Справа № 317/1417/20
№/п 2/317/8/2023
03 cерпня 2023 р.
Запорізький районний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді -Ачкасова О.М.,
при секретарі -Дмитрієвій І.Е.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Запоріжжя у загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», про поділ майна подружжя, визначення порядку користування нерухомим майном та вселення, визнання права особистої приватної власності на майно та витребування майна,
Позивачка та її представник у судове засіданні не з`явилися, від представника позивачки надійшла заява, у якій він повністю підтримав позовні вимоги, з урахуванням заяви про зміну предмета позову від 15.06.2022 р., проти ухвалення заочного рішення не заперечував, на допиті свідків не наполягав, просив суд розглянути справу за їхньої відсутності.
Відповідач у судові засідання призначені на 25.05.2023 р. на 15 год. 20 хвл, 27.06.2023 р. на 15 год. 20 хвл., 03.08.2023 р. на 14 год 00 хвл. не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, зустрічний позов поданий раніше відповідачем, був повернутий ухвалою суду від 24.12.2020 року, відзиву на позов відповідач не надавав, жодних контраргументів чи доказів стосовно позовних вимог позивачки, протягом тривалого розгляду справи суду надано не було.
Представник третьої особи - Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», у судове засідання не з`явився, повідомлявся своєчасно та належним чином про місце та час розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило.
Суд за вказаних обставин вважає можливим розглянути справу заочно у загальному позовному провадженні за відсутності зазначених осіб, які беруть участь у справі і не з`явились.
Розглянувши матеріали справи, заяву представника позивачки, дослідивши усі докази у сукупності, суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 , 18.09.2004 року, Запорізьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького обласного управління юстиції, було зареєстровано шлюб між сторонами у справі, актовий запис №1008.
Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про її народження, серії НОМЕР_4 від 05.06.2007 р., виданого Хортицьким відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис №446, яка є особою з інвалідністю з дитинства, що підтверджується посвідченням, серії НОМЕР_5 , виданим на ім`я ОСОБА_6 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про її народження, серії НОМЕР_6 від 05.06.2007 р., виданим Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис №451.
Шлюб між сторонами розірвано за рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 02.03.2020 року, яке набрало законної сили 02.04.2020 року.
Згідно копії свідоцтва про шлюб, серії НОМЕР_7 , виданого 23.04.2020 р., Покровським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), ОСОБА_8 уклала шлюб з ОСОБА_9 та змінила прізвище на « ОСОБА_4 ».
Як вбачається з матеріалів справи, під час шлюбу, сторони набули у власність нерухоме майно, яке є спільною сумісною власністю сторін, а саме:
Будинок жилий, загальною площею 69,6 кв. м., з господарськими будівлями та спорудами, реєстраційний номер майна 202449, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу від 26.05.2006, між ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_2 , витягом з державного реєстру правочинів №2431780 від 26.05.2006 р., копією інтентарної справи та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №11076202 від 29.06.2006 р., виданого ОП ЗМБТІ, інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна щодо суб`єкта №198523634 від 24.01.2020 р., яке зареєстровано на ім`я відповідача ОСОБА_2 .
Станом на 28.02.2020 р. вартість зазначеного спірного будинку складає 146600,00 грн, що підтверджується висновком про вартість майна, складеного ФОП ОСОБА_12 .
Станом на 28.02.2020 р. вартість спірної земельної ділянки, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , складає 180600,00 грн, що підтверджується висновком про вартість майна, складеного ФОП ОСОБА_12 .
Станом на 28.02.2020 р. вартість спірної земельної ділянки, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 складає 108200,00 грн, що підтверджується висновком про вартість майна, складеного ФОП ОСОБА_12 .
Відповідно до листа Територіального сервісного центру № 2341 РСЦ ГСЦ МВС в Запорізькій області від 17.07.2020 вих. № 31/8/2341-131 та листа Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Запорізькій області від 17.07.2020 вих. № 31/8-694, транспортний засіб ГАЗ 2705-415, реєстраційний номер НОМЕР_1 , було зареєстровано за ОСОБА_6 10.05.2005 з видачею тимчасового талону за заявою власника на підставі довідки-рахунку, КІВ 084403, 30.04.2005 ПІІ АТ АІС-Запоріжжя, вантажної митної декларації 802000001/11.04.2005 Магістральна митниця, сертифікату відповідності ГОССТАН 234720. Придбання та реєстрація спірного автомобіля на підставі довідки-рахунку від 30.04.2005 підтверджується також копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_8 , виданого 30.03.2006.
З відповіді на запит за вих.№31/8-694 від 17.07.2020 р., наданої Територіальним сервісним центром № 2341 РСЦ ГСЦ МВС в Запорізькій області вбачається, що транспортний засіб ГАЗ модель 2705-415, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рік випуску 2005, було зареєстровано за ОСОБА_8 .
Таким чином, є достатньо доказів того, що спірний автомобіль був придбаний позивачкою 30.04.2005 за рахунок коштів, виручених нею від продажу 29.04.2005, тобто днем раніше, належного їй на праві особистої приватної власності будинку, тобто за рахунок коштів, які належали їй особисто.
Відповідач право особистої приватної власності позивачки на автомобіль не визнає
та після припинення шлюбних відносин незаконно, всупереч її волі, без відповідної правової підстави, заволодів ним. Крім того, відповідач незаконно утримує у себе оригінал свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, виданого на ім`я позивачки, а також ключі від даного транспортного засобу (приналежності головної речі).
На даний час спірний автомобіль перебуває у фактичному володінні відповідача,що підтверджується листом Дніпровського відділу поліції Запорізького РВП ГУ НП в Запорізькій області від 16.09.2020 за вих. № 6964/44/06/8-2020 з фототаблицями.
Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).
Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Згідно ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
Згідно ч. 1 ст. 68 СК України, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.
За змістом ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна,що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.
Частиною 1 ст. 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Набуття майна за час шлюбу створює презумпцію права спільної сумісної власності майна подружжя, яка не потребує доказування та не потребує встановлення інших обставин, крім набуття майна за час шлюбу, та існує поки не спростована. У разі коли презумпцію права спільної сумісної власності майна подружжя не спростовано за відсутності належних доказів того, що майно придбане за особисті кошти одного з подружжя, таке майно вважається спільною сумісною власністю та підлягає поділу, при цьому частки чоловіка та дружини у майні є рівними.
Якщо майно придбано під час шлюбу, то реєстрація прав на нього (транспортний засіб, житловий будинок чи іншу нерухомість) лише на ім`я одного із подружжя не спростовує презумпцію належності його до спільної сумісної власності подружжя.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що будинок та земельні ділянки належать позивачці та відповідачу на праві спільної сумісної власності і позивачка має право на поділ цього майна шляхом визнання за позивачкою ОСОБА_1 права власності на 1/2 частку майна.
Спірна нерухомість була придбана в період перебування сторін у зареєстрованому шлюбі та за їх згодою за кредитні кошти, які були використані в інтересах їх сім`ї для придбання житла. Погашення кредиту так само відбувалося за спільні кошти родини.
При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Тобто, у подружжя, крім права спільної сумісної власності на отримані кредитні грошові кошти та одержану за рахунок останніх нерухомість, внаслідок укладення кредитного договору, також виникає зобов`язання в інтересах сім`ї у вигляді повернення кредитних коштів, виконання якого подружжя здійснює як солідарні боржники. Разом з тим, це не змінює статус спільності набутої під час шлюбу нерухомості за запозичені кошти, які були використані в інтересах сім`ї саме на придбання цього майна.
Отже, нерухоме майно підлягає поділу між сторонами спору в рівних частках.
Аналогічні висновки містяться в постанові Верховного Суду від 13 лютого 2020 року у справі № 320/3072/18 (в подібній справі).
Як зазначала позивачка, на даний час відповідач не визнає право власності позивачки на нерухоме майно, одноосібно користується нерухомістю, чинить їй перешкоди в користуванні будинком та земельними ділянками.
Частинами 2, 3 ст. 358 ЦК України встановлено, що співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.
За змістом п. 3 ч. 1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Отже, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна.
Застосовуючи норму статті 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.
Тобто статус спільної сумісної власності визначається такими критеріями: 1) час набуття майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття).
Норма статті 60 СК України вважається застосованою правильно, якщо набуття майна відповідає вказаним умовам.
Таким чином, у разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане.
Оскільки між сторонами існує спір про порядок володіння та користування спірною нерухомістю, саме лише визначення судом ідеальних часток у праві спільної сумісної власності не вирішить спір по суті, адже відповідач і надалі чинитиме позивачці перешкоди у вселенні та користуванні спільним майном. Звертає на себе увагу той факт, що відповідач не допустив на територію домоволодіння навіть судового експерта, у зв`язку з чим, судова будівельна-технічна експертиза проводилася з дозволу суду за матеріалами справи.
У такій ситуації ефективним способом захисту прав позивачки є визначення порядку користування спірною нерухомістю між ними як співвласниками, у відповідності до одного з двох варіантів, запропонованих експертом за результатами проведення експертизи, а також вселення позивачки до житла.
Тому, судом 12.05.2021 р. була призначена судова будівельно-технічна та земельно - технічна експертиза, на яку був наданий висновок експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної та земельно - технічної експертизи №743-21 Запорізького відділення Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз від 18.03.2022 р., та надані відповіді на поставлені питання, згідно яких було надано два варіанти встановлення права користування житловим будинком та господарськими будівлями і спорудами, а саме:
Відповідно до дослідницької частини по питанню №1 надано варіанти встановлення порядку користування житловим будинком відповідно до ідеальних часток (без втручання у конструкції житлового будинку для переобладнання, що не є доцільним), не надається за можливе, оскільки не можливо в користування кожного зі співвласників надати кімнати (однаковою площею) у відповідності до часток.
Але, на розсуд суду, експертом суду запропоновано 2 варіанти встановлення порядку користування житловим будинком та господарськими будівлями і спорудами між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 із відступами від ідеальних часток співвласників і їх перерахунком, незначними відступами від ДБН та, у разі необхідності, з незначними переобладнаннями.
Варіант №1 встановлення порядку користування житловим будинком та господарськими будівлями і спорудами.
Співвласниці ОСОБА_1 в житловому будинку літ. «А» з прибудовами літ, «а» та «а1» виділяється наступне: 1/2 прим. 1-1 (7,2 м2) - коридор; 1/2 прим. 1-2 (10,5 м2) - кухня; прим. 1-3 (17,1м2)- кімната; 1/2 прим. 1-6 (4,2 м2) - ванна; 1/2 прим. 1-7 (7,3 м2) - кухня. Загальна площа, яка виділяється складає - 31,7 м2, що більше ідеальної (34,8 м2). В спільному користуванні виділяється господарські будівлі і споруди: 1/2 Літ. Б - літня кухня; 1/2 Літ. В - сарай; 1/2 Літ. В - гараж; 1/2 Літ. Д - убиральня; 1/2 Літ. пг - шийка погребу; 1/2 Літ. №1 - водопровід; 1/2 Літ. №2 паркан; 1/2 Літ. №3 ворота; 1/2 Літ. №5 колодязь; 1/2 Літ. №6 паркан; 1/2 Літ. І- замощення. Зазначена площа відповідає 46/100 частки у приватній спільній сумісній власності.
Співвласнику ОСОБА_2 в житловому будинку літ. «А» з прибудовами літ, «а» та «а1» виділяється наступне: 1/2 прим. 1-1 (7,2 м2) - коридор; 1/2 прим. 1-2 (10,5 м2) - кухня; прим. 1-4 (12,1м2)- кімната; прим. 1-5 (11,2 м2) - кімната; 1/2 прим. 1-6 (4,2 м2) ванна; 1/2 прим. 1-7 (7,3м2) - кухня. Загальна площа, яка виділяється складає - 37,9 м2..
В спільному користуванні виділяється господарські будівлі і споруди: 1/2 Літ. Б - літня кухня; 1/2 Літ. В - сарай; 1/2 Літ. В - гараж; 1/2 Літ. Д - убиральня; 1/2 Літ. пг - шийка погребу;
1/2 Літ. №1 - водопровід; 1/2 Літ. №2 - паркан; 1/2 Літ. №3 - ворота; 1/2 Літ. №5 - колодязь; 1/2 Літ. №6 - паркан; 1/2 Літ. І - замощення. Зазначена площа відповідає 54/100 частки у приватній спільній сумісній власності.
Згідно Варіанту встановлення порядку користування житловим будинком та господарськими будівлями і спорудами, у разі необхідності, виконати наступні переобладнання (Див. Додаток №1): закласти дверний отвір між кімнатою 1-3 та кімнатою 1-4 для забезпечення ізольованості кімнат співвласників; улаштувати дверний отвір між кімнатою 1-4 та кімнатою 1-5.
У разі необхідності, виконання робіт, які стосуються втручання у будівельні конструкції та інженерні мережі проводити виключно після отримання необхідних дозволів відповідних інстанцій, а у разі потреби із розробленням проектів спеціалізованими установами на вказані переобладнання (реконструкція, улаштування/переулашту вання інженерних мереж тощо) та із енням кваліфікованих підрядних організацій.
Згідно запропонованого варіанту №1, частка у приватній спільній сумісній власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зміниться відповідно на 46/100 та 54/100.
Варіант №2 встановлення порядку користування житловим будинком та господарськими будівлями і спорудами.
Співвласниці ОСОБА_1 в житловому будинку літ. «А : прибудовами літ, «а» та «а1» виділяється наступне: 1/2 прим. 1-1 (7,2 м2) - коридор; 1/2 прим. 1-2 (10,5 м2) - кухня; прим. 1-4 (12,1м2) - кімната; прим. 1-5 (11,2 м2) - кімната; 1/2 прим. 1-6 (4,2 м2) - ванна ; 1/2 прим. 1-7 (7,3 м2) кухня. Загальна площа, яка виділяється складає- 37, 9 м2 ,що більше ідеальної (34,8 м2).
В спільному користуванні виділяється господарські будівлі і споруди: 1/2 Літ. Б - літня кухня; 1/2 Літ. В - сарай; 1/2 Літ. В - гараж; 1/2 Літ. Д - убиральня; 1/2 Літ. пг - шийка погребу; 1/2 Літ. №1 - водопровід; 1/2 Літ. №2 - паркан; 1/2 Літ. №3 - ворота; 1/2 Літ. №5 - колодязь; 1/2 Літ. №6 - паркан; 1/2 Літ. І - замощення. Зазначена площа відповідає 54/100 частки у приватній спільній сумісній власності.
Співвласнику ОСОБА_2 в житловому будинку літ. «А» з прибудовами літ, «а» та «а1» виділяється наступне: 1/2 прим. 1-1 (7,2м2) - коридор; 1/2 прим. 1-2 (10,5м2) - кухня; прим. 1-3 (17,1м2)-кімната; 1/2 прим. 1-6 (4,2м2) - ванна; 1/2 прим. 1-7 (7,3 м2) - кухня. Загальна площа, яка виділяється складає - 31,7 м2.
В спільному користуванні виділяється господарські будівлі і споруди: 1/2 Літ. Б - літня кухня; 1/2 Літ. В - сарай; 1/2 Літ. В - гараж; 1/2 Літ. Д - убиральня; 1/2 Літ. пг - шийка погребу; 1/2 Літ. №1 - водопровід; 1/2 Літ. №2 - паркан; 1/2 Літ. №3 - ворота; 1/2 Літ. №5 - колодязь; 1/2 Літ. №6 - паркан; 1/2 Літ. І - замощення.
Зазначена площа відповідає 46/100 частки у приватній спільній сумісній власності.
Згідно Варіанту встановлення порядку користування житловим будинком та господарськими будівлями і спорудами, у разі необхідності, виконати наступні переобладнання ( Додаток №2): закласти дверний отвір між кімнатою 1-3 та кімнатою 1-4 для забезпечення ізольованості кімнат співвласників; улаштувати дверний отвір між кімнатою 1-4 та кімнатою 1-5.
У разі необхідності, виконання робіт, які стосуються втручання у будівельні конструкції та інженерні мережі проводити виключно після отримання необхідних дозволів відповідних інстанцій, а у разі потреби із розробленням проектів спеціалізованими установами на вказані переобладнання (реконструкція, улаштування/переулаштування інженерних мереж тощо) та із залученням кваліфікованим підрядних організацій.
Згідно запропонованого варіанту №2 частка у приватній спільній сумісній власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зміниться відповіно на 54/100 та 46/100.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачка не наполягає на визначенні порядку користування земельними ділянками, тому, що Запорізьке відділення Дніпропетровського НДІСЕ не змогло виконати експертизу із даного питання через відсутність у складі установи фахівців відповідного профілю (лист від 07.06.2021 вих. № 337/743-21/21), а з 24 лютого 2022 року в країні введено воєнний стан.
Вартість зазначеної експертизи склала 9884,74 грн.
Отже, відповідно до висновку судового експерта Запорізького відділення Дніпропетровського НДІСЕ за результатами проведення судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи № 743-21 від 18.03.2022, на розгляд суду запропоновані два можливих варіанти спільного користування будинком та прибудинковими спорудами. Обидва варіанти є майже рівнозначними за своєю суттю. В узагальненому вигляді, обидва варіанти передбачають виділення в користування одній стороні кімнати 1-3 площею 17,1 м2, а іншій стороні кімнат 1-4 площею 12,1 м2 та 1-5 площею 11,2 м2.
Оскільки відповідно до рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 26.01.2021 по справі № 337/385/20 та рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 25.01.2022 по справі № 317/2738/21 діти сторін даного спору мають проживати з позивачкою, позивачка просить суд виділити їй в користування кімнати 1-4 площею 12,1 м2 та 1-5 площею 11,2 м2, тобто встановити порядок користування будинком згідно варіанту № 2. На переконання позивачки, це відповідатиме насамперед як найкращим інтересам дітей, зокрема, дитини з інвалідністю, яка через характер свого захворювання потребує окремої кімнати.
Норми ст. ст. 317, 319 ЦК України передбачають, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, яке він здійснює на власний розсуд і усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.
Відповідно до вимог ч.1, 2 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Як передбачено ст. ст. 319, 391 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, яке він здійснює на власний розсуд і усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.
Виходячи зі змісту загальних засад регулювання права власності, що встановлені ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власник майна має право вимагати усунення перешкод щодо здійснення ним права користування своїм майном.
Відповідно до статті 47 Конституції України, частини 3 статті 9 Житлового кодексу України кожен громадянин має право на житло та ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням.
Згідно частини 4 статті 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщення інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. При цьому, порушені права особи підлягають їх поновленню.
Разом з цим, за змістом ч. 3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.82 цього Кодексу.
Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п.33 постанови «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» №5 від 7 лютого 2014 року, позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. При цьому суди повинні брати до уваги будь-які фактичні дані, на підставі яких за звичайних умов можна зробити висновок про наявність такого порушення.
Будь-яких заперечень по суті позовних вимог відповідачем суду не надано.
Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 24.12.2020 по справі № 317/1417/20 (суддя Яркіна С.В.) зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання спірного майна його особистою власністю було повернуто ОСОБА_2 .
Проте, матеріали справи містять докази того, що відповідач перешкоджає позивачці у користуванні жилим приміщенням, що підтверджується, судовими рішеннями, а саме: рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 26.01.2021 по справі № 337/385/20 про визначення місця проживання дітей з позивачкою, рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 25.01.2022 по справі № 317/2738/21 про відібрання дітей та стягнення моральної шкоди, ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 18.10.2021 по справі № 317/401/21 (суддя Нікітін В.В.) позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання спірного майна його особистою власністю залишено без розгляду, та неодноразовими зверненнями позивачки до органів поліції із заявами.
Частинами 1, 2 ст. 70 СК України, встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.
У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року №11, зазначено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання.
При здійсненні поділу в судовому порядку, суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо.
Жодних доводів, які б спростовували докази, надані позивачкою та висновки суду, відповідачем надано не було, жодних заперечень та відзиву на позов відповідачем надано не було.
На підставі вищевикладеного, враховуючи, суд вважає за необхідне позов задовольнити та визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину нерухомого майна, яке складається з жилого будинку літ. А, з прибудовами літ.«а» та «а1», загальною площею 69,6 кв. м., житловою площею 40,4 кв. м., літньої кухні літ. Б, сараю літ. В, гаражу літ. В1, льоху з шийкою погребу літ. пг, вбиральні літ. Д, водопроводу № 1, паркану та воріт № 2, 3, 6, колодязю № 5, замощення літ. І, реєстраційний номер майна 202449, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .
Визначити між позивачкою ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 порядок користування будинком, загальною площею 69,6 кв. м., житловою площею 40,4 кв. м., та господарсько-побутовими будівлями, реєстраційний номер майна 202449, розташованими за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до Варіанту № 2 Висновку експерта Запорізького відділення Дніпропетровського НДІСЕ за результатами проведення судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи № 743-21 від 18.03.2022, а саме: співвласнику ОСОБА_1 в жилому будинку літ. А, з прибудовами літ. «а» та «а1», загальною площею 69,6 кв. м., житловою площею 40,4 кв.м., виділити в користування: 1/2 частину прим. 1-1 (7,2 м2) коридор; 1/2 частину прим. 1-2 (10,5 м2) кухня; прим. 1-4 (12,1 м2) кімната; прим. 1-5 (11,2 м2) кімната; 1/2 частину прим. 1-6 (4,2 м2) ванна; 1/2 частину прим. 1-7 (7,3 м2) кухня. Загальна площа, яка виділяється, складає 37,9 м2.
Співвласнику ОСОБА_2 в жилому будинку літ. А, з прибудовами літ. «а» та «а1», загальною площею 69,6 кв. м., житловою площею 40,4 кв.м., виділити в користування: 1/2 частину прим. 1-1 (7,2 м2) коридор; 1/2 частину прим. 1-2 (10,5 м2) кухня; прим. 1-3 (17,1 м2) кімната; 1/2 частину прим. 1-6 (4,2 м2) ванна; 1/2 частину прим. 1-7 (7,3 м2) кухня. Загальна площа, яка виділяється, складає 31,7 м2.
В спільному користуванні співвласників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишити господарські будівлі і споруди: літню кухню літ. Б, сарай літ. В, гараж літ. В1, льох з шийкою погребу літ. пг, вбиральню літ. Д,
водопровід № 1, паркан та ворота № 2, 3, 6, колодязь № 5, замощення літ. І. До улаштування дверного отвору між кімнатою 1-5 (11,2 м2) та кімнатою 1-4 (12,1 м2, надати співвласнику ОСОБА_1 право проходу через кімнату 1-3 (17,1 м2) до виділеної їй у користування кімнати 1-4 (12,1 м2).
Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне вселити ОСОБА_1 до жилого будинку літ. А, з прибудовами літ. «а» та «а1», загальною площею 69,6 кв. м., житловою площею 40,4 кв.м., реєстраційний номер майна 202449, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Крім того, суд вваажає за необхідне визнати за ОСОБА_1 право особистої приватної власності на автомобіль марки ГАЗ модель 2705-415, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рік випуску 2005, колір білий, VIN: НОМЕР_2 та витребувати від ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 : автомобіль марки ГАЗ модель 2705-415, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рік випуску 2005, колір білий, VIN: НОМЕР_2 ;
- оригінал свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_8 , виданий 30.03.2006 на ім`я ОСОБА_8 , а також ключі від даного автомобіля (приналежності головної речі - автомобіля).
Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 5540,20 грн., оскільки, позивачка була звільнена від сплати судового збору, оскільки є законним представником дитини з інвалідністю.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.57, 60, 61, 63, 69, 70, 110-112 СК України, ст.ст.9, 150 ЖК України, ст.ст.316, 317, 319, 321, 358, 368, 387, 391 ЦК України, ст.ст. 2, 7, 10, 12-13,81,82, 141, 228-229, 258-259, 263-265, 280-284, 289, 352, 354-355 ЦПК України, суд -
В порядку поділу спільного нерухомого майна подружжя, визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання зареєстроване: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_9 ) право власності на 1/2 частину нерухомого майна, яке складається з жилого будинку літ. А, з прибудовами літ.«а» та «а1», загальною площею 69,6 кв. м., житловою площею 40,4 кв. м., літньої кухні літ. Б, сараю літ. В, гаражу літ. В1, льоху з шийкою погребу літ. пг, вбиральні літ. Д, водопроводу № 1, паркану та воріт № 2, 3, 6, колодязю № 5, замощення літ. І, реєстраційний номер майна 202449, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .
Визначити між позивачкою ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання зареєстроване: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_9 ) та відповідачем ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання зареєстроване: АДРЕСА_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_10 ) порядок користування будинком, загальною площею 69,6 кв. м., житловою площею 40,4 кв. м., та господарсько-побутовими будівлями, реєстраційний номер майна 202449, розташованими за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до Варіанту № 2 Висновку експерта Запорізького відділення Дніпропетровського НДІСЕ за результатами проведення судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи № 743-21 від 18.03.2022, а саме: співвласнику ОСОБА_1 в житловому будинку літ. А, з прибудовами літ. «а» та «а1», загальною площею 69,6 кв. м., житловою площею 40,4 кв.м., виділити в користування: 1/2 частину прим. 1-1 (7,2 м2) коридор; 1/2 частину прим. 1-2 (10,5 м2) кухня; прим. 1-4 (12,1 м2) кімната; прим. 1-5 (11,2 м2) кімната; 1/2 частину прим. 1-6 (4,2 м2) ванна; 1/2 частину прим. 1-7 (7,3 м2) кухня. Загальна площа, яка виділяється, складає 37,9 м2.
Співвласнику ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання зареєстроване: АДРЕСА_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_10 ) в жилому будинку літ. А, з прибудовами літ. «а» та «а1», загальною площею 69,6 кв. м., житловою площею 40,4 кв.м., виділити в користування: 1/2 частину прим. 1-1 (7,2 м2) коридор; 1/2 частину прим. 1-2 (10,5 м2) кухня; прим. 1-3 (17,1 м2) кімната; 1/2 частину прим. 1-6 (4,2 м2) ванна; 1/2 частину прим. 1-7 (7,3 м2) кухня. Загальна площа, яка виділяється, складає 31,7 м2.
В спільному користуванні співвласників ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання зареєстроване: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_9 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання зареєстроване: АДРЕСА_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_10 ) залишити господарські будівлі і споруди: літню кухню літ. Б, сарай літ. В, гараж літ. В1, льох з шийкою погребу літ. пг, вбиральню літ. Д, водопровід № 1, паркан та ворота № 2, 3, 6, колодязь № 5, замощення літ. І.
До улаштування дверного отвору між кімнатою 1-5 (11,2 м2) та кімнатою 1-4 (12,1 м2), надати співвласнику ОСОБА_1 право проходу через кімнату 1-3 (17,1 м2) до виділеної їй у користування кімнати 1-4 (12,1 м2).
Вселити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання зареєстроване: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_9 ) до жилого будинку літ. А, з прибудовами літ. «а» та «а1», загальною площею 69,6 кв. м., житловою площею 40,4 кв.м., реєстраційний номер майна 202449, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання зареєстроване: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_9 ) право особистої приватної власності на автомобіль марки ГАЗ модель 2705-415, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рік випуску 2005, колір білий, VIN: НОМЕР_2 .
Витребувати від ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання зареєстроване: АДРЕСА_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_10 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання зареєстроване: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_9 ): автомобіль марки ГАЗ модель 2705-415, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рік випуску 2005, колір білий, VIN: НОМЕР_2 ; оригінал свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_8 , виданий 30.03.2006 на ім`я ОСОБА_8 , а також ключі від даного автомобіля (приналежності головної речі - автомобіля).
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання зареєстроване: АДРЕСА_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_10 ) на користь держави судовий збір у розмірі 5540,20 грн. (п`ять тисяч п`ятсот сорок гривень 20 копійок).
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складення повного судового рішення 03.08.2023 року.

Суддя: О.М. Ачкасов