Ухвала

03 серпня 2023 року

м. Київ

справа № 191/3801/21

провадження № 61-9951ск23

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Лідовця Р. А. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 02 травня 2023 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агротек-Інвест» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 15 серпня 2022 року у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Агротек-Інвест» (далі - ТОВ «Агротек-Інвест») до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 02 травня 2023 року апеляційну скаргу ТОВ «Агротек-Інвест» задоволено.

Рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 15 серпня 2022 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким позов ТОВ «Агротек-Інвест» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Агротек-Інвест» завдані збитки у розмірі 485 472,48 грн.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У липні 2023 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 02 травня 2023 року з пропуском строку на касаційне оскарження судового рішення, оскільки згідно з поштовим штемпелем на конверті відправлена до Верховного Суду30 червня 2023 року.

Ухвалою судді Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 17 липня 2023 року визнано наведені заявником підстави для поновлення строку на касаційне оскарження неповажними, а касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків. Запропоновано заявнику подати заяву про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення та надати докази поважності причин його пропуску. Зазначено строк виконання ухвали, а також попереджено про наслідки її невиконання.

У наданий суддею Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду строк ОСОБА_1 направила матеріали на усунення недоліків, зазначених в ухвалі Касаційного цивільного судуу складі Верховного Суду від 17 липня 2023 року, вважаючи, що вимоги ухвали виконано.

Однак, вимоги ухвали Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 17 липня 2023 року заявником не виконано, оскільки у порушення частини третьої статті 393 ЦПК України, заявником не подано до суду касаційної інстанції належних доказів поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження.

У заяві про поновлення строку на касаційне оскарження ОСОБА_1 просить поновити строк на касаційне оскарження судового рішення, з посиланням на те, що процесуальний строк пропущено з поважних причин, оскільки повний текст постанови суду апеляційної інстанції вона не отримувала, а ознайомилася з оскаржуваним судовим рішенням у мережі Інтернет 14 червня 2023 року. Вказує, що 20 липня 2023 року її представник - адвокат Лавринович О. В. звернулася до Київського апеляційного суду з клопотанням про надання інформації щодо направлення оскаржуваної постанови, у відповідь на яке апеляційним судом було повідомлено про те, що докази направлення постанови містяться у матеріалах справи. Зазначає, що 26 липня 2023 року вона ознайомилася з матеріалами справи № 191/3801/21 та встановила відсутність доказів надсилання постанови Київського апеляційного суду від 02 травня 2023 року у справі. Крім того, її колишній представник в своїй електронній скриньці в папці «спам» знайшла лист з Київського апеляційного суду, яким 02 червня 2023 року адвокату Лавринович О. В. було направлено оскаржувану постанову. За таких обставин зазначає, що касаційна скарга подана у межах строку на касаційне оскарження судового рішення. При цьому вважає дані обставини поважними для поновлення зазначеного строку.

Проте, заявником не подано до суду касаційної інстанції належних доказів на підтвердження порушення апеляційним судом порядку вручення копії судового рішення, передбаченого статтею 272 ЦПК України, а також про обставини, що об`єктивно перешкоджали отримати вказане судове рішення і подати касаційну скаргу в передбачений ЦПК України строк.

Саме по собі посилання у касаційній скарзі на те, що заявник оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції не отримувала, без підтвердження відповідними доказами, не є підставою для поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення.

Наведені заявником обставинине є такими, що не залежать від волі особи, яка подає касаційну скаргу, і не надають такій особі права у будь-який необмежений час після спливу строку касаційного оскарження реалізовувати право на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно із частиною першою та другою статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Частиною першою статті 44 ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, зі спливом значного проміжку часу, є порушенням принципу юридичної визначеності та «права на суд», гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (пункти 42 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року).

Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервалу часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення у справах «Олександр Шевченко проти України» від 26 квітня 2007 року та «Трух проти України» від 14 жовтня 2003 року).

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду.

Згідно із частиною третьою статті 185, частиною другою статті 393 ЦПК України у разі невиконання ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху вона вважається неподаною та повертається заявникові.

Оскільки у відведений судом строк, станом на 03 серпня 2023 року, вимоги ухвали Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 17 липня 2023 року заявником не виконано, що перешкоджає Касаційному цивільному суду у складі Верховного Суду вирішити питання про відкриття касаційного провадження, тому касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 02 травня 2023 року потрібно вважати неподаною та повернути.

Повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення (частина сьома статті 185 ЦПК України).

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 02 травня 2023 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агротек-Інвест» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди вважати неподаною та повернути заявнику.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Р. А. Лідовець