09.08.2023 Провадження по справі № 2/940/320/23
Справа № 940/741/23
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

09 серпня 2023 року Тетіївський районний суд Київської області в складі :

головуючого судді : Косович Т.П.

при секретарі : Козуб І.С.,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в м. Тетієві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа виконавчий комітет Тетіївської міської ради, про позбавлення батьківських прав,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно його доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посилаючись на те, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, не цікавиться її життям та здоров`ям, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, не надає матеріальної допомоги на її утримання та взагалі не спілкується з дитиною.

У підготовче засідання позивачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Порхун О.П. не прибули. Представник позивачки до суду надала заяву, в якій просить справу слухати у відсутності позивачки та її представника, позовні вимоги підтримують в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в підготовче засідання не прибув, до суду надав заяву, в якій просить справу слухати у його відсутності, позовні вимоги визнає.

Представник третьої особи в судове засідання не прибув, до суду надіслана заява про слухання справи без представника виконавчого комітету Тетіївської міської ради.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ст. 200 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем суд ухвалює рішення в підготовчому засіданні.

Суд, розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з такого.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є батьком неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 11.01.2008 року (а.с. 8).

З 02.03.2010 року, а саме після розірвання шлюбу між сторонами дитина постійно проживає разом з матір`ю та знаходиться на її утриманні, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу та копією довідки Кашперівського старостинського округу виконавчого комітету Тетіївської міської (а.с. 9-10) та поясненнями позивачки, викладеними в позовній заяві.

14.12.2010 року позивачка зареєструвала шлюб з ОСОБА_4 та змінила прізвище з " ОСОБА_4 " на " ОСОБА_4 ", що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 від 14.12.2010 року (а.с. 7).

Із пояснень позивачки ОСОБА_1 вбачається, що відповідач ОСОБА_2 ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по догляду та вихованню дитини, не цікавиться її життям та здоров`ям, не телефонує, не спілкується з нею, не відвідує, не вітає на свята, жодного разу не відвідував садок чи школу та не поцікавився навчанням та розвитком дитини, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає.

Із копії повідомлення № 16995 від 20.06.23 року та копії довідки-розрахунку Тетіївського відділу ДВС у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) вбачається, що ОСОБА_2 відповідно до виконавчого листа Тетіївського районного суду Київської області № 22-95 від 19.02.2010 року зобов`язаний сплачувати аліменти на користь позивачки на утримання дочки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , але протягом 2018-2023 років аліменти сплачував не регулярно та станом на 01.06.2023 року має заборгованість зі сплати аліментів на утримання дитини загальною сумою 112350 гривень (а.с. 12-14).

Із копії характеристики ОСОБА_3 виданої Теліжинецьким ліцеєм імені Івана Драча Тетіївської міської ради вбачається, що дитина навчається у даному навчальному закладі з 2014 року, її вихованням постійно займається мати та вітчим ОСОБА_4 , а її біологічний батько протягом дев`яти років навчання не приймає жодної участі у її вихованні (а.с. 11).

Наведені обставини свідчать про байдуже та безвідповідальне ставлення батька до своєї дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, зокрема, ухиляються від виконання своїх обов?язків по вихованню дитини.

Згідно ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа в сім?ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров?я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов?язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов?язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов?язками.

В п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто права на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов?язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об?єктивного з?ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

В п. 16 зазначеної постанови роз?яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов?язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності , можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків свідомого нехтування ними своїми обов?язками.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов?язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема судове рішення має бути побудоване на з?ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.

Згідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення.

Відповідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 с. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Відповідач ОСОБА_2 своєю заявою від 28.07.2023 року про визнання позову фактично підтвердив викладені позивачкою обставини та не заперечував факту свого ухилення від виконання батьківських обов`язків по вихованню доньки ОСОБА_3 . При цьому суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності таких обставин або добровільності їх визнання.

Таким чином, вважаючи доведеним факт ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов?язків по догляду та вихованню дитини на підставі з?ясованих у справі обставин, а також враховуючи, що ставлення відповідача до своєї дитини суперечить основним засадам прав та обов?язків батьків з виховання та розвитку дітей їх інтересам, суд вважає, що відповідача слід позбавити батьківських прав щодо його неповнолітньої доньки.

Керуючись ст.ст. 200, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, ст. 164 СК України, суд

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа виконавчий комітет Тетіївської міської ради, про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , батьківських прав відносно його неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Теліжинці, Тетіївського району Київської області.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його оголошення.

Суддя: Т.П. Косович