Справа № 381/1985/23
Провадження №2/369/5108/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.07.2023 року м. Київ

Суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області Волчко А.Я. розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,-

ВСТАНОВИВ:

У провадження суду надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики в розмірі 404 000 гривень.

Одночасно з позовною заявою, позивачем подано заяву про забезпечення позову, у якій позивач просить: накласти арешт на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 29,3 кв.м., що належить ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 21.10.2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Біловол С.М.

Позов обґрунтований тим, що Позивач надав в борг відповідачу по справі ОСОБА_2 11 березня 2023 року грошову суму в розмірі 404000 гривень, про що відповідач позивачу написав розписку.

Відповідач зобов`язався повернути борг до 14 квітня 2023 року.

Однак в зазначений термін відповідач не повернув позивачу заборгованої суми. Поскільки до даного часу відповідач борг йому не повернув і в добровільному порядку не бажає розрахуватися ним, то він звернувся до суду з позовом про стягнення суми боргу.

Заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що відповідач кошти не повернув, незважаючи на неодноразові звернення до нього, і не має наміру їх повертати. У зв`язку з цим існує загроза відчуження відповідачем наявного у нього нерухомого майна з метою ухилення від виконання договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи, та без фіксації судового процесу, згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши доводи заяви про забезпечення позову та надані докази, суд вважає, що вона не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до пункту 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Пунктом 4 постанови № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» пленум Верховного Суду України звертає увагу на те, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що підставою для забезпечення позову є обґрунтоване припущення, що невжиття певних заходів утруднить або зробить неможливим виконання судового рішення. Таке обґрунтоване припущення може будуватись на доказах, аргументах, поведінці відповідача чи третіх осіб у співставленні з обставинами конкретної справи та предметом спору.

Проте, позивачем не надано жодних доказів та не наведено переконливих аргументів, які би свідчили про дійсну ймовірність того, що відповідач приховує або має намір приховувати своє майно з метою ухилення від виконання рішення суду, у разі задоволення позову.

Звертаючись в суд із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно позивач не довів, що заявлені вимоги є співмірними даному виду забезпечення позову, враховуючи те, що, очевидно, вартість нерухомого майна є більшою ніж сума боргу за розпискою.

Водночас, у даному випадку не вбачається співмірності між заходом забезпечення позову, який позивач просить застосувати та позовними вимогами, оскільки матеріали заяви не містять грошової оцінки майна, на яке висунуто вимогу про накладення арешту.

Таким чином, заявником не наведено і судом не встановлено, що невжиття таких заходів забезпечення позову про які ними заявлено може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду у цій справі, тому в задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

Отже, суд приходить до висновку, що позивачем не доведені підстави для забезпечення позову, та необхідність такого заходу.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 149, 150, 247, 258, 259, 260 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики -відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Андрій ВОЛЧКО