Справа №: 343/1291/23
Провадження №: 2-др/343/6/23
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 серпня 2023 року м. Долина
Долинський районний суд Івано-Франківської області в складі:
головуючого судді Тураша В. А.,
секретаря Лукань О.З.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Долинського районного суду Івано-Франківської області заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Малетина Андрія Ярославовича про ухвалення додаткового рішення-
Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Малетин А.Я., 25.07.2023 звернувся в суд з заявою сформованої в системі «Електронний суд» про ухвалення додаткового рішення, в якій просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу, які має понести позивач, в зв`язку з розглядом справи .
Свої вимоги мотивує тим, що у провадженні Долинського районного суду перебувала справа №343/1291/23. Заочним рішення позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено повністю.
В зв`язку з розглядом справи позивач має понести витрати на професійну правничу допомогу, яка складається із витрат на професійну правничу допомогу адвоката.
У позові було зазначено, що розмір фактичних витрат буде надано у встановлений ЦПК термін після винесення рішення.
Доказами розміру витрат, які має понести позивач є акт про надання професійної правничої допомоги від 25.07.2023 (а.с.55-57).
Представник відповідача, ТОВ "Фінансова компанія "АВАНСАР" Сосюрко С.Ю. скористався своїм правом та 27.07.2023 надіслав до суду клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги сформованого в системі «Електронний суд», в якому просить відмовити у задоволенні вимоги щодо стягнення витрат на правову допомогу або зменшити розмір заявлених витрат на правову допомогу та встановити суму, що є співмірною із складністю справи та часом, витраченим адвокатом на надання послуг , якщо є докази надання правової допомоги адвокатом.
Клопотання мотивував тим, що справа про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню є справою незначної складності, розгляд справи здійснюється у порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін. Враховуючи, що необхідність складання заяв адвокатом не по суті справи не є необхідною, а у відкритих джерелах наявна велика кількість прикладів позовних заяв про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, ТОВ «АВАНСАР» вважає не співмірними та не розумними витрати на правову допомогу та такими, що були фактичними та неминучими (а.с.64-67).
Позивач ОСОБА_1 судове засідання не з`явився, хоч про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений судом.
Представник позивача адвокат Малетин А.Я. (копія ордеру серії АТ №1043215 а.с.10), в судове засідання не з`явився, хоч про час та місце його проведення повідомлявся у встановленому Законом порядку, подав заяву, згідно якої просить розгляд справи про винесення додаткового рішення проводити за відсутності заявника та його представника . Вимоги заяви про винесення додаткового рішення підтримує (а.с.84).
Представник відповідача, ТОВ "Фінансова компанія "АВАНСАР" Сосюрко С.Ю., в судове засідання не з`явився, хоч про час, день та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. У поданому клопотанні просить відмовити у задоволенні вимоги щодо стягнення витрат на правову допомогу , або зменшити розмір заявлених витрат на правову допомогу.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Малетина Андрія Ярославовича про ухвалення додаткового рішення, підлягає до часткового задоволення , виходячи з наступного:
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Ст. 137 цього ж Кодексу передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Ч. 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Аналогічна норма міститься і в ч. 1 ст. 246 ЦПК України.
Відповідно до положень ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст.6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у
справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (ст.ст.12,46,56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені.
Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
З матеріалів справи вбачається, що інтереси позивач під час розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "АВАНСАР" , третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеній Михайлович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню ,представляв адвокат Малетин Андрій Ярославович, який діяв на підставі договору про надання професійної правничої допомоги від 25 травня 2023 року, та виданого на підставі договору ордеру.
На підтвердження витрат на правничу професійну допомогу у сумі 4500,00 грн надано такі документи:
- договір про надання професійної правничої допомоги №25/05/23, укладений 25.05.2023 між адвокатом Малетин А.Я. та Іванівим І.Я.(а.с.60);
- копія ордеру серії АТ №1043215 на надання правової допомоги ОСОБА_1 , адвокатом Малетин А.Я. (а.с. 10);
- акт про надання професійної допомоги від 25.07.2023 в якому перелічені роботи, які прийняв Іванів І.Я., та відповідно до якого визначено кількість витраченого часу (у годинах), розрахунок вартості послуг та вартість кожної послуги у гривнях (а.с.59).
З огляду на умови договору про надання професійної правничої допомоги, суд приходить до висновку, що в даній справі витрати на правову допомогу підтвердженими матеріалами справи.
Посилання представника відповідача на відсутніть доказів фактичної сплати позивачем зазначених витрат на правову допомогу суд вважає необгрунтованим, оскільки відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 вбачається, що: «За змістом пункту 1 частини другої статті 126, частини восьмої статті 129 ГПК України (положення яких повністю кореспондуються із положеннями пункту 1 частини другої статті 137 ЦПК України та частини восьмої статті 141 ЦПК України) розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом за умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено».
Таким чином об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 відступила від висновку щодо застосування положень статті 126 ГПК України (положення якої кореспондуються зі статтею 141 ЦПК України), викладеного у постанові Верховного Суду від 05.02.2019 у справі № 906/194/18, щодо необхідності надання доказів, які підтверджують фактичне здійснення учасником справи витрат на професійну правничу допомогу, для вирішення питання про розподіл судових витрат.
Аналогічний правовий висновок також викладено у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду Верховного Суду від 22.01.2021 у справі №925/1137/19, згідно якого: «За умови підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, не надання іншою стороною доказів невідповідності заявлених до відшкодування витрат критеріям співмірності, у тому числі спростування правильності відповідних розрахунків, витрати на надану професійну правничу допомогу підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено, чи тільки має бути сплачено».
У пункті 25 постанови Верховного Суду у справі № 280/2635/20 від 21.01.2021 судова колегія зазначає, що КАС України у редакції, чинній з 15 грудня 2017 року, імплементував нову процедуру відшкодування витрат на професійну правову допомогу, однією з особливостей якої є те, що відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.
Окрім цього у пунктах 113-117 рішення ЄСПЛ у справі «Бєлоусов проти України» від 07.11.2013, ЄСПЛ дійшов висновку про те, що навіть у разі не сплати заявником адвокатського гонорару на час розгляду справи, витрати за цим гонораром є «фактично понесеними», оскільки заявник має сплатити такий гонорар згідно із договірними зобов`язаннями.
Разом з тим, враховуючи вищевикладене, а також фактичний об`єм виконаної адвокатом роботи та її незначну складність (справа розглянута за одне судове засідання проведене в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів), суд вважає розумно обґрунтованими заявлені витрати на професійну правничу допомогу, які підлягають компенсації позивачу за рахунок відповідача в розмірі 3000,00 грн. Вказаний розмір витрат обумовлений об`єктивною тривалістю часу, яку мав витратити адвокат під час написання позову, якістю та об`ємом підготовлених матеріалів, а також складністю питань, які були предметом перегляду.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення заяви представника позивача про ухвалення додаткового судового рішення .
На підставі викладеного, керуючись 81, 89, 133, 137, 141,270 ЦПК України , суд,-
Заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Малетина Андрія Ярославовича про ухвалення додаткового рішення задоволити частково.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю " Фінансова компанія "АВАНСАР" на користь ОСОБА_1 3000 (три тисячі) гривень 00 коп. понесених судових витрат на професійну правничу допомогу.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду в 30-денний строк з дня його проголошення, а особами, що були відсутні в судовому засіданні під час його проголошення, - в той же строк з часу отримання його копії.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , житель АДРЕСА_1 .

Відповідач : Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АВАНСАР», , вул.Кудрявський узвіз,5Б офіс501/1 м.Київ, 01033.

Суддя: