Справа № 740/3507/23
Провадження № 2/740/848/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 серпня 2023 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді Карпуся І.М.,

із секретарем судового засідання Пулинець Ю.О.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулося до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором про надання банківських послуг №б/н від 11.03.2013 у розмірі 49 707 гривень 67 копійок і понесених судових витрат у сумі 2 684 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що з метою отримання банківських послуг ОСОБА_1 підписав заяву №б/н від 11.03.2013, чим підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які розміщені на сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

Відповідач ознайомлений із Умовами та правилами надання банківських послуг, що діяли на момент підписання анкети-заяви, що підтверджується підписом відповідача у анкеті-заяві, де є відповідні запевнення відповідача щодо ознайомлення та надання документів у письмовому виді, а також наказом банка про їх затвердження.

Відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт. Для користування кредитним картковим рахунком відповідач отримав кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 15 000 грн 00 коп. Оскільки відповідач належним чином зобов`язання за кредитним договором не виконував, станом на 23.05.2023 виникла заборгованість на суму 49 707 грн 67 коп., яка складається із: заборгованості за кредитом 36 836,43 грн, заборгованості за комісією 0,00 грн, пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором 0,00 грн.

Посилаючись на те, що анкета-заява в сукупності з тарифами, а також умовами та правилами надання банківських послуг складають умови договору про надання банківських послуг, який відповідач не виконує, позивач просить суд стягнути з відповідача вказаний борг в сумі 49 707 грн 67 коп.

Ухвалою судді 16 червня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження, постановлено розгляд справи проводити в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання на 07.08.2023.

Представником відповідача адвокатом Сікорською І.С. подано відзив на позовну заяву, у якому просить у задоволенні позову відмовити. В обґрунтування позиції зазначає, що матеріали справи не містять підтвердження, що відповідач підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг ПриватБанку, ознайомився і погодився саме з тими Умовами і правилами, витяг з яких поданий позивачем до суду. Роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки повністю залежить від волевиявлення ПриватБанку, що може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила кредитування. Оскільки анкета-заява не містить істотних вимог щодо предмету, зокрема строку кредиту та розміру відсотків, вимога про стягнення відсотків в сумі 12 871,24 грн задоволенню не підлягає. Крім того, будь-які докази укладення між сторонами кредитного договору взагалі відсутні, відтак відсутні підстави для задоволення позову. Банк самовільно, всупереч норм чинного законодавства багаторазово змінював кредитний ліміт в односторонньому порядку. Наданий позивачем розрахунок заборгованості залежить від його волевиявлення, не є первинним документом, та не підтверджує ні факт користування відповідачем кредитним лімітом, ні факт наявності заборгованості. Позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження факту видачі кредитних коштів та наявності заборгованості у заявленому розмірі. Просить застосувати строк позовної давності до вимог позивача.

У відповіді на відзив представник позивача зазначає, що у даному випадку договір про надання банківських послуг між позивачем і відповідачем укладений шляхом підписання позивачем анкети-заяви №б/н від 11.03.2013 про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, зміст кредитного договору зафіксовано у декількох документах: в заяві позичальника, Умовах та Правилах надання банківських послуг та Тарифах, з якими позичальник ознайомлений, про що свідчить його підпис у заяві. На підставі поданої заяви, що разом з Умовами та Правилами, Тарифами, які розміщені на офіційному сайті банку, складають договір про надання банківських послуг, відповідачу було відкрито картковий рахунок, ключем до якого є пластикова картка, яку отримав відповідач, та мобільний телефон, який вказав відповідач у заяві. У анкеті-заяві відповідач особисто вказав інформацію про себе, необхідну для отримання кредитної картки, підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Пам`яткою клієнта , Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, становлять між ним та банком договір про надання банківських послуг. Ознайомився і згоден з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення у письмовому вигляді. До позову долучено витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт, з якого чітко вбачається, що відповідачу встановлено поточну процентну ставку у розмірі 2,5 (27,6% на рік), вказано розмір комісій та штрафів. Тобто, сторонами при укладенні договору були обговорені усі істотні умови. Зазначає, що Закон України "Про захист прав споживачiв", на який посилається представник відповідача і відзиві на позов, не поширюється на спірні правовiдносини. Виписка по картковому рахунку та розрахунок заборгованостi є належними та допустимими доказами по справі. Вiдповідачем розрахунок заборгованостi не спростований, контррозрахунок не наданий, судово-економічні експертизи по справі не призначалися.

Банк надав до суду виписку з карткового рахунку, де чітко прослiдковується, що відповiдачу було встановлено кредитний ліміт та вбачається, що вiдповiдач користувався грошима. З розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів підтвержується, що позивач частково сплачував заборгованість за договором.

Відносно правомірності зміни кредитного ліміту, то умовами договору визначено (п.2.1.1.2.3), що Банк має право в будь-який момент збільшити, зменшити або анулювати кредитний ліміт.

Стосовно наданого банком розрахунку заборгованості - розрахунок заборгованостi не є первинним документом за своєю природою, а є інформаційним документом по факту обробки фактичного операційного руху грошових коштів по рахунках кредитної угоди, а також відображає стан нарахувань в певні періоди часу. Тому було надано виписку по рахунку. Банківська виписка має статус первинного документу, що пiдтверджено Переліком типових документів, затвердженого наказом Мін`юсту вiд 12.04.12 № 578/5, згiдно якого до первинних документів, які фіксують факт виконання госоперації та служать пiдставою для записів у регістрах бухобліку i в податкових документах, вiднесені: касові, банківські документи; повідомлення банкiв; виписки банкiв; корінці квитанцій i касових чекових книжок.

Iз виписки вбачається, що відповiдач знімав кредитні кошти, потім частково погашав заборгованість за договором i знову користувався кредитними коштами. Користуючись кредитними коштами, вiдповiдачу були добре відомі i зрозумілі умови договору, а тому його твердження щодо не знання тарифів, умов та правил не відповідають дійсним обставинам справи.

Перебіг позовної давності по кредиту наданому у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитну картку щодо повернення кредиту у повному обсязі починається зі спливом останнього дня місяця дії картки. Строк випущеної картки до останнього дня 11.2021 року. Позивач звернувся до суду з позовом 30.05.2023 до спливу строку позовної давності.

У судове засідання представник позивача - акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» не з`явився, причини неявки не повідомив, клопотань про відкладення розгляду не надіслав. При подачі позову додано клопотання про розгляд справи за їх відсутності та підтримку позову.

Відповідач у судове засідання не з`явився, надавши до суду письмову заяву про розгляд справи за відсутності сторони відповідача.

Фіксування судового засідання технічним записом відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини, і дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що відповідно до анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 11.03.2013 ОСОБА_1 виявив бажання оформити на своє ім`я платіжну картку кредитка «Універсальна» картка «Gold» з бажаним лімітом 20 000 грн і та надав згоду на те, що вказана заява разом з Пам"яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між позивачем та відповідачем договір про надання банківських послуг. Він ознайомлений і згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані для ознайомлення в письмовому вигляді. Умови та Правила надання банківських послуг розміщені на офіційному сайті ПриватБанку www.privatbank.ua. Він зобов`язується виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті ПриватБанку www.privatbank.ua (а.с. 18).

До позовної заяви додано розрахунки заборгованості за договором від 11.03.2013, укладеного між позивачем та ОСОБА_1 . З розрахунку, здійсненого станом на 30.09.2019, вбачається, що заборгованість відповідача становить 55 761,16 грн та складається з: 24 142,42 грн заборгованість за поточним тілом кредиту, 12 694,01 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 18 524,73 грн нарахована пеня за прострочене зобов`язання; 400 грн заборгованість за нарахованою пенею за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. З розрахунку, здійсненого станом на 23.05.2023, вбачається, що заборгованість відповідача становить 49 707,67 грн та складається з: 36 836,43 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 12 871,24 заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України (а.с. 8-15).

ОСОБА_1 позивачем надані кредитні картки: карта Універсальна № НОМЕР_1 (дата відкриття - 24.02.2010, терміном дії до 02/14), карта Універсальна № НОМЕР_2 (дата відкриття - 02.03.2012, терміном дії до 08/15), карта Універсальна № НОМЕР_3 (дата відкриття 11.07.2014, терміном дії до 10/16), карта Універсальна НОМЕР_4 (дата відкриття 02.07.2013, терміном дії до 02/16), карта Універсальна НОМЕР_5 (дата відкриття 08.02.2017, терміном дії до 04/18), карта Універсальна НОМЕР_6 (дата відкриття 29.11.2017, терміном дії до 11/21).

З виписки по рахунку вбачається, що остання операція проведена 23.10.2020 , а саме відбулося поповнення рахунку на суму 18 924,73 грн.

У відповідності до частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

У частині першій статті 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України (в редакції, чинній на момент укладення кредитного договору) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою та другою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

У частині першій статті 634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що у матеріалах справи міститься лише копія-анкети заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 11.03.2013, що підписана відповідачем. При цьому, копії додатків, а саме Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна", що долучені позивачем до матеріалів позовної заяви, підписів відповідача не містять, що свідчить про недоведеність факту ознайомлення відповідача саме з цими Умовами та Правилами надання банківських послуг. Крім того, в матеріалах справи взагалі відсутня Пам`ятка клієнта.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 у справі №342/180/17, провадження № 14-131цс19, зауважила на тому, що роздруківка із сайту позивача не може бути належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена щодо укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що із наявної в матеріалах справи та дослідженої судом копії анкети-заяви про приєднання до Умов не можливо вважати, що ця анкета-заява містить істотні умови властиві для такого типу договору, адже з матеріалів справи вбачається, що анкета-заява, у якій міститься підпис позивача, стосується лише його наміру оформити платіжну картку з кредитним лімітом 20 000 грн, без визначення розміру відсотків, умов застосування штрафу, пені. Інші надані банком документи (Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна") також не містять підпису відповідача. Позивачем не надано жодного підтвердження про погодження ОСОБА_1 конкретних розмірів відсоткової ставки.

При цьому, згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За таких обставин, відсутні правові підстави для стягнення з відповідача нарахованої позивачем суми відсотків.

Позивач, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просить стягнути заборгованість і за тілом кредиту.

При вирішенні позовних вимог в цій частині суд враховує висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 02.10.2019 у справі № 545/2248/17.

Дослідивши надані позивачем розрахунки заборгованості, якими визначено також і заборгованість по тілу кредиту суд зауважує, що з наданих позивачем розрахунків станом на 31.05.2015 заборгованість у відповідача була відсутня. За період з 01.06.2015 по 30.09.2019 згідно з розрахунком позивача заборгованість відповідача становила 55 761,16 грн та складалася з: 24 142,42 грн заборгованість за поточним тілом кредиту, 12 694,01 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 18 524,73 грн нарахована пеня за прострочене зобов`язання; 400 грн заборгованість за нарахованою пенею за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. За період з 01.10.2019 по 23.05.2023 згідно з розрахунком позивача заборгованість відповідача становить 49 707,67 грн та складається з: 36 836,43 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 12 871,24 заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України. При цьому, як слідує з виписки по рахунку відповідача, неодноразово здійснювалося списання відсотків за прострочення кредиту, за користування кредитним лімітом, штрафів. Відповідно до зазначених у розрахунках позивача сум витрати клієнтом кредитних коштів та сум коштів, внесених клієнтом на погашення заборгованості, за період часу з 01.06.2015 по 23.05.2023 відповідачем було витрачено 258 261,73 грн запозичених коштів, та за цей же період внесено на погашення заборгованості грошові кошти в розмірі 295 416,36 грн, що з урахуванням того, що розмір та сплату відсотків сторонами погоджено не було, свідчить про відсутність заборгованості ОСОБА_1 та вбачається з розрахунків заборгованості наданого позивачем станом на 30.09.2019 та на 23.05.2023, а також виписки по рахунку.

Виходячи з вищенаведеного, суд доходить висновку, що тіло кредиту є повністю погашеним відповідачем, що є в цьому випадку підставою для відмови у задоволенні позову у зв"язку із відсутністю боргу відповідача перед позивачем, адже домовленості про сплату відсотків за користування коштами підписана відповідачем анкета-заява не містила, у зв"язку із чим необхідно зарахувати сплачену відповідачем суму в рахунок погашення заборгованості за тілом кредиту за вказаним кредитним договором.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Керуючись ст.10, 12, 81, 141, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором про надання банківських послуг №б/н від 11.03.2013 в сумі 49 707 гривень 67 копійок відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І. М. Карпусь