П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 липня 2023 року м. Київ

Справа №367/3804/19

Провадження № 22-ц/824/9471/2023

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Стрижеуса А.М.,

суддів: Поливач Л.Д., Шкоріної О.І.

сторони: позивач ОСОБА_1 ,

відповідачі Приватне акціонерне товариство Страхова компанія «Галицька», ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку письмового провадженнями за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 05 вересня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «Галицька», ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, трьох відсотків річних, пені та інфляційного збільшення боргу,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «Галицька», ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, трьох відсотків річних, пені та інфляційного збільшення боргу.

Позов мотивований тим, що 07 травня 2018 року ОСОБА_2 близько 17 год.

45 хв. у м. Буча по вул. Вишневій, керуючи автомобілем «Chery», реєстраційний номер

НОМЕР_1 , порушуючи Правила дорожнього руху, здійснив наїзд на припаркований автомобіль марки «Nissan», реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належить позивачу на праві власності.

Відповідно до постанови Ірпінського міського суду Київської області від 27 липня 2018 року, дана дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення водієм автомобіля «Chery», реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_2 , Правил дорожнього руху.

Відповідно до Звіту про оцінку вартості матеріального збитку від 20 грудня

2018 року № 72/49.12.18, вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу автомобіля марки «Nissan», реєстраційний номер НОМЕР_2 , складає: 71 159,77 грн. Вартість відновлювального ремонту КТЗ без урахування зносу складає 126 938,75 грн. Ринкова вартість КТЗ до пошкодження складає 358 696,89 грн. Позивачем були понесені додаткові витрати на проведення автотоварознавчого дослідження у розмірі 1 500,00 грн.

Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Chery», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на момент ДТП була застрахована за полісом обов`язкового страхування власників наземних транспортних засобів № АК/8340980

в ПрАт СК «Галицька», тому позивач 27 червня 2018 року, звернулася з заявою про страхове відшкодування, в якій просила відшкодувати витрати, пов`язані з пошкодженням автомобіля. Однак, з боку ПрАТ СК «Галицька» не було вчинено жодних дій для відшкодування завданих збитків.

Позивачка вказувала, що оскільки ПрАТ СК «Галицька» не відшкодував позивачу страхове відшкодування, то 3 % річних та інфляційне збільшення боргу повинно обраховуватися, починаючи з 08 листопада 2018 року - 91 день з дня отримання заяви про страхове відшкодування (09 серпня 2018 року) по 20 листопада 2019 року. Розрахунок стягнення неустойки (пені) має обраховуватися, починаючи з 08 листопада 2018 року по 08 листопада 2019 року, розпочинаючи з 91 дня від отримання заяви на виплату та

у межах строку позовної давності (рік) та надає розрахунок пені та 3 % річних. Представник позивача надає розрахунок коштів, що підлягають стягненню із відповідачів.

ОСОБА_1 з урахуванням заяви про зміну розміру позовних вимог (зменшення/збільшення) просила стягнути з ПрАт СК «Галицька» на свою користь страхове відшкодування, 3 % річних, пеню та інфляційне збільшення боргу в сумі

101 806,93 грн; стягнути з ОСОБА_2 на свою користь різницю між фактичним розміром шкоди і вартістю відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу складових КТЗ в сумі 55 778,98 грн; вирішити питання про розподіл додаткових витрат позивача та стягнути з ПрАТ СК «Галицька» та ОСОБА_2 на свою користь 1 500,00 грн у відшкодування витрат на проведення автотоварознавчого дослідження; вирішити питання про розподіл судових витрат та стягнути із відповідачів 11 500,00 грн у відшкодування судових витрат, які позивачка понесла у зв`язку

з розглядом справи на професійну правничу допомогу та 1 575, 86 грн - судового збору.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 14 травня 2019 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ПрАТ СК «Галицька», ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Вирішено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.

У грудні 2019 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача вказував, що позов є необґрунтованим та безпідставним. Зазначав, що відповідно до Звіту про оцінку вартості матеріального збитку від 20 грудня 2018 року

№ 72/49.12.18 вартість матеріального збитку складає 71 159,77 грн. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована в ПрАТ СК «Галицька» відповідно до полісу № АК/8340980 з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну - 100 000,00 грн. На підставі цього, ПрАТ СК «Галицька» повинно бути сплачено позивачеві страхове відшкодування у розмірі 71 159,77 грн. З приводу стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача 26 938,75 грн, представник відповідача зазначав, що позивачкою доказів розміру понесених витрат на ремонт автомобіля до позову не додано. Таким чином, вимагати розмір фактичних витрат сторона не має права, а розмір відшкодування не може перевищувати розмір оціненої шкоди, яка складає

71 159,77 грн та не перевищує ліміт відповідальності страховика за заподіяну шкоду майну - 100 000,00 грн. Отже, відшкодування шкоди особою, яка завдала шкоду, можливе лише за умови, що згідно з Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика (МТСБУ) не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку, обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. У зв`язку з чим представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог позивача та стягнути з нього на користь ОСОБА_2 витрати, пов`язані з наданням професійної правничої допомоги в сумі

12 000,00 грн.

У серпні 2021 року до суду надійшли додаткові пояснення представника позивача, в яких він вказував, що посилання представника відповідача на те, що позивачем не доведено розмір понесених витрат на ремонт автомобіля, є безпідставними, оскільки визначення розміру матеріального збитку при настанні страхового випадку повинно бути підтверджено належним засобом доказування, зокрема, звітом (актом) про оцінку майна, який повинен відповідати вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/2092. При цьому, вказував, що законом не вимагається надавати докази понесених витрат на ремонт автомобіля - акт виконаних робіт, закон передбачає надавати звіт про оцінку майна, тому заперечення представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 в цій частині є хибні.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 05 вересня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ПрАТ СК «Галицька», ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, трьох відсотків річних, пені та інфляційного збільшення боргу задоволено.

Стягнено з ПрАТ СК «Галицька» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування, 3 % річних, пеню та інфляційне збільшення боргу в сумі 101 806,93 грн.

Стягнено з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 різницю між фактичним розміром шкоди вартістю відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу складових КТЗ в сумі 55 778,98 грн.

Стягнено з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 750,00 грн, витрати, пов`язані із проведенням автоварознавчого дослідження у розмірі 750,00 грн та судові витрати щодо сплати судового збору у розмірі 787,95 грн.

Стягнено з ПрАТ СК «Галицька» на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 750,00 грн, витрати, пов`язані із проведенням автоварознавчого дослідження у розмірі 750,00 грн та судові витрати щодо сплати судового збору у розмірі 787,95 грн.

Рішення суду мотивоване тим, що у ПрАТ СК «Галицька» виник обов`язок виплати позивачу страхового відшкодування у розмірі, визначеному статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Врахувавши, що відповідно до звіту про оцінку вартості матеріального збитку від 20 грудня 2018 року № 72/49.12.18 вартість відновлювального ремонту з урахування зносу автомобіля марки «Nissan Qashqai», реєстраційний номер

НОМЕР_2 , складає 71 159,77 грн, то суд прийшов до висновку про стягнення

з ПрАТ СК «Галицька» вартості відновлювального ремонту з урахування зносу автомобіля марки «Nissan Qashqai», реєстраційний номер НОМЕР_2 , у сумі

71 159,77 грн. Встановивши, що ПрАТ СК «Галицька» не виплатило у строки, встановлені пунктом 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не виплатило позивачці страхове відшкоудвання, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення

з ПрАТ СК «Галицька» на користь ОСОБА_1 пені відповідно до пункту 36.5 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за період з 08 листопада 2018 року до

08 листопада 2019 року у розмірі 24 893,97 грн, а також 3% річних в сумі 2 205,00 грн та інфляційне збільшення боргу в сумі 3 548,19 грн відповідно до статті 625 ЦК України.

Щодо стягнення різниці між фактичним розміром шкоди вартістю відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу складових КТЗ в сумі 55 778,98 грн з ОСОБА_2 суд першої інстанції вказав, що оскільки вартість майнового збитку, завданого ОСОБА_1 пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, перевищує розмір страхового відшкодування, яке має бути виплачене позивачу, то з ОСОБА_2 , як винної особи, на користь позивача підлягає стягненню 55 778,98 грн різниці між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу

126 938,75 грн) та страховим відшкодуванням, яке підлягає отриманню (71 559,77 грн).

Вирішуючи питання про стягнення з відповідачів на користь позивача витрат понесених на професійну правничу допомогу, витрат на проведення автотоварознавчого дослідження та витрат зі сплати судового збору, суд першої інстанції виходив із пропорційності задоволених позовних вимог.

25 квітня 2023 року ОСОБА_2 подав до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, просить частково скасувати рішення Ірпінського районного суду Київської області від 05 вересня 2022 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до

ОСОБА_2 відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що вимагати розмір фактичних витрат сторона позивача не має права, а розмір відшкодування не може перевищувати розмір оціненої шкоди, яка відповідно до звіту про оцінку вартості матеріального збитку від 20 грудня 2018 року № 72/49.12.18 складає 71 159,77 грн та не перевищує ліміт відповідальності страховика за шкоду заподіяну майну, розмір якого згідно полісу № АК/8340980 становить 100 000,00 грн.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями

від 01 травня 2023 року апеляційну скаргу передано судді-доповідачу.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 04 травня 2023 року витребувано

з Ірпінського міського суду Київської області матеріали справи № 367/3804/19 за позовом ОСОБА_1 до ПрАТ СК «Галицька», ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, трьох відсотків річних, пені та інфляційного збільшення боргу.

08 травня 2023 року матеріали справи № 367/3804/19 за позовом ОСОБА_1 до ПрАТ СК «Галицька», ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, трьох відсотків річних, пені та інфляційного збільшення боргу надійшли до Київського апеляційного суду.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 17 травня 2023 року клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Ірпінського міського суду Київської області від 05 вересня 2022 року задоволено та поновлено його.

Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 05 вересня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ПрАТ СК «Галицька», ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, трьох відсотків річних, пені та інфляційного збільшення боргу.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 25 травня 2023 року зупинено дію рішення Ірпінського міського суду Київської області від 05 вересня 2022 року.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 18 липня 2023 року справу призначено до розгляду без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження, оскільки ціна позову у даній справі становить 157 585,91грн, яка станом на 01 січня 2023року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 684,00 грн х 100 = 258400,00 грн).

А за правилами частини першої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Порядок розгляду справи судом апеляційної інстанції встановлено статтею 368 ЦПК України, частина перша якої встановлює, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Ураховуючи те, що справа в силу своїх властивостей є малозначною, розгляд справи Київським апеляційним судом здійснюється в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Частинами першою-третьою статті 367 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише

у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 05 вересня 2022 року оскаржується в частині вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В іншій частині рішення Ірпінського міського суду Київської області від 05 вересня 2022 року не оскаржується, а тому відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України апеляційним судом не переглядається.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Встановлено, що ОСОБА_1 є власником транспортного засобу «Nissan Qashqai», реєстраційний номер НОМЕР_2 .

07 травня 2018 року близько 17 год. 45 хв. в м. Бучі по вул. Вишневій,

ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Сhery», реєстраційний номер НОМЕР_1 , не обрав безпечну відстань руху, не врахував дорожню обстановку та здійснив наїзд на припаркований автомобіль «Nissan Qashqai», реєстраційний номер НОМЕР_2 , внаслідок чого відбулося ДТП, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів.

Постановою Ірпінського міського суду Київської області від 27 липня 2018 року визнано винним ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП. Накладено на ОСОБА_2 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340,00 грн.

27 червня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до ПрАТ СК «Галицька» із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, а 09 вересня 2018 року - із заявою про страхове відшкодування.

Відповідно до копії листа від 22 грудня 2018 року № 13134/13-12, Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг розглянула скаргу ОСОБА_1 від 09 листопада 2018 року щодо врегулювання відносин з ПрАТ СК «Галицька». За результатами перевірки отриманих документів від ПрАТ СК «Галицька» на вимогу Нацкомфінпослуг, виявлено ознаки порушення страховиком законодавства у сфері фінансових послуг щодо нездійснення виплати страхового відшкодування у строк, встановлений Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та несплати пені за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика.

Із копії листа від 04 квітня 2019 року № 7110/13-12 Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг на лист Каплі А. С., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , вбачається, що за результатами розгляду наданих ПрАТ СК «Галицька» документів Нацкомфінпослуг складено акт про правопорушення, вчинені ПрАТ СК «Галицька» на ринку фінансових послуг, щодо не виплати страхового відшкодування у строк, встановлений Законом, в якому зафіксовано порушення із справою позивача. За результатами розгляду зазначеного акту Нацкомфінпослуг застосовано до ПрАТ СК «Галицька» захід впливу у вигляді розпорядження від 17 січня 2019 року № 84, відповідно до якого ПрАТ СК «Галицька» зобов`язано усунути порушення законодавства про фінансові послуги та повідомити Нацкомфінпослуг про усунення порушень з наданням підтверджуючих документів у термін включно до

07 лютого 2019 року.

Вимоги розпорядження від 17 січня 2019 року № 84 у визначений в ньому термін ПрАТ СК «Галицька» не виконано. На підставі вищевикладеного та керуючись пунктом 5.9 розділу V Положення про застосування Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, заходів впливу за порушення законодавства про фінансові послуги, затвердженого розпорядженням Нацкомфінпослуг від 20 листопада 2012 року № 2319, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 18 грудня 2012 року за № 2112/22424, Нацкомфінпослуг застосовано до ПрАТ СК «Галицька» захід впливу у вигляді постанови про накладення штрафної санкції за правопорушення, вчинені на ринку фінансових послуг.

Станом на 03 квітня 2019 року порушення законодавства про фінансові послуги, що виявлені за Вашим зверненням, ПрАТ СК «Галицька» не усунено.

Відповідно до звіту від 20 грудня 2018 року № 72/49.12.18 про оцінку вартості матеріального збитку (КТЗ: «Nissan Qashqai», реєстраційний номер НОМЕР_2 ), ринкова вартість КТЗ до пошкодження: 358 696,89 грн; значення коефіцієнту фізичного зносу - 0,5391, вартість відновлювального ремонту КТЗ - 126 938,75 грн. Вартість матеріального збитку - 71 159,77 грн, в тому числі ПДВ - 10 069,80 грн.

Із наданої позивачем роздруківки вбачається, що ПрАТ СК «Галицька» є страховиком легкового автомобіля «Chery Amulet», реєстраційний номер НОМЕР_1 , згідно полісу № АК8340980, діючого станом на 07 травня 2018 року.

У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним

і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення в оскаржуваній частині відповідає.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв?язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з?ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

Згідно з частиною першої статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Стаття 1166 ЦК України передбачає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За змістом указаної норми, за загальним правилом, шкода підлягає відшкодуванню, по-перше, в повному обсязі, по-друге, особою, яка безпосередньо її завдала.

Проте, крім загального правила, є спеціальні, передбачені законом. Одним із таких спеціальних правил є норми про страхування особою цивільно-правової відповідальності.

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) і доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»).

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).

Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України).

Відносини страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV).

Згідно зі статтею 999 ЦК України до відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Саме на забезпечення таких зобов`язань було ухвалено Закон № 1961-IV, яким визначено як засади, так і процедури отримання потерпілими особами за наслідками ДТП відшкодування заподіяної шкоди.

Згідно зі статтею 3 Закону № 1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема,

з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до статті 5 указаного Закону об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих унаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

У разі настання страхового випадку страховик (страхова компанія) у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV).

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладення обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-IV)

(див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі

№ 760/15471/15-ц, провадження № 14-316цс18, з урахуванням постанови Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17, провадження

№ 14-95цс20).

У Законі № 1961-IV наголошено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, та захисту майнових інтересів страхувальників. Тобто цей Закон спрямований насамперед на захист прав осіб, потерпілих внаслідок ДТП, при цьому також забезпечує майнові інтереси винної особи, які полягають у відшкодуванні спричиненої шкоди не нею, а страховиком (страховою компанією) за певні страхові внески (стаття 3 цього Закону).

Тобто положення цього Закону спрямовані як на захист прав потерпілої особи на відшкодування шкоди, так і на те, що винна особа має право розраховувати на відшкодування спричиненої нею шкоди страхувальником, у якого застрахована відповідальність винної особи. А тому, розглядаючи такі спори, судам слід уважно дотримуватись балансу інтересів як потерпілої особи, так і особи, яка застрахувала свою відповідальність та переклала тягар відшкодування шкоди на страховика.

При цьому слід мати на увазі, що відповідно до положень статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою-п`ятою цієї статті, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом.

ЦК України також передбачає, що особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї, і особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства (частини друга, четверта статті 14 ЦК України).

Положення зазначених норм права свідчить про зобов`язання учасників цивільних правовідносин діяти в межах закону, не порушуючи прав інших осіб, у спосіб, передбачений законом, добросовісно здійснюючи свої права та обов`язки.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово висловлювала правові позиції щодо застосування законодавства про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, зокрема у постановах: від 05 червня 2018 року (справа № 910/7449/17, провадження № 12-104гс18); від 04 липня

2018 року (справа № 755/18006/15-ц, провадження № 14-176цс18); від 03 жовтня

2018 року (справа № 760/15471/15-ц, провадження № 14-316цс18); від 19 червня 2019 року (справа № 465/4621/16-к, провадження № 13-24кс19); від 11 грудня 2019 року (справа

№ 465/4287/15, провадження № 14-406цс19).

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе в межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди

(див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі

№ 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18), від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18) та ухвалу Великої Палати Верховного Суду від 20 лютого 2020 року у справі № 753/15214/16-ц (провадження № 14-25цс20)).

Відповідно до вимог статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статі 76, 77 ЦПК України).

Згідно вимог статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом

у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Положення вищезазначених процесуальних норм передбачають, що під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов`язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача.

Заперечуючи проти заявлених позовних вимог, ОСОБА_2 вказував, що розмір страхового відшкодування згідно полісу № АК8340980, діючого станом на 07 травня

2018 року, встановлено ліміт страхового відшкодування у розмірі 100 000,00 грн.

Проте, у порушення наведених норм процесуального права ОСОБА_2 ні до заперечення на позовну заяву, ні до апеляційної скарги не надано вказаного полісу, за яким застраховано автомобіля «Chery Amulet», реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_2 , що не надає можливості суду встановити дійсний розмір страхового відшкодування.

Наявна в матеріалах справи роздруківка на містить таких відомостей.

Таким чином, Київський апеляційний суд дійшов висновку про те, що аргументи апеляційної скарги не знайшли своє підтвердження під час апеляційного перегляду справи, а тому оскаржуване судове рішення слід залишити без змін.

При цьому колегія суддів зазначає. що судом першої інстанції правильно та обґрунтовано здійснено розподіл судових витрат по справі у відповідності до вимог статті 141 ЦПК України.

Згідно з пунктом 1 частиною першою статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до частин першої статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального

і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу ОСОБА_2 без задоволення, а рішення Ірпінського міського суду Київської області від 05 вересня 2022 року - без змін, тому що підстав для його скасування немає.

Оскільки Київський апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваного судового рішення - без змін, розподіл судових витрат відповідно до статті 1541 ЦПК України апеляційний суд не здійснює.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 374, 375, 381, 382, 383 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 05 вересня 2022 року

в частині позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди залишити без змін.

Постанова Київського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня вручення такого судового рішення лише з підстав, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач: А.М. Стрижеус

Судді: Л.Д. Поливач

О.І. Шкоріна