Справа № 404/9457/21
Номер провадження 2-п/404/12/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2023 року Кіровський районний суд м. Кіровограда

в складі: головуючого судді Мохонько В.В.,

за участі секретаря - Добровольської Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому справу за заявою ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення від 19.04.2023 року по справі №404/9457/21 (номер провадження 2/404/2567/21) за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

19.05.2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, якою просить скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду в загальному порядку.

Відповідач вказала, що не отримував жодної судової повістки і таким чином не знала і не могла знати про день, час та місце розгляду справи, про що свідчать конверти в матеріалах справи, копію позовної заяви з додатками не отримувала та не знає її зміст.

Вказує, що кошти на придбання 22/40 частки житлового будинку з господарсько - побутовими будівлями та 22/40 частки присадибної ділянки площею 0,0693 га нею були придбані, як орендна плата за земельну ділянку та подарунку у готівковій формі, належали їй особисто, тому у позивача не виникло права спільної сумісної власності на вищевказане майно і дане майно є виключно власністю відповідача.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 24.05.2023 року прийнято до розгляду заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення від 19.04.2023 року по справі №404/9457/21 (номер провадження 2/404/2567/21).

В судове засідання учасники справи не з`явились, повідомлялись. Від позивача через канцелярію суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, у задоволенні заяви просив відмовити.

Відповідно ч. 1 ст. 287 ЦПК України, неявка осіб, належним чином повідомлених про дату, час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Так, заочним рішенням Кіровського районного суду міста Кіровограда від 19.04.2023 року позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя задоволено. Визнано за ОСОБА_2 , в порядку поділу спільного майна подружжя, право власності на 11/40 частку житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що є предметом договору купівлі-продажу від 31.10.2016 року зареєстрованого в реєстрі за №640 та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , об`єкт нерухомого майна і реєстраційний номер 01, номер запису про право власності 17233131 від 31.10.2016 15:19:55, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 32178205 від 02.11.2016 14:56:24. Визнано за ОСОБА_2 , в порядку поділу спільного майна подружжя, право власності на 11/40 частку присадибної земельної ділянки площею 0,0693 га, кадастровий номер :11:090:0052, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , за договором купівлі продажу від 31.10.2016 року зареєстрованого в реєстрі за №643, об`єкт нерухомого майна реєстраційний номер 01, номер запису про право власності 17233230 від 31.10.2016 15:19:55, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 32178205 від 02.11.2016 14:56:24. Стягнуто із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 2 539,90 грн.

Перевіряючи обґрунтованість та доведеність вимог заяви, та заперечень на неї, суд приймає до уваги те, що згідно зі ст. 2 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 284 ЦПК України, заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Згідно із положеннями ст. 285 ЦПК України, у заяві про перегляд заочного рішення повинно бути зазначені, зокрема, обставини, що свідчать про поважність причин неявки в судове засідання і не повідомлення їх суду, і докази про це посилання на докази, якими відповідач обґрунтовує свої заперечення проти вимог позивача.

Відповідно до ст. 288 ЦПК України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Тобто для скасування заочного рішення необхідна наявність одночасно двох наведених умов.

Використання законодавцем в конструкції коментованої статті 288 ЦПК України сполучника "і" дозволяє зробити висновок, що для скасування заочного рішення необхідно не лише встановити поважність причин неявки відповідача в судове засідання, в якому було ухвалене заочне рішення, а й те, щоб його аргументи щодо обставин справи впливали на правильне її вирішення.

Лише за сукупності цих двох умов можна говорити про наявність підстав для скасування заочного рішення і призначення справи для розгляду в загальному порядку.

Частина 1 статті 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

При винесенні заочного рішення судом були досліджені та прийняті до уваги всі обставини справи, а також досліджені всі матеріали справи.

Суд вважає, що обґрунтування заяви про перегляд заочного рішення є фактично непогодження сторони відповідача із винесеним рішенням по суті та є фактично обґрунтуванням апеляційної скарги.

Так, у відповідність до ч. 4 ст. 10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на які надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Желтяков проти України» від 09 червня 2001 року, зазначено, що право на справедливий розгляд судом, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів (рішення суду у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [ВП], №28342/95, п. 61, ECHR1999-VII).

Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру (рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), № 52854/99, п. 52, ECHR 2003-Х).

Виходячи з вищенаведеної практики ЄСПЛ, скасування рішення суду, що набрало законної сили, за відсутності факту істотності таких обставин, з мотивів неправильного застосування судом норм матеріального та/або процесуального права буде порушенням принципу юридичної визначеності, тобто п. 1 ст. 6 конвенції, а також ст. 1 Першого протоколу до неї, оскільки у позивача після задоволення його вимог були законні сподівання на те, що його інтереси є остаточно захищеними.

Так, Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод наголошує, що термін «строк на оскарження рішення», що є звичайним явищем у національних законодавствах держав учасників Конвенції, виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів та позивачів, які можуть трапитись після прийняття судом рішення (пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою № 14902/04 у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»; пункт 51 рішеннявід 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»).

Слід зазначити про те, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суду необхідно виходити з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001.

Варто вказати, що до заяви відповідачем не було долучено жодних доказів та посилань на докази, якими відповідач обґрунтовує свої заперечення проти вимог позивача, що могли б вплинути на зміст прийнятого судом заочного рішення.

В спірній по справі ситуації суд виходить з того, що відповідачем не дотримано процесуальних вимог цивільного законодавства, які б дозволяли суду дійти висновку про необхідність скасування ухваленого у справі заочного рішення.

Як вбачається із матеріалів справи, судом вживались всі можливі заходи для належного повідомлення відповідача про розгляд справи, з метою дотримання розумних строків розгляду справи, судом у справі було ухвалено заочне рішення про задоволення позовних вимог на підставі аналізу доказів, які знаходились в матеріалах справи.

Крім того, в матеріалах справи наявний договір про надання професійної правничої допомоги від 05.07.2022 року, ордер на надання правничої допомоги, заява про ознайомлення з матеріалами справи за вх. №18339 від 05.07.2022 року та копія паспорта відповідача на прізвище « ОСОБА_4 ».

Зазначені відповідачем обставини в заяві не можуть бути підставою для скасування заочного рішення, при фактичній відсутності сукупності підстав, які зазначені в частині першій ст. 288 Цивільного процесуального кодексу України.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що підставами скасування заочного рішення є, зокрема, наявність істотних доказів, які поза розумним сумнівом спростовують обґрунтування позивача, а за відсутності зазначених обставин, суд не має достатніх підстав для скасування заочного рішення, а тому заява сторони відповідача про перегляд заочного рішення та його скасування є необґрунтованою та безпідставною, в зв`язку з чим в її задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 126, 127, 287, 288 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення від 19.04.2023 року по справі №404/9457/21 (номер провадження 2/404/2567/21) за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя - залишити без задоволення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Повний текст ухвали складено 03.08.2023 року

Суддя

Кіровського районного суду

м. Кіровограда В.В. Мохонько