КОЗЯТИНСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

Іменем України

26.07.23 справа № 133/2532/18

провадження № 6/133/40/23

Козятинський міськрайонний суд Вінницької області у складі:

головуючого - судді Пєтухової Н.О.

за участі секретаря судових засідань Гаврилюк О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Козятині цивільну справу за заявою адвоката Пронівої Наталії Романівни, яка діє від імені та в інтересах заявника ОСОБА_1 про визнання виконавчого документа -судового наказу Козятинського міськрайонного суду Вінницької області у справі № 133/2532/18 таким, що не підлягає виконанню; стягувач ОСОБА_2 ,

встановив:

14.07.2023 заявник звернувся до суду із заявою, в якій просить визнати таким, що не підлягає виконанню судовий наказ, виданий Козятинським міськрайонним судом Вінницької області від 01.11.2018 у справі №133/2532/18 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 11 жовтня 2018 року і до повноліття дітей, та скасувати нараховану Козятинським відділом державної виконавчої служби у Хмільницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) суму заборгованості по сплаті аліментів, по виконавчому провадженню №57775734.

Заява мотивована тим, що 01 листопада 2018 року Козятинським міськрайонним судом Вінницької області було видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 11 жовтня 2018 року і до повноліття дітей, на підставі якого Козятинським відділом державної виконавчої служби у Хмільницькому районі вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) було відкрито виконавче провадження №57775737.

Рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області по справі № 133/569/20 від 06 липня 2021 року ОСОБА_4 було виключено як батька з актового запису про народження дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Таким чином, у нього відсутній обов`язок по сплаті аліментів, а тому вважає наявними підстави, передбачені ст.432 ЦПК України, для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, а відтак вважає, що оскільки будь-які зобов`язання перед ОСОБА_5 у нього відсутні, то просить також скасувати безпідставно нараховану суму боргу за оскаржуваним судовим наказом.

Ухвалою суду від 17.07.2023 заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.

У судове засідання сторони у справі не з`явились, про час розгляду справи повідомлялись належним чином та своєчасно.

Від представника заявника адвоката Пронівої Н.Р. надійшла заява про розгляд справи у її відсутність та відсутність заявника, заявлені вимоги підтримала повністю.

Стягувач ОСОБА_2 надала телефонограму, в якій просила проводити розгляд справи у її відсутність , не заперечує проти задоволення заяви.

Суд, дослідивши надані заявником докази, матеріали цивільної справи №133/2532/18, прийшов до наступного.

01.11.2018 року у справі №133/2532/18 Козятинським міськрайонним судом Вінницької області було видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 11 жовтня 2018 року і до повноліття дітей.

01 листопада 2018 року судовий наказ набрав чинності та звернутий до виконання.

Згідно з розрахунку заборгованості зі сплати аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виданого головним державним виконавцем Василюком А.І., заборгованість ОСОБА_1 станом на 31.01.2023 становить 124068,46 грн.

Із інформації з Єдиного реєстру боржників вбачається, що ОСОБА_1 внесений до реєстру боржників.

Рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 06.07.2021 відомості про ОСОБА_1 , як батька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виключено із їхніх актових записів про народження.

Статтею 160 ЦПК України визначено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.

Згідно ч. 3 ст. 167 ЦПК України, судовий наказ оскарженню в апеляційному порядку не підлягає, проте може бути скасований у порядку, передбаченому цим розділом.

Частиною 1 ст. 170 ЦПК України передбачено: боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4,5частини першої статті 161 цього Кодексу. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Оскільки судовий наказ виданий щодо стягнення аліментів, він скасуванню не підлягає.

Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах внормовані Розділом VІ ЦПК України.

За змістом ч. 3 ст. 431 ЦПК України, судовий наказ є виконавчим документом.

Відповідно до ст.173 ЦПК України, суд може внести виправлення до судового наказу, визнати його таким, що не підлягає виконанню, або відстрочити або розстрочити виконання судового наказу в порядку, встановленому статтями 432, 435 цього Кодексу.

Згідно з ч.ч.2 ст.432 ЦПК України, суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю або частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

У постанові Верховного Суду від 20.02.2019 у справі N 2-4671/11 сформульовано правовий висновок, що підстави визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, прийнято поділяти на дві групи: матеріально-правові (відсутність у боржника обов`язку), зокрема, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання й інші, та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання тощо.

Перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом ст. 432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій нормі процесуального права.

У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Отже, до підстав для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, відносяться випадки, коли немає матеріальної передумови для виконання рішення, тобто об`єктивно відсутній обов`язок боржника; або ж випадки видачі виконавчого документа, коли його не треба було видавати, тобто випадки помилкової видачі виконавчого листа; або випадки, коли після видачі виконавчого документа був змінений зміст рішення.

Як вбачається із матеріалів справи, на підставу про відсутність обов`язку сплачувати аліменти на утримання дітей є рішення суду про виключення заявника із актових записів про народження дітей, на утримання яких з нього стягувались кошти.

Враховуючи викладене, виходячи з того, що підстави, які слугували для видачі судового наказу відпали, і на момент видачі такого судового наказу також існували, хоча не були підтверджені судовим рішенням, суд вважає за необхідне визнати цей виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Що стосується скасування нарахованого за виконавчим документом боргу, слід зазначити наступне.

Згідно ч.2 ст.445 ЦК України, у справах про стягнення аліментів поворот виконання не допускається незалежно від того, у якому порядку ухвалено рішення, за винятком випадків, коли рішення обгрунтоване на підроблених документах або на завідомо неправдивих відомостях позивача.

Заявником вказаних даних не надано, виконавчий документ було видано не помилково, а за наявності підстав, які були оспорені боржником пізніше.

Згідно ст. 273 Сімейного кодексу України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати.

Частиною 2 статті 197 Сімейного кодексу України передбачено, що за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Отже, законом передбачено вирішення питання про звільнення від сплати заборгованості по аліментах у порядку позовного провадження, проте заявником не було подано власне позовної заяви, а була подана заява про вирішення питань, пов`язаних з виконанням судового рішення.

З огляду на викладене, оскільки питання скасування нарахованої заборгованості по аліментах має вирішуватись в порядку позовного провадження, суд не вбачає підстав для задоволення такої вимоги на підставі поданої заяви ОСОБА_1 ..

Керуючись ст.ст.173, 432, 445, 353 ЦПК України

постановив:

Заяву - задовольнити частково.

Визнати таким, що не підлягає виконанню судовий наказ, виданий Козятинським міськрайонним судом Вінницької області від 01.11.2018 року у справі №133/2532/18 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 11 жовтня 2018 року і до повноліття дітей..

В іншій частині вимог відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили в прядку, визначеному ст. 261 ЦПК України.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом 15 днів з дня її проголошення до Вінницького апеляційного суду.

Суддя Наталя ПЄТУХОВА

Дата документу 26.07.23