РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 609/617/23

2/609/230/2023

09 серпня 2023 року Шумський районний суд Тернопільської області

в складі головуючої судді Катерняк О.М.

з участю секретаря судового засідання Мацишиної Г.О.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Шумськ цивільну справу за позовом: ОСОБА_1 до

відповідача: ОСОБА_2

вимоги позивача: про визнання права власності на спадкове майно за заповітом,

В С Т А Н О В И В:

І. Стислий виклад позиції позивача.

1. ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі відповідач) з вимогою про визнання права власності на спадкове майно за заповітом, що залишилося після смерті ОСОБА_3 .

2. Позов обґрунтовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла прабаба позивача ОСОБА_3 . Після її смерті залишилось спадкове майно, яке складається: - із права власності на земельну ділянку, яка розташована на території Соснівської сільської ради Кременецького району Тернопільської області в розмірі 2.01га, в тому числі: 1.35га кадастровий номер земельної ділянки :01:001:0178, 0.58га кадастровий номер земельної ділянки :01:001:0418, 0.08га кадастровий номер земельної ділянки :01:001:0649, цільове призначення земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; - житлового будинку з господарськими будівлями у АДРЕСА_1 . Домоволодіння відноситься до соціальної групи колгоспний двір, головою якого була померла ОСОБА_3 . Інших членів колгоспного двору немає. Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на належне їй майно. На випадок своєї смерті померла зробила розпорядження, згідно з яким призначила позивача спадкоємцем усього належного її майна, склавши заповіт.

Як зазначає позивач в позовній заяві, спадщину після смерті прабаби він прийняв, оскільки на день смерті проживав із нею в одному господарстві. Позивач звертався в нотаріальну контору по питанню успадкування зазначеного майна, однак отримав відмову у якій зазначено, що існують розбіжності у правовстановлюючих документах померлої по батькові. Крім того, на даний час не передбачено реєстрацію права власності на частки в колгоспному дворі, а тому вирішити питання щодо набуття права власності на майно колишнього колгоспного двору можливе лише у судовому порядку.

З цих підстав, позивач просить визнати за ним право власності на спадкове майно після смерті прабаби ОСОБА_3 , а саме на житловий будинок та земельну ділянку.

ІІ. Процесуальні дії у справі.

3. Ухвалою Шумського районного суду Тернопільської області від 20 липня 2023 року було відкрито провадження у даній цивільній справі за правилами загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого розгляду на 09 серпня 2023 року.

4. Сторони в підготовче судове засідання не з`явилися, через канцелярію суду подали заяви про розгляд справи у їх відсутності з повним підтриманням та визнанням позовних вимог.

Відповідно до ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

5. Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК), у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.

Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

6. Постановою Верховної Ради України № 807-ІХ від 17.07.2020 року Про утворення та ліквідацію районів, що набрала чинності 19.07.2020 року, змінений адміністративно-територіальний устрій нашої Держави.

Зокрема, відповідно до підпункту 19 пункту 3 та абзацу 1 підпункту 19 пункту 1 цієї Постанови ліквідований Шумський район Тернопільської області та утворений Кременецький район Тернопільської області (з адміністративним центром у місті Кременець) у складі територій Борсуківської сільської, Великодедеркальської сільської, Вишнівецької селищної, Кременецької міської, Лановецької міської, Лопушненської сільської, Почаївської міської, Шумської міської територіальних громад, затверджених Кабінетом Міністрів України.

7. Судом встановлено, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Бірки Шумського району Тернопільської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим Соснівською сільською радою Шумського району Тернопільської області.

8. Відповідно до Свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 31.03.1989 року та Реєстрового напису на документи про право власності від 31.03.1989 року слідує, що жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами в цілому, який розташований в АДРЕСА_2 дійсно належить та зареєстровано в Кременецькому бюро технічної інвентаризації по праву особистої власності за колгоспним двором, головою якого є ОСОБА_3 . Свідоцтво видано на підставі рішення виконкому Шумської районної Ради народних депутатів №77 від 21 березня 1989 року «Про оформлення права особистої власності на житловий будинок».

9. Згідно із Довідкою про технічні показники об`єкта нерухомого майна, наявність (відсутність) нового будівництва, реконструкції, капітального ремонту, перепланування №26 від 27.01.2023, виданої КП «Шумське бюро технічної інвентаризації» слідує, що право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований по АДРЕСА_1 станом на 31.12.2012 зареєстровано в КП «Шумське БТІ» за ОСОБА_3 на підставі Свідоцтва про право особистої власності. Самочинного будівництва не виявлено.

10. Позивачем ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 в КП «Шумське БТІ» виготовлено технічний паспорт на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 .

11. Відповідно до довідки №148 від 24.03.2023, виданої Шумською міською радою Тернопільської області вбачається, що станом на 01 липня 1990 року, згідно запису по господарської книги №2, в колгоспному дворі за адресою: АДРЕСА_1 , дійсно проживала, була зареєстрована сама одна, голова колгоспного двору, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Таким чином, наявними у справі матеріалами підтверджено, що спірне будинковолодіння належало до суспільної групи колгоспний двір.

12. Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №281869 від 17.02.2005 вбачається, що ОСОБА_3 на підставі розпорядження голови Шумської райдержадміністрації від 21 грудня 2004 року №468 є власником земельної ділянки загальною площею 2.01га, що розташована на території Соснівської сільської ради Шумського району Тернопільської області, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і яка складається із трьох земельних ділянок: площею 1.35га кадастровий номер :001:001:0178, площею 0.58га кадастровий номер :01:001:0418 та площею 0.08га кадастровий номер :01:001:0649.

13. Спадкодавиця ОСОБА_3 на випадок своєї смерті склала заповітне розпорядження, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право заповіла ОСОБА_1 . Заповіт посвідчено 06 грудня 2011 року секретарем Соснівської сільської ради Шумського району Тернопільської області і зареєстровано в реєстрі за №76

14. Відповідно до довідки №545 від 26 грудня 2022 року, виданої Шумською міською радою Тернопільської області вбачається, що ОСОБА_3 , жителька села Бірки Кременецького району Тернопільської області, дійсно померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , на день смерті була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з нею на день смерті, проживав та був зареєстрований, здійснював догляд та вів спільне господарство правнук ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

15. Згідно із свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , викладеного російською мовою, вбачається, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_6 в м. Кашин Твєрської області РСФСР, в графі «батьки» вказано: батько ОСОБА_2 , мати ОСОБА_4 .

Із свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 вбачається, що ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_7 в с. Соснівка Шумського району Тернопільської області, в графі «батьки» вказано: батько ОСОБА_5 , мати ОСОБА_6 .

16. Актом обстеження №59 від 01.02.2023 підтверджується, що комісія у складі: старости сіл Соснівка та Бірки, Соснівського старостинського округу Шумської ОТГ, сусідів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , які проживають поруч із господарством померлої жительки села Бірки, Кременецького району, Тернопільської області, ОСОБА_9 , встановили шляхом опитування родичів та свідків, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_3 дійсно одна і та сама особа.

17. Своєю Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 14.04.2023 державний нотаріус Кременецької державної нотаріальної контори Віталій Остапчук відмовив позивачу ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки та житловий будинок, по тій причині, що існують розбіжності у правовстановлюючих документах в написанні по батькові спадкодавиці, вчинення такої нотаріальної дії суперечить законодавству України. Спадкова справа після смерті ОСОБА_3 не заведена.

ІV. Оцінка Суду.

18. За змістом частини четвертої статті 200 ЦПК ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Так, частиною четвертою статті 206 ЦПК передбачено, що у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Таким чином, ЦПК допускає ухвалення рішення в підготовчому судовому засіданні і в правовідносинах, що виникли між сторонами відповідачі позов визнали, таке визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тобто в даному випадку наявні законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову в підготовчому судовому засіданні.

19. Відтак, проаналізувавши вищенаведене, суд приходить до висновку, що до виниклих правовідносин слід застосувати наступні норми матеріального права.

20. Згідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

21. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

22. Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

23. Вимогами ст.10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

24. Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

25. Як передбачено ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

26. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною другою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

27. Відповідно до п.1 та п. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

28. Правовий статус майна колгоспного двору був врегульований ст.ст. 120-126 Цивільного кодексу УРСР 1963 року. У відповідності до ст. 112 ЦК Української РСР, майно може належати на праві спільної власності двом або кільком колгоспам чи іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або державі і одному чи кільком колгоспам або іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або двом чи кільком громадянам. Розрізняється спільна власність з визначенням часток (часткова власність) або без визначення часток (сумісна власність).

29. Згідно зі ст. 120 Цивільного кодексу УРСР 1963 року, майно колгоспного двору належить всім членам двору на праві спільної сумісної власності. Колгоспний двір може мати у власності підсобне господарство на присадибній ділянці землі, що знаходиться в його користуванні, жилий будинок, продуктивну худобу, птицю та дрібний сільськогосподарський реманент відповідно до статуту колгоспу. Крім того, колгоспному дворові належать передані в його власність членами двору їх трудові доходи від участі в громадському господарстві колгоспу або інше передане ними у власність двору майно, а також предмети домашнього вжитку і особистого користування, придбані на спільні кошти.

30. Відповідно до ст. 563 ЦК УРСР 1963 року, у випадку смерті члена колгоспного двору спадкування в майні двора не відкривається, а спадкується лише особисте майно членів колгоспного двору. Якщо після смерті члена колгоспного двору інших членів двору не залишилося, майно двору спадкується на загальних підставах.

31. За змістом ст.123 Цивільного кодексу УРСР 1963 року розмір частки члена двору встановлюється, виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Частку працездатного члена двору в майні двору може бути зменшено або у її виділенні зовсім відмовлено у зв`язку з недовгочасним його перебуванням у складі двору або незначною участю своєю працею чи коштами в господарстві двору.

Жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 станом на 01 липня 1990 року мав статус колгоспного двору, головою якого була ОСОБА_3 та була єдиним членом колгоспного двору, а отже набула у власність в цілому вказаний вище жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами.

32. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови від 24 червня 1983 року № 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», та в підпункті г) пункту 6 постанови від 22 грудня 1995 року №20 «Про судову практику у справах права приватної власності», правила ст. 563 ЦК УРСР про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 року. У разі смерті члена колгоспного двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його колишніх членів.

33. Відповідно до п.п. 4.15, 4.18 п. 4 гл. 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затверджено Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 р. № 296/5, видача свідоцтва про спадщину на майно, яке підлягає реєстрації проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони та арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі, свідоцтва про право на спадщину документів, нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

34. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

35. До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

36. Права та обов`язки, які не входять до складу спадщини, передбачені положеннями статті 1219 ЦК України.

Отже, об`єктами спадщини за ЦК України є права та обов`язки, які належали особі на час смерті, крім тих, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця.

37. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

38. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

39. Відповідно до статті 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

40. У відповідності до ст.1235 ЦК України Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кількох фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Як слідує із досліджених матеріалів справи, померла ОСОБА_3 , зробивши відповідне розпорядження, заповіла все своє майно позивачу ОСОБА_1 .

41. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

42. Згідно із ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

43. Відповідно до абз. 3 п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, у разі відмови нотаріуса в оформленні прав на спадщину особа може звертатися до суду за правилами позовного провадження.

В даний час у позивача виникла необхідність оформити право власності на спадкове майно, а саме, на земельні ділянки та житловий будинок, як спадкове майно за заповітом, після смерті ОСОБА_3 .

Відповідач ОСОБА_2 не заперечував проти визнання за позивачем ОСОБА_1 права власності на спадкове майно, що залишилось після смерті ОСОБА_3 .

Суд знаходить, що в даних правовідносинах виникнення права власності у позивача пов`язується з правом спадкування.

44. Нормами статті 328 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

45. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

46. Громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини, як це визначено в ст. 81 ч.1 п.г) Земельного кодексу України.

47. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

48. Згідно із ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

49. Згідно до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

50. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

51. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким чином, право на спадщину є самостійним майновим правом, яке виникає на підставі факту її прийняття та підлягає захисту в передбачений законом спосіб, і через відмову нотаріуса у видачі спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину, не може бути захищене в інший спосіб.

У зв`язку із чим, враховуючи, що позивач ОСОБА_1 прийняв спадщину в установленому законом порядку, як такий, що постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, але отримати свідоцтво про право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок та земельні ділянки в нотаріальній конторі не може, відповідач не заперечував проти задоволення позовних вимог, право позивача підлягає захисту, а позовні вимоги задоволенню.

52. Даний спір підлягає розгляду в судовому порядку, оскільки іншим шляхом його вирішити не можливо, а набуття позивачем права на житловий будинок та земельні ділянки не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

53. Позивачем при подачі позову було сплачено 1470 грн. 00 коп. судового збору, які він в разі задоволення позову просить не стягувати з відповідача.

Керуючись ст.ст.15, 16, 328, 392, 1216, 1218, 1219, 1220, 1222, 1225, 1233, 1235, 1268, 1270 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 5, 10-13, 76, 77, 81, 82, 89, 141, 200, 206 ЦПК України, ст.ст. 112, 120-126, 524, 525, 529, 548, 549, 563 ЦК Української РСР (1963 року), суд

У Х В А Л И В :

1.Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно за заповітом задовольнити повністю.

2.Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстроване місце проживання: с. Бірки, Кременецького району, Тернопільської області, паспорт НОМЕР_4 , РНОКПП НОМЕР_5 ) право власності на спадкове майно за заповітом, після смерті прабаби ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , що складається: - із права власності на земельну ділянку, яка розташована на території Соснівської сільської ради Кременецького району Тернопільської області в розмірі 2.01га, в тому числі: 1.35га кадастровий номер земельної ділянки :01:001:0178, 0.58га кадастровий номер земельної ділянки :01:001:0418, 0.08га кадастровий номер земельної ділянки :01:001:0649, цільове призначення земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; - житлового будинку з господарськими будівлями у АДРЕСА_1 .

3.Не застосовувати до відповідача вимоги статті 141 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повне рішення суду складено 09 серпня 2023 року.

Суддя: О. М. Катерняк