РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 495/3918/23

Номер провадження 2/495/2354/2023

31 липня 2023 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого одноособово - судді Савицького С.І.

при секретарі - Денисової К.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Білгород-Дністровському цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

ВСТАНОВИВ:

19.04.2023 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить зменшити розмір аліментів на утримання неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на 1/6 частину з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення повноліття.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначає, що 18 липня 2014 року він з відповідачем ОСОБА_2 зареєстрував шлюб, який на підставі рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 06 листопада 2018 року був розірваний. Від спільного шлюбу у позивача та відповідача народилась дитина - донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На підставі судового наказу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16 листопада 2018 року у справі № 495/9994/18 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягуються аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісяця, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 29.10.2018 року до досягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Позивач 11.09.2019 року зареєстрував шлюб з ОСОБА_4 у Білгород-Дністровському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеської області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_1 від 11 вересня 2019 року, після реєстрації шлюбу прізвище дружини було змінено на ОСОБА_5 . Позивач ОСОБА_1 належним чином сплачував аліменти на користь відповідачки ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 оскільки дбав про належне матеріальне забезпечення доньки, однак з народженням дітей у другому шлюбі, інша сім`я також потребує належного матеріального забезпечення, подальша сплата аліментів у розмірі, встановленому рішенням суду, неможлива. На підставі рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду від 27 лютого 2023 року (справа № 495/10368/22) було визнано позивача, ОСОБА_1 , біологічним батьком двох дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , також відповідно цього рішення прізвище та по батькові дітей було змінено, наразі діти проживають зі мною та знаходяться на моєму утриманні. Разом з сім`єю позивача проживає дитина моєї теперішньої дружини ОСОБА_8 від першого шлюбу донька - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується довідкою Шабівської сільської ради від 13.04.2023 року. Враховуючи вищевикладене, у зв`язку з тим, що у позивача на утриманні перебувають дві малолітні дитини, у нього змінився сімейний стан, а тому аліменти, які стягуються на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь відповідачки ОСОБА_2 , мають бути зменшені з частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на 1/6 частину з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення повноліття, з метою чого він звернувся до суду з відповідним позовом та просить ухвалити відповідне рішення.

Відповідач ОСОБА_2 в порядку статті 178 цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) подала відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що у позовних вимогах позивач слід відмовити у повному обсязі з огляду на наступне.

В обґрунтування заявленого до мене позову позивач зазначив у позовній заяві, що 11 вересня 2019 року він, після розірвання у 2018 році шлюбу, укладеного зі мною у 2014 році, зареєстрував повторний шлюб з ОСОБА_4 , яка після реєстрації цього шлюбу змінила своє дошлюбне прізвище на « ОСОБА_5 », що мною не заперечується. Твердження позивача, що з народженням дітей у другому шлюб, інша сім`я також потребує належного матеріального забезпечення, подальша сплата аліментів у розмірі,встановленому рішенням суду, неможлива, не відповідає дійсності, оскільки позивач не подав разом з позовною заявою доказів на підтвердження зазначених ним обставин, тобто докази народження дітей у повторному (другому) шлюбі з ОСОБА_10 , який, згідно наданої позивачем копії свідоцтва про шлюбу серія НОМЕР_1 , було зареєстровано тільки 11 вересня 2019 року, а також докази неможливості й надалі сплачувати аліменти на утримання нашої спільної дитини у розмірі, встановленому рішенням суду. Згідно доданих позивачем до своєї позовної заяви копій свідоцтв про народження дітей, його нинішня (друга) дружина ОСОБА_10 народила своїх дітей задовго до реєстрації шлюбу з позивачем 11 вересня 2019 року, а саме у 2011 і 2015 роках, а отже, вона народила дітей не перебуваючи в шлюбі з позивачем. Більше того, останню дитину (сина ОСОБА_11 народила ІНФОРМАЦІЯ_5 , коли позивач ще перебував зі мною в шлюбі (з 18.07.2014 р. по 07.12.2018 р. (день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу)), а тому враховуючи дату народження вказаної дитини ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ) і строк тривалості вагітності (дев`ять місяців), зачата вказана дитина була десь у серпні 2014 року, тоді як з 18 липня 2014 року позивач офіційно перебував зі мною в шлюбі, а також проживав разом зі мною. Акцентую увагу суду на тому, що шлюб між нами було розірвано судом за позовом позивача ОСОБА_1 від 18.09.2018 року, в якому останній зазначив, що «подружні відносини ми припинили у вересні 2018 року».Крім того, надані позивачем суду письмові докази, додані до його позовної заяви, не підтверджують неможливість позивача в подальшому сплачувати аліменти на утримання нашої спільної дитини у розмірі, встановленому рішенням суду, більше того, позивач надав суду докази того, що він регулярно, без затримки сплачує аліменти на утримання нашої спільної дитини у розмірі, встановленому рішенням суду, що свідчить про можливість позивача й надалі сплачувати аліменти у розмірі, встановленому за рішенням суду. На теперішній час позивач є військовослужбовцем Збройних Сил України і регулярно отримує стабільний, досить високий, порівняно з середньою заробітною платою по нашому регіону, дохід у вигляді грошового забезпечення, розмір якого перевищує 20 000 грн на місяць, що вбачається з наданого позивачем суду розрахунку заборгованості по аліментах від 13.04.2023 року складеного виконавцем в межах виконавчого провадження № НОМЕР_4. За наведених вище обставин твердження позивача про те, що у його другому шлюбі були народжені діти і подальша сплата аліментів у розмірі, встановленому рішенням суду, неможлива, є безпідставними, а тому відповідачем це не визнає і відхиляє. З приводу доводу позивача про те, що інша сім`я також потребує належного матеріального забезпечення, звертаю увагу суду на те, що відповідно до ч. 4 ст. 55 Сімейного кодексу України (далі - СК) саме подружжя, а не лише чоловік, повинно спільно дбати про матеріальне забезпечення своєї сім`ї. У своєї позовної заяві позивач також зазначив, що на підставі рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду від 27 лютого 2023 року (справа № 495/10368/22) його було визнано начебто біологічним батьком двох дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , вони проживають із ним і знаходяться на його утриманні, а також з його сім`єю проживає ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , дочка ОСОБА_8 від першого шлюбу, однак, згідно вказаного судового рішення, суд не визнавав позивача саме біологічним батьком вказаних дітей, про що безпідставно стверджує позивач, резолютивна частина зазначеного рішення суду взагалі не містить навіть слова «біологічним».Надані позивачем суду письмові докази, зокрема, витяг № 06.2-12/06- 01.2771 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб; витяг з реєстру територіальної громади про зареєстроване місце проживання позивача; довідка з сільради про місце мешкання ОСОБА_8 та осіб, які фактично проживають разом з нею, підтверджують лише факт проживання позивача разом з вказаними дітьми, що само по собі не доводить факт їх утримання. З рішення суду про встановлення батьківства позивача також не вбачається, що судом під час розгляду справи було встановлено факт перебування на утриманні позивача дітей, батьком яких його було визнано судом за дуже сумнівних, суперечливих, а отже недостовірних даних. Однією з підстав звернення до суду позивач зазнав, що у нього погіршилось матеріальне становище так як на його утримані перебувають двоє малолітніх дітей, також позивач зазначив, що даний факт є доведеним, оскільки народження в нього інших дітей, яких відповідно до закону він зобов`язаний утримувати, свідчить про погіршення його фінансового стану, у даному випадку звертаю увагу суд на те, що підставою для зменшення розміру аліментів, визначеного за рішення суду, є не сама по собі зміна матеріального стану платника аліментів, про що зазначає позивач, а значне погіршення матеріального становища батька, про що позивач також зазначив у своєї позовної заяві. Позивач не обґрунтовує заявлену ним до мене позовну вимогу тим, що з часу присудження йому аліментів в нього значно зменшився дохід, який, судячи по розміру щомісячно сплачуємих ним аліментів у гривневому вимірі тільки зростає. Ця обставина свідчить про те, що матеріальний стан позивача як платника аліментів лише покращується, а не погіршується, як це обґрунтовує позивач, посилаючись лише на народження в нього інших дітей, що за наведених вище обставин є необґрунтованим і не може вважатися безспірним та достовірно встановленим, більш того у квітні поточного року, в якому позивач звернувся із позовом до мене про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, він, судячи по наданому ним же розрахунку заборгованості по аліментах, офіційно отримав дохід у розмірі, що перевищує 20 000 грн, який саме дозволяє йому й надалі сплачувати аліменти на утримання нашої спільної дитини у розмірі, встановленому за рішенням суду без шкоди для утримання двох інших дітей, з позовом про визнання свого батьківства над якими позивач звернувся до суду лише через три роки після укладення шлюбу з їх матір`ю, вже після початку у лютому 2022 року військової агресії російської федерації проти України, мабуть, щоб отримати законну підставу в разі чого звільнитися з військової служби з ЗСУ за мобілізацією під час воєнного стану в зв`язку з перебуванням на його утриманні трьох дітей віком до 18 років, на підставі підпункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», що наразі є доволі поширеною схемою для ухилення від служби за мобілізацією під час воєнного стану, а тому з високою часткою ймовірності можна припустити, що позивач звернувся до суду про встановлення його батьківства більш ніж через сім років після народження останньої дитини не в інтересах дітей, а керуючись своїми власними інтересами, лише тоді, коли йому це стало вигідно. Враховуючи вищевикладене та беручи до уваги, що позивачем не було надано суду належних та допустимих доказів зазначеного погіршення його матеріального становища, в тому числі у зв`язку з народженням дітей, який було народжено задовго до видачі судового наказу про стягнення з позивача аліментів, а навпаки мають докази саме поліпшення матеріального стану позивача з часу присудженням йому аліментів, то відсутні правові підстави для задоволення заявленого позову.

Рух справи у суді

Ухвалою судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 20.04.2023 року відкрито провадження у справі, розгляд якої постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Заяви, клопотання учасників процесу та насідки їх вирішення

Позивач надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

У судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з`явилась, про час та місце слухання справи повідомлялась, причини неявки суду невідомі, клопотань про відкладення слухання справи на адресу суду не надала.

У зв`язку із не виявленням обставин, які перешкоджають судовому розгляду, враховуючи вказані заяви сторін, керуючись частиною першою статті 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд дійшов висновку про можливість розгляду даної справи за відсутності учасників справи на підставі доказів, що містяться у ній.

З огляду на неявку у судове засідання усіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (частина друга статті 247 ЦПК України).

Фактичні обставини справи

Судом встановлено, що 18 липня 2014 року позивач ОСОБА_1 з відповідачем ОСОБА_2 зареєстрував шлюб, який на підставі рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 06 листопада 2018 року був розірваний.

Від спільного шлюбу у позивача та відповідача народилась дитина - донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На підставі судового наказу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16 листопада 2018 року у справі № 495/9994/18 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягуються аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісяця, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 29.10.2018 року до досягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивач 11.09.2019 року зареєстрував шлюб з ОСОБА_4 у Білгород-Дністровському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеської області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_1 від 11 вересня 2019 року, після реєстрації шлюбу прізвище дружини було змінено на ОСОБА_5 .

Позивач ОСОБА_1 належним чином сплачував аліменти на користь відповідачки ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 оскільки дбав про належне матеріальне забезпечення доньки, однак з народженням дітей у другому шлюбі, інша сім`я також потребує належного матеріального забезпечення, подальша сплата аліментів у розмірі, встановленому рішенням суду, неможлива.

На підставі рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду від 27 лютого 2023 року (справа № 495/10368/22) було визнано позивача, ОСОБА_1 , біологічним батьком двох дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , також відповідно цього рішення прізвище та по батькові дітей було змінено, наразі діти проживають з позивачем та знаходяться на його утриманні.

Крім того разом з сім`єю позивача проживає дитина моєї теперішньої дружини ОСОБА_8 від першого шлюбу донька - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується довідкою Шабівської сільської ради від 13.04.2023 року.

Позивач зазначає, що на теперішній час його матеріальне становище погіршилось, оскільки на підставі рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду від 27 лютого 2023 року його було визнано біологічним батьком двох дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , які наразі проживають разом з ним та перебувають на його повному матеріальному утриманні.

На підставі вищевикладеного враховуючи своє скрутне матеріальне становище та життєві обставини які склались у позивача, а також з непереборним бажанням позивача стабілізувати виплати аліментів на утримання дитини, позивач змушений просити суд зменшити розмір аліментів встановлений у виконавчих документах суду.

Норми права, які застосував суд

Згідно із статтею 12 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до частини 2 статті 51 Конституції України, статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом збільшено або зменшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них.

Таким чином, особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Така ж правова позиція викладена у постанові Верховного суду України від 05.02.2014 при розгляді справи № 143цс13.

Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15.05.2006 N 3 роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

З аналізу зазначених правових норм вбачається, що при вирішенні питання щодо зменшення розміру аліментів слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів.

Частина 2 статті 182 СК України визначає мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вказана норма однаково застосовується до всіх платників аліментів, незалежно від правових підстав їх праці.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому обов`язком особистим, індивідуальним. Проживання окремо не звільняє від виконання цього обов`язку. Батьки мають всебічно сприяти розвитку дитини. Забезпечення умов для такого розвитку та навчання пов`язане з належним наданням матеріальної допомоги, що має бути достатньою. Платник аліментів зобов`язаний роботи все можливе для того, щоб його заробіток (доходи) були достатніми для власного утримання та утримання дітей, за належний розвиток яких він відповідальний як батько.

Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (стаття 141 СК України).

Згідно зі статтею 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення повноліття.

Висновки суду та мотиви прийнятого рішення

Враховуючи обставини справи, доводи позивача, які викладені у позовній заяві, а також з урахуванням погіршенням матеріального становища позивача, що не дає йому змоги на теперішній час сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі зазначених у виконавчому документі суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, а саме: зменшити розмір аліментів які стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на 1/6 частину з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення повноліття.

Керуючись статтями ст. ст. 182, 184, 192 Сімейного кодексу України, керуючись ст. ст. 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) про зменшення розміру аліментів задовольнити.

Зменшити розмір аліментів що підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на підставі судового наказу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16 листопада 2018 року по справі 495/9994/18 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на 1/6 частину з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення повноліття.

Стягнення аліментів проводити з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення дитиною повноліття.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення, (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

У відповідності до п.п. 15.5 п.1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через Білгород-Дністровський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя Савицький С.І.