Справа № 156/384/23
Провадження № 2/156/96/23
У Х В А Л А

31 липня 2023 року смт Іваничі

Іваничівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Федечко М.О.,

за участю секретаря судового засідання Салатюк Г. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Іваничі цивільну справу № 156/384/23 за позовом

ОСОБА_1 , представник позивача ОСОБА_2 ,

до ОСОБА_3 , представник відповідача ОСОБА_4 ,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: державний нотаріус Іваничівської державної нотаріальної контори Кононенко Людмила Степанівна

та ОСОБА_5 , представник ОСОБА_6 ,

про визнання правочину удаваним

учасники справи:

позивачка ОСОБА_1 ;

представник позивача ОСОБА_2 ;

відповідач ОСОБА_3 ;

представник відповідача ОСОБА_4 ;

третя особа ОСОБА_7 не з`явилася,

третя особа ОСОБА_5 не з`явилася,

представник третьої особи ОСОБА_5 ОСОБА_6 ;

в с т а н о в и в :

У провадженні суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - державний нотаріус Іваничівської державної нотаріальної контори Кононенко Л.С. та ОСОБА_8 про визнання правочину удаваним.

В судове засідання треті особи ОСОБА_7 та ОСОБА_5 не з`явилися.

05.07.2023 року від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору державного нотаріуса Іваничівської державної нотаріальної контори Кононенко Людмили Степанівни надійшла заява про здійснення судового засідання, призначеного на 31.07.2023 року без її участі.

Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Всі учасники судового засідання не зперечили щодо здійснення розгляду справи без участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору державного нотаріуса Іваничівської державної нотаріальної контори Кононенко Людмили Степанівни.

Зважаючи на належне повідомлення третьої особи ОСОБА_7 про дату, час та місце розгляду справи, те, що така скористалася наданим їй правом та, відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України заявила клопотання про розгляд справи за її відсутності, враховуючи, що в учасників справи немає заперечень щодо здійснення розгляду справи без її участі, суд вважає що підстави для відкладення розгляду справи відсутні.

22.06.2023 року від представника третьої особи ОСОБА_5 ОСОБА_6 надійшло клопотання про закриття провадження у справі № 156/384/23 у зв`язку з відсутністю предмету спору.

Клопотання мотивоване тим, що між ОСОБА_1 (продавцем) та ОСОБА_3 (покупцем) 14 березня 2008 року укладено Договір купівлі-продажу 54/100 частин житлового будинку з надвірними будівлями за адресою АДРЕСА_1 , який був посвідчений Державним нотаріусом Іваничівської державної нотаріальної контори Кононенко Л,С., номер за реєстром 995. 11 жовтня 2022 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено Договір про розірвання Договору купівлі-продажу 54/100 частин житлового будинку (який був укладений 14 березня 2008 року).

Рішенням Іваничівського районного суду Волинської області по Справі №156/752/22 від 02 лютого 2023 року було вирішено: - визнати недійсним договір про розірвання договору купівлі-продажу 54/100 частин житлового будинку, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 11 жовтня 2022 року, номер за реєстром 1261, посвідчений державним нотаріусом Іваничівської державної нотаріальної контори Кононенко Людмилою Степанівною; - визнати недійсним договір дарування 54/100 частин житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого по АДРЕСА_2 , укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 11 жовтня 2022 року, номер за реєстром 1262, посвідчений державним нотаріусом Іваничівської державної нотаріальної контори Кононенко Людмилою Степанівною.

Станом на дату подання даного клопотання рішення Іваничівського районного суду Волинської області по справі №156/752/22 від 02 лютого 2023 року не набрало законної сили, оскільки представником ОСОБА_3 було подано апеляційну скаргу. Ухвалою Волинського апеляційного суду по справі № 156/752/22 від 06 червня 2023 року було вирішено провадження по справі зупинити.

Отже станом на 21 червня 2023 року договір купівлі-продажу є розірваним (на підставі договору про розірвання договору купівлі-продажу 54/100 частин житлового будинку) від 14 березня 2022 року. При цьому 04 квітня 2023 року ОСОБА_1 через свого представника звертається до Іваничівського районного суду Волинської області з позовною заявою про визнання правочину удаваним. Тобто просить суд визнати договір купівлі-продажу від 14 березня 2008 року (який є розірваним) удаваним правочином укладеним з метою приховування іншого правочину договору дарування.

Представник третьої особи зазначає, що визнати договір купівлі-продажу 54/100 частин житлового будинку від 14 березня 2008 року удаваним правочином є неможливим оскільки зазначений договір було розірвано на підставі договору про розірвання договору купівлі продажу 54/100 частин житлового будинку від 11 жовтня 2022 року. Саме тому представник третьої особи вважає, що по даній справі відсутній предмет спору.

У судовому засідання представник третьої особи ОСОБА_6 подане клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмету спору підтримала з мотивів, наведених у такому та просила таке задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_2 вказав, що у задоволенні клопотання слід відмовити, оскільки фактично наявність в суді спору, який третя особа ініціювала в контексті визнання недійсним додаткової угоди про розірвання договору купівлі-продажу призвела до того, що станом на сьогодні рішення про визнання недійсною додаткової угоди про розірвання договору купівлі-продажу не набрало законної сили. Тому, договір про розірвання договору купівлі-продажу зберігає свою чинність. Однак, укладення сторонами правочину про розірвання договору, який вони вчинили раніше, набирає чинності з моменту, з якого такий договір укладено, якщо інше не заначено в самому тексті такого договору. Зі змісту договору про розірвання договору купівлі-продажу слідує, що сторони момент набрання чинності договором про розірвання договору купівлі-продажу не обумовлювали, тому за загальним принципом договір купівлі-продажу є розірваним з моменту, коли сторони його уклали. За нормами чинного законодавства момент набрання чинності договором і момент припинення дії договору розмежовуються. Тобто, в даному випадку від моменту укладення договору купівлі-продажу до моменту його розірвання цей договір зберігав і зберігає свою чинність, породжує певні правові наслідки. Тоді, як з моменту розірвання стронами такого договору настають інші правові наслідки. В даному випадку, попри розірвання цього договору, мав місце проміжок часу протягом якого вказаний договір продовжував діяти, що і є спором, який можливо вирішити виключно в судовому порядку, оскільки проміжок часу дії договору теж породжував певні наслідки, в тому числі у виді виникнення певних прав у третьої особи ( ОСОБА_5 ) на ініціювання інших судових спорів. Вважає, що предмет спору в рамках даної судової справи має місце, договір купівлі-продажу зберігав чинність від моменту укладення до моменту розірвання і весь цей проміжок часу породжував певні правові наслідки для всіх учасників цієї справи, що і є обставиною, яку сторона позивача у даному спорі намагається довести і обґрунтувати.

Представник відповідача ОСОБА_4 в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання про закриття провадження у справі, оскільки вважає, що предмет спору був наявний як на момент пред`явлення судового позову, так й існує на момент судового розгляду даної справи.

Заслухавши думку учасників справи, дослідивши зміст клопотання та матеріали цивільної справи, суд дійшов наступного висновку.

Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до статті 6 Конвенції кожній фізичній або юридичній особі гарантовано право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також, справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною. У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати «вирішення» спору судом (рішення у справі «Кутіч проти Хорватії», заява № 48778/99).

Стаття 55 Конституції України проголошує, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Статтею 124 Конституції України визначено, що делегування функцій судів, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускаються.

Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку. Відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених відповідно до чинного законодавства, є порушенням права на судовий захист. Частину другу статті 124 Конституції України необхідно розуміти так, що юрисдикція судів, тобто їх повноваження вирішувати спори про право та інші правові питання, поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі (Рішення Конституційного Суду № 9-зп від 25.12.1997).

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з пунктами 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Предмет спору це об`єкт спірних правовідносин, щодо якого виник спір між позивачем і відповідачем. Як предмет позову розуміється певна матеріально- правова вимога позивача до відповідача.

З урахуванням викладеного, відсутність предмету спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення. Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами, у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання. Правова позиція Верховного Суду викладена у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у справі № 638/3792/20, провадження № 61-3438сво21 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 13/51-04, провадження № 12-67гс19.

Оскільки на даній стадії судового процесу вбачається, що залишилися неврегульовані спірні відносини з приводу певних правових наслідків, які породив договір купівлі-продажу у період його дії, суд дійшов висновку про відсутність підстав для закриття провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

За наведених обставин клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 13, 255, 258, 259, 260, 261 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

У задоволенні клопотання представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_5 ОСОБА_6 про закриття провадження у цивільній справі № 156/384/23 у зв`язку із відсутністю предмету спору - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 03 серпня 2023 року.

Cуддя М.О.Федечко