Справа № 361/1797/23
Провадження № 2/361/2294/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 липня 2023 року Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючої судді Радзівіл А.Г.

за участю секретаря Лелеки В.А.

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Бровари цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання матері,

ВСТАНОВИВ:

09 березня 2023 року до суду звернулась позивач із позовом у якому просила суд зобов`язати відповідача пожиттєво утримувати її, стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 4500,00 грн. щомісяця та накласти заборону на проникнення до її приміщення відповідачем.

Свій позов обґрунтовувала тим, що вона проживає в АДРЕСА_1 , який збудувала практично своїми руками. Позивач народила та виховала трьох доньок. Старша донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7., мешкає у м. Києві, забезпечена, має свою квартиру в АДРЕСА_2 .

Середня донька - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4., загинула. Після її смерті позивач отримала у спадок 3-х кімнатної квартири у АДРЕСА_3 . В неї залишився син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5. - онук позивача.

Молодша дочка - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6., розлучена, мешкає в одному будинку з позивачкою, в частині, яку мати для неї відремонтувала, облаштувала, зробила окремий вхід за адресою АДРЕСА_1 .

Позивач побудувала 1-но кімнатну квартиру у АДРЕСА_4 та подарувала її молодшій дочці, там вона і зареєстрована, але мешкає вона у АДРЕСА_1 .

Наразі позивачці 76 років, їй важко стало доглядати та утримувати квартиру, будинок, земельну ділянку біля будинку та земельну ділянку в садовому товаристві, тому коли молодша дочка запропонувала подарувати їй частину 3-х кімнатної квартири АДРЕСА_3 , позивач погодилась. Друга половина цієї квартири належала її онуку ОСОБА_5 , який на той час знаходився у в`язниці. Щоб підтримувати онука та утримувати квартиру, вона змушена була здавати цю квартиру в оренду.

Після оформлення договору дарування її дочка ОСОБА_2 , зобов`язалась пожиттєво утримувати позивачку, що вона впродовж року і робила, надаючи матері по 4500 грн. щомісячно.

Позивач вмовила свого онука ОСОБА_5 подарувати її дочці ОСОБА_2 і його половину квартири АДРЕСА_3 , що він і зробив.

Позивач натомість побудувала йому квартиру у м. Києві на Борщагівці. Бажаючи забезпечити житлом свого другого онука, позивач уклала договір довічного утримання з літньою людиною за спадок житла.

Все у них з дочкою було добре, були гарні стосунки, але потім все змінилось десь у квітні 2022 року.

ОСОБА_2 перестала надавати матері гроші. Почала спалювати особисті речі позивачки та виносити їх на смітник, почала обзивати матір, клясти, виганяти з дому, бажати смерті, побила їй двері, замки, викрала всі документи на будинок, на квартири, свідоцтво про смерть ОСОБА_6 , спадкові справи, договори дарування, договори купівлі-продажу та всі інші документи на права власності та інші важливі документи.

Позивач зазначає, що вона залишилась без засобів існування, їй потрібно підтримувати онука, виконувати умови договору довічного утримання, до того ж у неї багато тварин, яких вона утримує - 18 котів та 4 собаки, їй потрібно добудувати квартиру на Борщагівці, а в неї пенсія лише 3500 грн. Вона рік працювала, але зараз вона без роботи і їй 76 років.

Згідно законодавства вона не може повернути ні собі, ні онуку подаровану квартиру, яка була для них джерелом існування. Ці дві подаровані її дочці квартири є зараз джерелом існування відповідачки, а вона ніде не працює, здає ці квартири в оренду.

15 березня 2023 року ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області Радзівіл А.Г. позовну заяву ОСОБА_1 була залишена без руху та надано час для усунення недоліків. 06 квітня 2023 року недоліки позовної заяви були усунуті.

02 травня 2023 року ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області Радзівіл А.Г. прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за вище вказаним позовом за правилами спрощеного позовного провадження. Призначено проведення судового засідання на 15 червня 2023 року.

14 червня 2023 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просила в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Обґрунтовує свій відзив тим, що вона на праві приватної власності є співвласником домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , в якому на даний час і мешкає. Співвласником іншої частини домоволодіння є рідна сестра відповідача. Оскільки позивач не бажає проживати з іншими дітьми, відповідач виділила частину будинку для її проживання. Також постійно забезпечує коштами, а саме оплачує кожного місяця 4500 грн. та продуктами. Позивач жодного разу не оплачувала комунальні платежі, також не купує ні їжі та не витрачає коштів на утримання будинку. Куди вона витрачає отримані кошти відповідач не знає. Також вона не знає чи надають інші діти їй допомогу.

Останнім часом позивач почала руйнувати будинок, захаращувати брудом та іншим сміттям земельну ділянку біля будинку. Відповідач неодноразово оплачував вивіз сміття.

25 січня 2023 року Броварською міською радою було винесено припис щодо порушення правил благоустрою. Саме з вини позивача, відповідач не може виконати зазначений припис. Також у зв`язку з руйнуванням частини будинку, відповідачу в майбутньому потрібно за власні кошти його відновлювати.

Хоча, відповідач офіційно не працює та має захворювання, але в повній мірі забезпечує та утримує за власні кошти домоволодіння, де проживає разом з позивачем, купує їжу та все необхідне для нормального проживання як її, так і позивача. Також постійно допомагає їй матеріально та надає кошти, хоча не розуміє на які потреби позивач їх використовує, адже жодних коштів не витрачає.

Зауважує, що позивач має іншу повнолітню доньку, яка також несе рівнозначний обов`язок по матеріальній підтримці матері.

Жодних доказів потреб у матеріальній допомозі позивач не надала, адже все необхідне вона має.

Позивачем не додано до позовної заяви належних доказів, а саме договору довічного утримання, за яким вона взяла на себе обов`язок довічно фінансово утримувати ОСОБА_7 , тобто забезпечувати грошовими ресурсами для задоволення її життєвих потреб. Грошове утримання складається з первинного одноразового платежу 120000 грн. та щомісячних платежів у розмірі 1000 грн. 00 коп. на місяць.

27 червня 2023 року позивач подала до суду пояснення, в яких позов підтримує та просить задовольнити.

Зазначає, що в неї дійсно є ще одна дочка, яка мешкає у м.Києві зі своїм чоловіком та сином (який зараз захищає Батьківщину) та якій згідно договору дарування належить житлового будинку у АДРЕСА_1 . Позивач мешкає в частині будинку, яка належить її старшій дочці ОСОБА_8 , а не в частині, яку виділила їй молодша дочка ОСОБА_9 . Позивач вказує, що своїми руками та за свої кошти побудувала цей будинок у м.Бровари.

Щоб урівняти дочок у долях володіння будинком, вона вмовила свого онука ОСОБА_5 подарувати ОСОБА_2 частину будинку та прибудинкової території у АДРЕСА_1 .

Заручившись згодою ОСОБА_5 , вона подарувала відповідачці частину 3-х кімнатної квартири, що належала йому та частину цієї квартири, що належала позивачці.

Також позивач подарувала відповідачці 1-кімнатну квартиру у м. Києві, з ремонтом та мебльовану, а старшій дочці та онукам вона не дарувала нічого.

ОСОБА_5 позивач побудувала 1-кімнатну квартиру у м. Києві на Борщагівці, вона без ремонту та меблів.

А щоб забезпечити житлом другого онука, вона уклала договір довічного утримання за успадкування житла в АДРЕСА_5 .

Враховуючи її вік, позивачці була важко утримувати всю нерухомість, тому вона подарувала відповідачці, розраховуючи на її матеріальну допомогу їй та матеріальну допомогу ОСОБА_5 , адже в його квартирі потрібно зробити ремонт, крім того він вступив до університету, тому йому потрібен комп`ютер. Крім того, щоб виконувати договір довічного утримання, їй потрібно в місяць 5000-7000 грн.

Відповідач здає в оренду дві квартири в м. Києві. Твердження відповідачки про те, що вона надає їй кошти у сумі 4500 грн. є неправдивими. Останній раз позивач отримувала від відповідачки кошти 07.02.2022 року та 08.02.2022 року по 3000 грн.

Почалась війна і щоб сплачувати всі платежі, утримувати себе та тварин, позивач влаштувалась на роботу, але їй дуже тяжко.

Твердження відповідача, що позивач руйнує будинок - це не правда, навпаки весь ремонт робила позивач. Також комунальні платежі всі сплачує позивач. Коли відповідач викрала в неї всі документи, позивач перестала сплачувати платежі. Відповідач не забезпечує позивача продуктами.

18 липня 2023 року позивач подала до суду заяву про призначення психіатричної експертизи щодо ОСОБА_2 .

18 липня 2023 року ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області у задоволенні клопотання про призначення психіатричної експерти було відмовлено.

В судовому засідання позивач, підтримала позовні вимоги у повному обсязі та просила задовольнити, пояснення надала аналогічно викладеним у позовній заяві та поясненнях.

Відповідач у судовому засіданні проти позову заперечувала та просила відмовити в задоволенні позову, пояснення надала аналогічно викладеним у відзиві.

Суд, вислухавши позивача, відповідача, дослідивши письмові докази у справі, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, згідно паспорту серії НОМЕР_1 виданого Броварським МВГУ МВС України в Київській області 23 грудня 1998 року, позивач ОСОБА_1 , народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Мелітополь, Запорізької області.

Згідно довідки Управління обслуговування громадян Броварського відділу обслуговування громадян (сервіс центру) Головного управління у Київській області від 06 квітня 2023 року за № 224, ОСОБА_1 , дійсно перебуває на обліку у відділі обслуговування громадян № 6 (сервісний центр) управління громадян Київської області і одержує пенсію по віку з 18 грудня 2001 року, субсидію на житлово-комунальні послуги не отримує.

У довідці про доходи від 06.04.2023 року за № 755310 зазначено, що ОСОБА_1 отримала пенсію у розмірі 22113 грн. 98 коп. за період з жовтня 2022 року по березень 20223 року.

На підтвердження стану здоров`я позивач надала протокол магнітно-резонансної томографії від 11 серпня 2016 року. Згідно заключення, у ОСОБА_1 наявний консолідуючий компресійний перелом тіла хребта Тh12.Остеохондроз, протрузії, кифотична деформація грудного відділу хребта.

Згідно виписки від 19 вересня 2014 року з медичної картки стаціонарного хворого №2497, діагноз ОСОБА_1 - хронічна ревматична хвороба серця, неактивна фаза, міокардитисний кардіосклероз. Помірно виражена мітральна недостатність.

Будь яких інших доказів незадовільного стану здоров`я у період із 2016 року по день звернення до суду із вказаним позовом у 2023 році суду не надано, тому висновки суду про незадовільний стан здоров`я позивача станом на час розгляду справи та як підставу звернення до суду із позовом до відповідача не можуть ґрунтуватись на припущенні, оскільки не підтверджені належними, достовірним та достатніми доказами.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є донькою позивача, що не заперечується сторонами, але належних доказів суду не надано.

ОСОБА_2 зареєстрована за адресою АДРЕСА_4 , про що свідчить відповідь за № 50730 від 27 квітня 2023 року.

ОСОБА_5 подарував ОСОБА_2 1/3 частину земельної ділянки загальною площею 0,0446 га, кадастровий номер :00:026:2417 та 8/100 частин житлового будинку, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується договором дарування частини земельної ділянки від 13.07.2013 року та договором дарування частини житлового будинку від 13.07.2013 року.

Згідно договору дарування 17/100 частин житлового будинку, ОСОБА_11 подарував ОСОБА_2 17/100 частини житлового будинку, який знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, спадкоємцями після померлого ОСОБА_11 є ОСОБА_2 спадкоємець 5/8 часток майна у спадщині, у тому числі з у рахуванням 1/8 частки, від якої відмовився спадкоємець І черги за законом - дружина померлого ОСОБА_12 та з урахуванням частки, від якої відмовився ОСОБА_5 , спадкоємець по право представлення, внук спадкодавця, мати якого ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_8 спадкоємець 3/8 часток майна у спадщині, у тому числі з у рахуванням 1/8 частки, від якої відмовився спадкоємець І черги за законом - дружина померлого ОСОБА_12 .

29 березня 2017 року укладений договір довічного утримання між ОСОБА_7 та ОСОБА_1 , посвідчений привітним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, зареєстрований у реєстрі за № 237.

Згідно умов вказаного договору вбачається, що ОСОБА_7 передала у власність набувач ОСОБА_1 отримує у власність квартиру номер АДРЕСА_5 (далі - квартира), та взамін чого вона зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням довічно на умовах цього Договору.

ОСОБА_1 зобов`язувалась довічно фінансово утримувати ОСОБА_7 , тобто забезпечувати грошовими ресурсами для задоволення її життєвих потреб. Набувач відповідно до ст. 322 Цивільного кодексу України, зобов`язана щомісячно разом із щомісячним грошовим утриманням або окремо сплачувати комунальні послуги за вказану квартиру у терміни, встановлені відповідними договорами про надання таких послуг у строки з урахуванням комунальних послугу строки з урахуванням фактичної дати отримання відчужувачем/набувачем квитанцій на сплату комунальних послуг, незалежно від того з ким вони укладені.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами;2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно ч.1, 2 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно ч.1, 2, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно ч.1, 2 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Статтею 51 Конституції України передбачено, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків.

Відповідно до ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Аналіз даної норми свідчить про те, що необхідною умовою для виникнення обов`язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є наявність двох обов`язкових підстав - непрацездатність батьків та потреба в матеріальній допомозі.

У п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України ?Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів? № 3 від 15 травня 2006 року надано роз`яснення, що обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги не є абсолютним.

Як роз`яснено у п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року за № 3 ?Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів?, обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них (ст.204 СК).

Таким чином, право на утримання від дочки, сина мати та батько матимуть за умови, якщо вони є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги. Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи.

При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина.

Звільнення від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків, що передбачено ч. 1 ст. 204 СК України.

Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу.

Обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (усиновлення); непрацездатність матері, батька; потреба батька, матері в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї з вказаних обставин.

Отже, при вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків необхідно враховувати, що таке право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей, виникає за умови непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Майновий стан дітей впливає на розмір аліментів і не є підставою для звільнення від обов`язку утримувати матір, батька.

Утримання батьків дітьми є відповідною компенсацією за утримання і турботу, надану батьками дитині. Законодавчо обов`язок повнолітніх дітей утримувати батьків закріплений статтею 51 Конституції України та статтею 202 Сімейного кодексу України. Відтак, повнолітні діти зобов`язані утримувати своїх батьків за наявності двох умов:

- батьки непрацездатні (особи, які досягли пенсійного віку, або особи з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку зі втратою годувальника відповідно до закону);

- батьки потребують матеріальної допомоги (особи, що не мають можливості забезпечити своє гідне існування y зв`язку з відсутністю пенсії чи її низького розміру).

Cлід звернути увагу на те, що: обов`язок виплачувати аліменти батькам може бути покладено лише на повнолітніх дітей; потреба матеріальної допомоги полягає в тому, що батьки не мають можливості забезпечити своє гідне існування у зв`язку із відсутністю пенсій чи її низького розміру, а також у зв`язку із відсутністю у них інших джерел існування; непрацездатними визнаються особи, які досягли пенсійного віку, та інваліди I, II та III груп (стаття 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування").

Як було встановлено під час розгляду справи, позивач звернулась до суду із вказаним позовом, як у позові, так і під час розгляду справи не заперечувала ті обставини, що вона є власником однокімнатної квартири у місті Києві у якій проживає її онук, який відбув покарання та наразі проживає у вказаній квартирі. Онук потребує коштів як на проживання, так і на навчання, придбання для навчання ноутбуку. Оскільки в нього виникли труднощі із працевлаштуванням, на думку позивача отримані грошові кошти по сплаті аліментів дочкою допоможуть їй допомогти влаштувати побут онуку. Крім того, позивач посилалась на те, що в неї дійсно укладений договір довічного утримання, а тому їй також гроші зі сплати аліментів потрібні для належного виконання умов вказаного договору, зокрема сплати комунальних послуг. Крім того, позивач зазначила, та про що надала відповідні підтверджуючі квитанції із супермаркетів, що в неї на утриманні знаходяться декілька котів та собак, яким вона придбає корм, м`ясні вироби, на що їй потрібно кошти, якими може її забезпечити донька ОСОБА_2 .

Суд, враховуючи вищенаведені норми та встановлені обставини у справі, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимог позивача.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-83, 259, 263-265 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання матері в розмірі 4500 грн. 00 коп. - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Суддя Радзівіл А.Г.