Справа № 544/1558/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2023 року м. Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області у складі:

головуючої - судді Сайко О.О.,

за участі секретаря Костенко Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Пирятині скаргу ОСОБА_1 на дії та рішення державного виконавця,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2023 до суду звернулася ОСОБА_1 зі скаргою на дії державного виконавця Пирятинського відділу державної виконавчої служби у Лубенському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми).

Уточнену скаргу мотивовано тим, що на виконанні Пирятинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції перебувало виконавче провадження №11139198 від 27.02.2009, відкрите на підставі судового наказу від 21.01.2009 №2-н-151 про стягнення з ОСОБА_1 (сол. з ОСОБА_2 ) на користь ВАТ «Райффайзен банк Аваль» 3873,60 гривень з одночасним накладенням арешту на все майно яке належить боржникові та виконавче провадження № 11144092 від 27.02.2009, відкритого на підставі судового наказу від 21.01.2009 року №2-н-151 про стягнення з ОСОБА_2 (сол. з ОСОБА_1 ) на користь ВАТ «Райффайзен банк Аваль» 3873,60 гривень з одночасним накладенням арешту на все майно, яке належить боржникові.

27.10.2009 року виконавче провадження №11139198 закінчено на підставі п. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження». Вказане підтверджується повідомленням Пирятинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління міністерства юстиції.

20.04.2010 року виконавче провадження №11144092 закінчено на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження» (фактичне повне виконання рішення).

Крім цього, заявник зазначає, що не має діючих кредитів у АТ « Райффайзен банк Аваль».

Проте незважаючи, що обидва виконавчі провадження закінчено, а матеріали архіву знищено за закінченням строку зберігання, до цього часу майно, яке належить скаржнику знаходиться під арештом. Також, відкриваючи виконавче провадження №11144092, державний виконавець припустився помилки, оскільки арешт мав би бути накладений на майно співвідповідача ОСОБА_2 , проте помилково було внесено до його даних податковий код скаржника і повторно накладено арешт за вже іншою постановою про відкриття виконавчого провадження.

Таким чином, станом на момент подання скарги на майно скаржника за двома різними постановами накладено арешт на майно.

Вказує, що, арешт майна накладається державним виконавцем у виконавчому проваджені та є способом забезпечення примусового виконання рішень. Проте, жодних примусових виконань рішення по відношенню до скаржника не проводиться, вказане підтверджується повідомленням Пирятинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління Міністерства юстиції, а відтак необхідність подальшого застосування вищезазначених арештів майна не існує.

У зв`язку з тим, що арешт перешкоджає вільно розпорядитися майном, яке належить скаржнику на праві приватної власності - арешт на вказане майно повинен бути знятий, оскільки дане обтяження продовжує діяти до цих пір.

Просить скасувати арешт в рамках виконавчого провадження №11139198, накладений на все нерухоме майно ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) відповідно до постанови у ВП 11139198 державного виконавця ВДВС Пирятинського РУЮ від 02.02.2009 року (реєстраційний номер 8426309 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно); скасувати арешт в рамках виконавчого провадження №11144092, накладений на все нерухоме майно ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) відповідно до постанови у ВП 11144092 державного виконавця ВДВС Пирятинського РУЮ від 02.02.2009 року (реєстраційний номер 8425927 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно).

У судове засідання скаржник та його представник не з`явилися, від представника скаржника надійшла заява про розгляд справи без їх участі, скаргу підтримують та просять її задовольнити.

Представник Пирятинського відділу державної виконавчої служби у Лубенському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник заінтересованої особи АТ «Райффайзен Банк» у судове засідання не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи без його участі.

Суд, перевіривши матеріали справи, оцінивши надані докази, приходить до наступного.

Згідно судового наказу, виданого 27.01.2009 Пирятинським районним судом Полтавської області в справі № 2-н-151 стягнуто на користь ВАТ «Райффайзен банк Аваль» з боржника ОСОБА_1 (солідарно із ОСОБА_2 ) борг у сумі 3873,60 грн. (а.с.24).

По примусовому виконанню судового наказу №2-н-151 від 27.01.2009, 29 січня 2009 року державним виконавцем Пирятинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Полтавській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №11139198 ( з накладенням арешту на майно боржника) (а.с.24).

Згідно судового наказу, виданого 27.01.2009 Пирятинським районним судом Полтавської області в справі № 2-н-151 стягнуто на користь ВАТ «Райффайзен банк Аваль» з боржника ОСОБА_2 (солідарно із ОСОБА_1 ) борг у сумі 3873,60 грн. (а.с.25).

По примусовому виконанню судового наказу №2-н-151 від 27.01.2009, 02 лютого 2009 року державним виконавцем Пирятинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Полтавській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №11144092 ( з накладенням арешту на майно боржника) (а.с.25). Проте, при відкритті виконавчого провадження №11144092 (боржник ОСОБА_2 ) та накладенні арешту на його майно, державний виконавець помилково вказав податковий номер ОСОБА_1 , у зв`язку з чим на її майно було повторно накладено арешт вже за іншою постановою про відкриття виконавчого провадження. Тому на даний час на майно ОСОБА_1 за двома постановами накладено арешт на належне їй на праві власності майно.

27 жовтня 2009 року на підставі заяви стягувача від 23.10.2009 виконавчий лист у виконавчому провадженні № 11139198 повернуто стягувачу (а.с.24).

Згідно довідки, виданої АТ «Райффайзен Банк» 17.05.2023, ОСОБА_1 не має діючих кредитів в АТ «Райффайзен Банк», станом на 16.05.2023(а.с.6).

Виконавче провадження № 11144092 було закінчене 20 квітня 2010 року на підставі п.8 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» (фактичне повне виконання рішення) (а.с.25).

По вказаним виконавчим провадженням було накладено арешт на все майно в межах суми звернення стягнення, яке належить ОСОБА_1 . Згідно витягу з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, на підставі постанови ВДВС Пирятинського РУЮ (ВП 11144092) від 02.02.2009 на майно ОСОБА_1 накладено арешт та зареєстровано 03.02.2009 року за номером обтяження 8425927 Полтавською філією державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України. Крім того, відповідно цього витягу, на все нерухоме майно скаржника ОСОБА_1 накладено арешт згідно постанови ВДВС Пирятинського РУЮ (ВП 11139198) від 29.01.2009 та зареєстровано 03.02.2009 року за номером обтяження 8426309 Полтавською філією державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України (а.с.26).

На звернення скаржника до Пирятинського відділу державної виконавчої служби у Лубенському районі було отримано відповідь, про те, що у відділі не перебуває відкритих виконавчих проваджень щодо ОСОБА_1 , а виконавче провадження №11139198, відкрите на підставі судового наказу №2-н-151 від 21.01.2009 про стягнення боргу з ОСОБА_1 (сол. з ОСОБА_2 ), закінчене 27.10.2009 (а.с.4).

Звертаючись до суду зі скаргою на дії та рішення державного виконавця, ОСОБА_1 посилається на те, що навіть незважаючи, що обидва виконавчі провадження закінчено, а матеріали архіву знищено за закінченням строку зберігання, до цього часу майно, яке належить скаржнику перебуває під арештом, що перешкоджає вільно розпорядитися майном яке належить скаржнику на праві приватної власності.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією із засад судочинства є обов`язковість рішень суду.

Статтею 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до частини першої статті 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Частиною першою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що була чинною на момент повернення виконавчого документу) виконавче провадження підлягає закінченню у випадку визнання відмови стягувача від примусового виконання рішення суду та згідно з пунктом 8 частини першої цієї статті в разі повного фактичного виконання рішення суду згідно з виконавчим документом.

Відповідно до частини першої та другої статті 38 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що була чинною на момент закінчення виконавчих проваджень),

у разі закінчення виконавчого провадження згідно із статтею 37 цього Закону, крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, повернення виконавчого документа згідно із статтею 40 цього Закону, повернення виконавчого документа згідно із статтею 40-1 цього Закону до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, припиняється чинність арешту майна боржника, скасовуються інші здійснені державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем був накладений арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документу стягувачу або повернення виконавчого документу до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про скасування арешту, накладеного на майно боржника.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який застосовується для забезпечення реального виконання рішення, що підлягає примусовому виконанню.

Зазначений висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах зроблено у постанові Верховного Суду від 26 січня 2022 року у справі № 127/1541/14-ц (провадження № 61-2829св21).

Однак, як встановлено матеріалами справи, державний виконавець, при винесенні постанов про закінчення виконавчого провадження по виконавчим провадженням №11139198 та №11144092 стосовно примусового виконання виконавчого листа №2-н-151, не зазначив про скасування арешту, накладеного на майно боржника.

Частинами другою та третьою статті 451 ЦПК України передбачено, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене права заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, у межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову у задоволенні скарги.

Судом встановлено, що заборгованість ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по обом виконавчим провадженням №11139198 та №11144092 стосовно примусового виконання виконавчого листа №2-н-151 повністю погашена. Вказані обставини свідчать про відсутність обґрунтованих підстав для продовження арешту на майно боржника.

Враховуючи неможливість на теперішній час провести державним виконавцем дії щодо зняття арешту відносно майна боржника ОСОБА_1 у зв`язку із закінченням виконавчого провадження у зв`язку з повним виконанням судового наказу Пирятинського районного суду від 21.01.2009 №2-н-151, суд вважає за необхідне захистити право ОСОБА_1 шляхом скасування існуючих обтяжень майна заявника.

Керуючись ст.ст.447,451 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд,

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на дії та рішення державного виконавця- задовольнити.

Скасувати арешт в рамках виконавчого провадження №11139198, накладений на все нерухоме майно ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) відповідно до постанови у ВП 11139198 державного виконавця ВДВС Пирятинського РУЮ від 02.02.2009 (реєстраційний номер 8426309 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно).

Скасувати арешт в рамках виконавчого провадження №11144092, накладений на все нерухоме майно ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) відповідно до постанови у ВП 11144092 державного виконавця ВДВС Пирятинського РУЮ від 02.02.2009 (реєстраційний номер 8425927 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно).

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя - О.О. Сайко