Справа № 202/5069/22
Провадження № 2/202/334/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А І Н И

27 липня 2023 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Бєльченко Л.А., за участю секретаря судового засідання Солодухіної Л.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі в спрощеному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення ,

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2022 року позивач звернулася з цим позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .

Ухвалою від 14.11.2022 року позовну заяву прийнято до провадження, відкрито провадження у справі, справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 30.01.2023 року позов ОСОБА_1 в частині вимог до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 залишено без розгляду на підставі пункту 5 частини 1 ст. 257 ЦПК України.

Виклавши позовні вимоги в остаточній редакції, позивач зазначила, що їй, ОСОБА_1 , на праві особистої власності належить житловий будинок з господарськими спорудами за адресою: АДРЕСА_1 . Також їй належить земельна ділянка за цією ж адресою площею 0,0474 га.

В цьому будинку зареєстровані: вона, позивач, її мати, ОСОБА_6 , її дядько, ОСОБА_7 , який помер у 2012 році. В будинку також проживають її чоловік і їх неповнолітня донька.

Відповідачі є її рідними братами.

Ще за життя попереднього власника цього будинку, їх з відповідачами бабусі, ОСОБА_8 , після смерті якої вона, ОСОБА_1 , успадкувала цей будинок, вони всі разом проживали в ньому.

Скоївши злочин, ОСОБА_2 і ОСОБА_3 відбували покарання в місцях позбавлення волі. Після відбуття покарання, у 2012 році, вони повернулися до міста Дніпра і вселилися за спірною адресою, запевняючи її, що вселилися в будинок тимчасово, влаштуються на роботу і налагодять свій побут. При цьому позивач зазначила, що ОСОБА_2 і ОСОБА_3 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 .

Проте за весь цей час відповідачі на роботу не влаштувалися, ведуть аморальний спосіб життя, проявляють неповагу до її, позивача, сім`ї та неї особисто, висловлюються нецензурною лайкою. Відповідачі не підтримують будинок в належному стані, все трощать, псують меблі, речі; комунальні послуги не сплачують. Відповідачі влаштовують постійно сварки, з`ясовують відносини; принижують і погрожують в присутності неповнолітньої доньки та матері. Це все негативно впливає на психологічний стан її сім`ї. Неодноразово вона, позивач, була вимушена викликати наряд поліції аби вгамувати відповідачів. Але жодних висновків останні не роблять; зловживають спиртними напоями, вживають наркотичні засоби, ніде не працюють, поводять себе неадекватно. ОСОБА_2 і ОСОБА_3 неодноразово притягувалися до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства, дрібне хуліганство,

У зв`язку з викладеним, позивач просила суд усунути перешкоди у користуванні житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1 , висиливши відповідачів з цього будинку без надання їм іншого жилового приміщення.

Під час розгляду справи позивач і її представник, адвокат Мазур О.А., підтримали позов, просили його задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_2 , і ОСОБА_3 , не дивлячись на неодноразові виклики, до суду не з`явилися, відзив на позов на надали.

Вислухавши позивача, представника позивача, свідка ОСОБА_6 , дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з такого.

Судом встановлено, що позивачеві ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 16.12.2019 року належить житловий будинок АДРЕСА_1 , а також земельна ділянка за цією ж адресою (а.с.10,11).

В зазначеному будинку проживає позивач зі своїм чоловіком і неповнолітньою дитиною, її мати ОСОБА_6 і відповідачі ОСОБА_2 і ОСОБА_3 . Останні повернулися за цією адресою після звільнення з місць позбавлення волі у 2012 році. Водночас ОСОБА_3 і ОСОБА_2 є зареєстрованими за адресою: АДРЕСА_2 .

Судом встановлено, що відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , проживаючи у будинку АДРЕСА_1 , що належить позивачеві, систематично порушують правила співжиття, роблять неможливим проживання інших з ними в одному будинку.

Так, постановою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10.11.2017 року провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 за ч.1 ст. 173-2 КпАП України (за вчинення психологічного насилля в сім`ї) за місцем проживання закрито у зв`язку закінченням на момент розгляду справи строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Постановою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17.02.2023 року ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КпАП України, за вчинення психологічного насильства відносно сестри ОСОБА_1 , що виразилося в погрозах фізичною розправою, висловлюванням на її адресою нецензурною лайкою.

Постановою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24.03.2023 року ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 173 КпАП України, за вчинення хуліганських дій за місцем проживання, пошкодження майна, порушення громадського порядку, та за ч.1 ст. 173-2 КпАП України, за вчинення домашнього насильства відносно матері ОСОБА_6 і сестри ОСОБА_1 , що полягало у образах нецензурною лайкою, штовханні.

Постановою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10.11.2017 року провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ч.1 ст. 173-2 КпАП України (за вчинення психологічного насилля) за місцем проживання закрито у зв`язку закінченням на момент розгляду справи строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Постановою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16.08.2022 року ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 173-2 КпАП України, за вчинення домашнього насильства фізичного характеру відносно брата ОСОБА_3 , що виразилося в тому, що ОСОБА_2 вдарив в ході конфлікту ОСОБА_3 стільцем по руці.

Постановою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16.08.2022 року ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 173-2 КпАП України, за те, що останній в ході конфлікту погрожував матері ОСОБА_6 фізичною розправою, чим вчинив психологічне насильство.

Постановою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23.09.2022 року ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 173-2 КпАП України, за вчинення психологічного насильства в сім`ї відносно матері ОСОБА_6 .

Постановою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19.10.2022 року ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 173-2 КпАП України за повторне протягом року вчинення фізичного насильства відносно матері ОСОБА_6 .

Також встановлено, що відповідачам ОСОБА_2 , ОСОБА_3 виносилися термінові заборонні приписи, котрі вони порушували.

Згідно з частиною 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановлену цим Кодексом , звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Положеннями статей 317,319 ЦК України визначено, що власникові належить право володіння, користування та розпорядження майном.

Відповідно до ст. 321 ч.1 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч.1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Частиною першою ст. 116 ЖК України визначено, що якщо наймач, члени його сім`ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявилися безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.

У пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» № 2 від 12.04.1985 року роз`яснено, що при вирішенні справ про виселення на підставі ст. 116 ЖК осіб, які систематично порушують правила співжиття і роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід виходити з того, що при триваючий антигромадській поведінці виселення винного може статися і при повторному порушенні, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Маються на увазі, зокрема, заходи попередження, що застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями, а також заходи громадського впливу, вжиті на зборах жильців будинку чи членів ЖБК, трудових колективів, товариськими судами й іншими громадськими організаціями за місцем роботи або проживання відповідача (незалежно від прямих вказівок з приводу можливого виселення).

У урахуванням наведеного, встановивши під час розгляду справи, що відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , проживаючи у будинку АДРЕСА_1 , що на праві власності належить позивачці ОСОБА_1 , систематично порушують правила співжиття, роблять неможливим для інших проживання з ними в одному будинку, а заходи запобігання (неодноразове притягнення до адміністративної відповідальності, ухвалення термінових заборонних приписів) виявилися безрезультатними, суд вважає наявними правові підстави для виселення відповідачів із указаного будинку без надання їм іншого жилого приміщення.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача слід стягнути судовий збір розмірі по 496 грн.. 20 коп. з кожного.

Керуючись ст.ст. 4,5,12,81,141, 259, 263-265 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Усунути перешкоди ОСОБА_1 у користуванні власністю, будинком АДРЕСА_1 .

Виселити ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 із будинку АДРЕСА_1 без надання іншого жилого приміщення.

Стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 судовий збір у розмірі по 496 (чотириста дев`яносто шість)грн.. 20 коп. з кожного на користь ОСОБА_1 .

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу подано не було.

Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Бєльченко Л.А.