Провадження № 2-з/359/76/2023
Справа № 359/7312/23
УХВАЛА

Іменем України

01 серпня 2023 року суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області Яковлєва Л.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

ВСТАНОВИВ :

31 липня 2023 року до Бориспільського міськрайонного суду Київської області надійшла заява про забезпечення позову, якою просить суд : вжити заходів забезпечення позову шляхомнакладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 105), що з 28 листопада 2018 року зареєстрована на праві власності за ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 );заборони органам та суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав вчиняти будь - які реєстраційні дії відносно квартири за АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 105), що з 28 листопада 2018 року зареєстрована на праві власності за ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ).

Заяву обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння. З метою забезпечення виконання судового рішення у справі просить суд вжити заходів забезпе-чення позову. Позовна заява подана до суду з метою відновлення права власності позивача на належну йому квартиру, що протиправно вибула з його власності на підставі фіктивного договору дарування та на підставі такого ж фіктивного та недійсного договору, перейшла у власність її кінцевого набувача, - ОСОБА_2 , що в свою чергу забезпечить повне та ефективне відновлення порушених прав позивача. Запропоновані заходи забезпечення позову - накладення арешту на квартиру та заборона здійснення державної реєстрації речових прав на квартиру унеможливить недобросовісні дії з боку відповідачки - 2 з подальшого відчуження майна та забезпечить ефективне відновлення прав позивача, у разі задоволення цього позову. В протилежному ж випадку, якщо спірне майно буде відчужене відповідачкою - 2 в ході розгляду цієї справи, у разі задоволення цього позову судове рішення про витребування у відповідачки - 2 майна буде неможливим у виконанні, оскільки в такому разі спірне майно не знаходитиметься у її володінні. Зазначене не сприятиме ефективному відновленню прав позивача, який змушений буде звертатись до суду з новим позовом до нового володільця майна про витребування його ж з чужого незаконного володіння, чи визнання недійсним відповідного договору та скасування державної реєстрації права власності на належне позивачу майно. Накладення арешту на майно та заборона вчинення будь-яких реєстраційних дій відносно нього мають логічний зв`язок з предметом позовних вимог і такі заходи зможуть забезпечити ефективний захист прав та інтересів позивача у разі ухвалення рішення про задоволення позову, оскільки забезпечать у майбутньому ефективну реалізацію права вимоги до ОСОБА_2 про повернення майна набутого нею внаслідок укладення фіктивного договору дарування квартири. Вжиття заходів забезпечення позову спрямоване на збереження майна від можливих недобросовісних дій із боку ОСОБА_2 з тим, щоб забезпечити ефективний захист порушених прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду. У зв`язку з цим, заявник звернулась до суду із даною заявою.

Дана заява про забезпечення позову передана згідно журналу реєстрації вхідної кореспон-денції суду на розгляд судді Яковлєвій Л.В. 01 серпня 2023 року.

Згідно ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Згідно положень ч. 13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на вказане, розгляд заяви, в порядку ч. 1 ст. 153 ЦПК України, проводиться судом без повідомлення учасників справи.

Дослідивши подану заяву про його забезпечення, мотиви і обґрунтування заяви, суд дійшов наступних висновків.

Частиною 1 ст. 149 ЦПК України визначено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених цим Кодексом заходів забезпечення позову.

Відповідно п. 1, 2 ч.1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

За правилами ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.4 постанови «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворот-них наслідків.

Таким чином, заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватись лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб або учасників процесу.

Забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог. По суті забезпечення позову є встановленням судом обмежень суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених претензій позивача (заявника). Вжиття заходів забезпечення позову є правом суду, а не його обов`язком. Тому при вирішенні питання щодо заяви про забезпечення позову суд враховує не лише доводи, викладені у відповідній заяві, а й інші наявні матеріали цивільної справи.

Судом встановлено, що в провадженні Бориспільського міськрайонного суду Київської області перебуває цивільна справа № 359/7312/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння. Провадження у вказаній справі ще не відкрито.

Частиною 2 ст. 149 ЦПК України встановлено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Крім того, відповідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод як джерело права.

Згідно ч.1 ст.1 Першого протоколу до цієї Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.

Окрім національного законодавства, також і прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом з тим, Європейський суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним (Рішення Суду у справі Жоффре де ля Прадель проти Франції від 16 грудня 1992 року).

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно ч. 1ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

За змістом правового висновку Верховного суду, викладеного у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі №183/5864/17-ц, заява про забезпечення позову повинна бути обґрунтованою, а доводи, викладені в ній свідчити про те, що невжиття відповідних заходів може утруднити чи унеможливити виконання рішення суду у майбутньому.

Суд відзначає, що заявником не аргументовано необхідність забезпечення позову, взагалі не зазначено фактів, які б вказували на існування спору між позивачем та відповідачами, не надано жодних доказів намірів відповідача відчужувати нерухоме майно, а тому не доведено, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможли-вим виконання рішення суду.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки сторони позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

З врахуванням наведеного, суд, надаючи оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову, враховуючи співмірність заходів забезпечення позову, змісту заявлених позовних вимог, приходить до висновку, що заява про забезпечення позову до подання позовної заяви є необґрунтованою, а її доводи не свідчать про те, що невжиття відповідних заходів може утруднити чи унеможливити виконання рішення суду у майбутньому.

На підставі вище викладеного, приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів, суд не вбачає підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

Одночасно суд роз`яснює, що ця відмова не позбавляє заявника на повторне звернення до суду із заявою про забезпечення позову в порядку встановленому ЦПК України, з урахуванням аргументів, вказаних в мотивувальній частині ухвали.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 7, 149-159, 260, 353, 354 ЦПК України, п. 3, 4 постанови Пленуму Верховного Суду України за № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», п.1 ст.6 Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Копію ухвали суду невідкладно направити заявнику - ОСОБА_1 .

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії даної ухвали.

Можливість отримати інформацію щодо справи, що розглядається, учасники справи мають на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет. Веб-адреса сторінки: http://bpm.ko.court.gov.ua/sud1005.

Суддя Яковлєва Л.В.