Справа №359/2481/23
Провадження №2/359/1363/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2023 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого Борця Є.О.,

за участю секретаря судового засідання Гомоли О.А.,

за участю позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

за участю представника позивачів ОСОБА_3 ,

за участю відповідачів ОСОБА_4 ,ОСОБА_5 ,

за участю представника відповідача ОСОБА_6 ,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про визнання права користування часткою в домоволодінні,

встановив:

1. Короткий виклад доводів пред`явленого позову.

1.1. В березні 2023 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду з вказаним позовом та посилались на те, що 30 липня 1999 року ОСОБА_1 уклала шлюб з ОСОБА_4 , який є власником квартири АДРЕСА_1 . Під час шлюбу у них народився син ОСОБА_2 . Позивачі проживали у вказаному об`єкті нерухомого майна як члени сім`ї власника квартири. Рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 19 жовтня 2022 року шлюб між ОСОБА_1 та відповідачем був розірваний. ОСОБА_4 заперечує проти того, щоб позивачі проживали в його квартирі та навіть припинив реєстрацію місця проживання сина ОСОБА_2 у вказаному об`єкті нерухомого майна. У позивачів відсутнє інше житло. Тому ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просили визнати за ними право користування квартирою АДРЕСА_1 .

1.2. В подальшому ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали заяву про зміну предмета позову (а.с.126-127): просять визнати за ними право користування на 29/50 часток в домоволодінні по АДРЕСА_2 , що складається з веранди 2-І площею 3,2 кв.м., прихожої 2-1 площею 12,9 кв.м., санвузла 2-2 площею 7,8 кв.м., котельні 2-3 площею 3,2 кв.м., кухні 2-4 площею 10,0 кв.м., житлової кімнати 2-5 площею 16,3 кв.м., житлової кімнати 2-6 площею 11,4 кв.м., житлової кімнати 2-7 площею 10,2 кв.м., та коридору 2-8 площею 6,0 кв.м.

2. Інформація про рух цивільної справи.

2.1. Зі змісту протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15 березня 2023 року (а.с.28) вбачається, що цивільну справу за позовом, пред`явленим ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , було розподілено судді Бориспільського міськрайонного суду Борцю Є.О.

2.2. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду від 24 березня 2023 року (а.с.33-34) було відкрито провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання.

2.3. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 24 травня 2023 року (а.с.109-110) було закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті.

3. Ставлення учасників судового процесу до пред`явленого позову.

3.1. У судовому засіданні ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та їх представник ОСОБА_3 підтримують позов в зміненій редакції та посилаються на те, що у позивачів відсутнє інше житло. Зокрема, літня кухня по АДРЕСА_3 є незавершеним будівництвом, не придатним для проживання. Тому ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та їх представник ОСОБА_3 просять суд задовольнити позов.

3.2. ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_6 не визнають позов та заперечують проти його задоволення. В обґрунтування своїх заперечень вони посилаються на те, що між відповідачем та ОСОБА_1 відсутні сімейні відносини. Ця обставина свідчить про припинення обставин, які були підставою для встановлення житлового сервітуту для ОСОБА_1 . Позивачі перешкоджають ОСОБА_4 користуватись домоволодінням по АДРЕСА_2 та не беруть участь в його утриманні. Відповідач позбавлений можливості використовувати цей об`єкт нерухомого майна для власного проживання, тоді як ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають можливість проживати в іншому будинку по АДРЕСА_3 . Тому ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_6 просять суд відмовити у задоволенні позову.

3.3. ОСОБА_5 при вирішенні спору покладається на розсуд суду.

4. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

4.1. 30 липня 1999 року ОСОБА_4 уклав з ОСОБА_1 шлюб, зареєстрований у Вишеньківській сільській раді Бориспільського району, про що був складений актовий запис за №08. Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 від 30 липня 1999 року (а.с.17).

4.2. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_2 . Це підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 7 листопада 2000 року (а.с.18).

4.3. ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_7 , який був батьком відповідача. В порядку спадкування за законом ОСОБА_4 набув право власності на 29/50 часток в житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_2 . Ці обставини підтверджуються копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 6 червня 2019 року (а.с.70) та копіями витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №169471853 від 6 червня 2019 року (а.с.23, 71). Власницею іншої 21/50 частки у вказаному домоволодінні є ОСОБА_5 . В подальшому АДРЕСА_2 .

4.4. Рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 19 жовтня 2022 року (а.с.19, 80) шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 був розірваний.

4.5. Спірні відносини регулюються главою 6 «Користування жилими приміщеннями в будинках (квартирах) приватного житлового фонду» розділу ІІІ «Забезпечення громадян жилими приміщеннями. Користування жилими приміщеннями» ЖК України.

5. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору.

5.1. Відповідно до ч.1 ст.156 ЖК України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

5.2. Згідно з ч.4 ст.156 ЖК України припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

5.3. Відповідно до ч.1 ст.157 ЖК України членів сім`ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення.

5.4. Згідно з ч.1 ст.116 ЖК України якщо наймач, члени його сім`ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.

5.5. Відповідно до п.1 ч.3 ст.2, ч.4 ст.10 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є верховенство права. Цей принцип полягає у тому, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

5.6. Згідно зі ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

5.7. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

5.8. Згідно з ч.2 ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

6. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору.

6.1. Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_8 показав, що він є двоюрідним братом ОСОБА_2 . Тому йому відомо про те, що після укладення шлюбу ОСОБА_1 почала проживати разом з ОСОБА_4 в домоволодінні по АДРЕСА_2 . ОСОБА_2 проживає у вказаному будинку з дня його народження. Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_9 показала, що вона є рідною сестрою ОСОБА_1 . Тому їй відомо про те, що раніше домоволодіння по АДРЕСА_2 належало ОСОБА_7 , який був батьком ОСОБА_4 . Після укладення шлюбу ОСОБА_1 почала жити разом з ОСОБА_4 у вказаному будинку. Під час шлюбу у них народився син ОСОБА_2 , який з дня його народження також проживає в домоволодінні по АДРЕСА_2 . Після того, як ОСОБА_1 та ОСОБА_4 припинили сімейні відносини, відповідач почав проживати з іншою жінкою в її будинку. Позивачі залишились проживати у спірному домоволодінні. Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_10 показав, що він є кумом ОСОБА_4 . Тому йому відомо про те, що з 1990-х до 2013-2014 років ОСОБА_4 перебував у шлюбі з ОСОБА_1 . Вони проживали у домоволодінні по АДРЕСА_2 , яке належало батьку відповідача ОСОБА_7 . У них народився син ОСОБА_2 , який також проживає у вказаному будинку. Після того, як ОСОБА_4 та ОСОБА_1 припинили проживати однією сім`єю, відповідач виселився з домоволодіння по АДРЕСА_2 . Позивачі залишились проживати у вказаному будинку.

6.2. Аналіз показань свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 свідчить про те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , як члени сім`ї власника жилого будинку, набули право користування на 29/50 часток в домоволодінні по АДРЕСА_2 . Як вбачається з ч.4 ст.156 ЖК України, розірвання шлюбу між ОСОБА_1 та відповідачем не припинило право позивачів на користування спірним житлом. Зокрема, в матеріалах цивільної справи відсутня копія рішення суду, що набрало законної сили, про визнання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 такими, що втратили право користування на 29/50 часток в домоволодінні по АДРЕСА_2 , або їх виселення з цього житла.

6.3. Крім того, зі змісту актів про фактичне місце проживання №20 від 29 березня 2023 року та №14 від 15 березня 2023 року (а.с.99, 100) вбачається, що станом на день судового розгляду цивільної справи позивачі продовжують проживати в домоволодінні по АДРЕСА_2 . Так, допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_11 показала, що вона є подругою ОСОБА_4 . Тому їй відомо про те, що відповідач проживає в домоволодінні по АДРЕСА_4 . Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_12 показала, що вона разом з ОСОБА_4 проживає в її будинку по АДРЕСА_4 . Тому їй відомо про те, що позивачі залишились проживати в домоволодінні по АДРЕСА_2 . В 2022 році шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 був розірваний. Ця обставина жодним чином не змінила ситуацію: позивачі продовжують жити у вказаному будинку.

6.4. Таким чином, 29/50 часток в домоволодінні по АДРЕСА_2 є «житлом» для позивачів в розумінні ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Зі змісту інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №326206668 та №326206827 від 20 березня 2023 року (а.с.101-102) вбачається, що у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відсутнє інше нерухоме майно. Рішенням виконавчого комітету Вишеньківської сільської ради №38 від 8 червня 1994 року (а.с.85) ОСОБА_4 була виділена земельна ділянка площею 0,15 га для індивідуального будівництва по АДРЕСА_3 . На цій земельній ділянці зведено приміщення літньої кухні. Однак в матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що вказаний об`єкт нерухомого майна був прийнятий в експлуатацію. З копій фотографій (а.с.86-87) вбачається, що приміщення літньої кухні об`єктивно не придатне для проживання. Тому відмова у задоволенні позову не тільки суперечитиме національному житловому законодавству, а також порушить право позивачів на повагу до їх житла, гарантоване ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

6.5. З огляду на це суд вважає, що за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 належить визнати право користування на 29/50 часток в домоволодінні по АДРЕСА_2 . Водночас, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не здійснили поділ вказаного об`єкта нерухомого майна в натурі, а також не встановили порядок користування спірним домоволодінням ні в договірному, ні в судовому порядках. В такому випадку підстави для визначення конкретних приміщень, якими позивачі матимуть право користуватись, відсутні. Тому у задоволенні цієї частини позову слід відмовити.

7. Розподіл судових витрат.

7.1. Відповідно до ч.1, п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

7.2. Згідно з ч.1, ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача; у разі відмови в позові на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

7.3. Встановлено, що кожен з позивачів сплатив судовий збір в розмірі 1073 гривень 60 копійок. Ця обставина підтверджується квитанціями (а.с.6, 7). Крім того, ОСОБА_4 витратив грошові кошти в загальному розмірі 24500 гривень 00 копійок на оплату професійної правничої допомоги, що також підтверджується квитанціями (а.с.137). Пред`явлений позов задоволений.

7.4. З огляду на це суд вважає, що з ОСОБА_4 на користь кожного позивача належить стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі 1073 гривень 60 копійок. Підстави для відшкодування відповідачу витрат на професійну правничу допомогу відсутні.

Керуючись п.2 ч.1, ч.3 ст.258, абз.1 ч.6 ст.259, ст.ст.263-265, ч.6 ст.268 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про визнання права користування часткою в домоволодінні задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право користування на 29/50 часток в домоволодінні по АДРЕСА_2 .

Визнати за ОСОБА_2 право користування на 29/50 часток в домоволодінні по АДРЕСА_2 .

У задоволенні позову в частині визнання права користування конкретними приміщеннями в житловому будинку відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 витрати на оплату судового збору в розмірі 1073 гривень 60 копійок.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 витрати на оплату судового збору в розмірі 1073 гривень 60 копійок.

Повний текст рішення суду складений 24 липня 2023 року.

Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Суддя

Бориспільського міськрайонного суду Є.О. Борець