спадкоємців ОСОБА_4 , їх звернення до нотаріальної контори, прийняття спадщини чи відмови у її прийнятті, спадкова справа не містить.
Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Згідно з ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Позивач у своєму позові зазначає, що спадкоємцями, які постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є відповідачі. Вказана обставина підтверджується копіями паспортів останніх та померлого позичальника, ОСОБА_4 , де в якості адреси реєстрації зазначена адреса: АДРЕСА_1 . Тобто відповідачі зареєстровані разом із спадкодавцем, при цьому заяву про відмову від спадщини не подавали.
Даних щодо отримання претензій відповідача у суду немає.
Згідно із ст.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
За змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язаннями у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи її спадкоємця, таким чином, відбувається передбачена законом заміна боржника за зобов`язанням.
Особливості правового регулювання відносин між кредитором і спадкоємцями боржника регламентуються приписами ст. 1281 і 1282 ЦК України.
Згідно зі ст.1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб. Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.
Згідно зі ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.
За змістом наведених норм матеріального права задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ними у спадщину майна. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна особа не набуває статусу спадкоємця і, як наслідок, у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи.
Виникнення у спадкоємців у разі прийняття спадщини обов`язку сплатити заборгованість боржника узгоджується зі змістом ст. 1218 ЦК України, яка визначає, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Вказані положення законодавства забезпечують дотримання балансу прав та інтересів усіх учасників цих правовідносин. Зокрема, спадкоємець, приймаючи спадщину, реалізує свій майновий інтерес щодо набуття у власність спадкового майна, при цьому у нього виникає обов`язок сплатити заборгованість спадкодавця, проте виключно в межах вартості отриманого у спадщину майна. У свою чергу кредитор, укладаючи договори кредитування, може бути упевненим у сплаті йому заборгованості позичальника, у разі його смерті, за рахунок спадкового майна, яке прийняли спадкоємці боржника.
Такий принцип регулювання спірних правовідносин ґрунтується на засадах розумності, пропорційності і справедливості та виключає можливість необґрунтованого покладення на спадкоємців боржника обов`язку погасити борг у розмірі більшому, ніж вартість набутого ними майна, що призведе до безпідставного погіршення їх майнового стану у зв`язку з виконанням зобов`язання, стороною якого вони не є і згоди на укладення якого не надавали.
Виходячи з наведеного, при вирішенні спору про стягнення із спадкоємця коштів для задоволення вимог кредитора встановленню підлягають обставини, пов`язані із з`ясуванням вартості отриманого останніми майна та визначення колу спадкоємців.
Згідно п. 32 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", з урахуванням положень ст. 1282 ЦК України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину.
Так, відповідно до ч.1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.
Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України).
Частиною першою ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.
Однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч. 3 ст. 1296 ЦК України).
Таким чином, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку.
Отже, аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що хоча отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до ст. 1296 ЦК України є правом, а не обов`язком спадкоємця, однак відсутність у спадкоємця свідоцтва про право на спадщину не може бути підставою для відмови у задоволенні вимог кредитора.
Між тим, зазначені норми підлягали б до застосування за умови, що відповідачі є спадкоємцями боржника.
Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, що визначено частино 2 статті 77 ЦПК України.
Згідно ст. ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
На підтвердження позовних вимог, позивачем було надано лише копії паспортів позичальника та відповідачів, з яких вбачається, що ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , які зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 .
Суд вважає вказані документи, не є достатнім доказом, яки й би підтверджував факт того, що відповідачі є спадкоємцями померлого позичальника на підставі відносин спорідненості та за правилами ч. 3 ст.1268 ЦК України постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, оскільки реєстрація місця проживання відповідачів за адресою місця проживання позичальника не є безумовним підтвердженням того, що вони є її спадкоємцями та фактично прийняли спадщину після його смерті.
Вказаний висновок суду узгоджується з позицією Верховного Суду, яка викладена у постанові від 27.02.2023 у справі № 542/1497/22.
Слід зауважити, що зареєстроване місце проживання всіх осіб за однією адресою не є безумовним доказом того, що відповідачі дійсно проживали разом із позичальником, та є особами, які відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України прийняли спадщину, оскільки положення Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" не ставить місце фактичного проживання особи в залежність від місця її реєстрації.
Місцем проживання особи може бути будь-яке жиле приміщення, у якому особа проживає постійно або тимчасово, яке належить цій особі на праві власності або праві користування, що визнається власником жилого приміщення.
Зазначене узгоджується з позиціє Верховного Суду, яка викладена у постановах від 31 травня 2018 року в справі № 661/2808/16-ц, від 11 липня 2018 року в справі № 551/19/17, від 15 березня 2018 року в справі № 489/2924/16-ц.
Враховуючи зазначене, те, що в межах розгляду даної справи не встановлений факт того, що
відповідачі є спадкоємцями померлого позичальника (за законом чи за заповітом), які прийняли спадщину після його смерті, а також, що вони постійно проживали за місцем своєї реєстрації на час відкриття спадщини, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог, що є підставою для відмови у їх задоволенні.
У зв`язку з відмовою в задоволенні позовних вимог та згідно ст. 141 ЦПК України не підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача судові витрати.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 13, 19, 81, 141, 263-265, 268, 272, 273-276, 280-284 ЦПК України, ст.ст. 1216, 1218, 1268 ЦК України, суд,
У задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за кредитом спадкодавця відмовити.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення відповідно до вимог ст.ст.284-285 ЦПК України.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Відомості щодо учасників справи:
Відповідачі: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
Суддя С.М. Лисиченко