Справа № 135/629/23
Провадження № 2/135/211/23
РІШЕННЯ

іменем України

31.07.2023 року м. Ладижин

Ладижинський міський суд Вінницької області у складі: головуючого - судді Нікандрової С.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Зільберт Олег Євгенійович, до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

В травні 2023 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Зільберт Олег Євгенійович, звернувся з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, в якому просить зменшити розмір аліментів, встановлений рішенням Ладижинського міського суду Вінницької області від 28.12.2021 у справі №135/1213/21, до 1/7 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Позовні обґрунтовані тим, що рішенням Ладижинського міського суду Вінницької області від 28.12.2021 у справі №135/1213/21, з ОСОБА_1 стягнуто на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

Шлюб між сторонами у справі розірвано рішенням Ладижинського міського суду Вінницької області від 18.05.2020 року у справі №135/1197/21.

При вирішенні позову позивач просить врахувати те, що позивач перебуває на амбулаторному лікуванні у сімейного лікаря з діагнозом: вторинний рефлекторний синдром синдром люмбоішалгії зліва на грунті нестабільного остеохондрозу попереко-крижового відділу хребта, патологія міжхребцевих дисків. Зазначене захворювання існувало на момент прийняття рішення у справі №135/1213/21. Проте, зазначене захворювання перейшло в хронічну форму та потребує лікування препаратами, вартість яких становить близько 2000 грн. на місяць. Таким чином, у позивача виникло додаткове фінансове навантаження. Батько позивача ОСОБА_4 до 31.12.2022 року вів особисте селянське господарство та мав дохід, який істотно відображався на бюджеті сім`ї позивача. На момент пред`явлення позову батьки позивача є пенсіонерами, які не мають інших джерел доходу окрім пенсії. Мати позивача ОСОБА_5 є інвалідом 2 групи, проходить оперативне лікування кульшових суглобів. Оскільки позивач веде з батьками спільний побут, виникнення додаткових витрат у батьків та погіршення їх фінансового стану впливає на фінансовий стан позивача.

Ухвалою Ладижинського міського суду Вінницької областівід 29 травня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

Відповідачу ОСОБА_2 ухвалою суду було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив

на позовну заяву та протягом п`яти днів - заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвала суду про відкриття провадження у справі з цивільним позовом і долученими до нього матеріалами отримана відповідачем ОСОБА_2 в приміщенні суду особисто 01 червня 2023 року.

13 червня 2023 року від відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву, у якому вона просить відмовити у задоволенні позову про зменшення розміру аліментів. Свої заперечення мотивувала тим, що сторони у справі мають спільного сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Ладижинського міського суду Вінницької області від 28.12.2021 у справі №135/1213/21, з ОСОБА_1 стягнуто на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

Позивач вважає, що для задоволення позовних вимог про зменшення розміру аліментів немає жодних підстав, та у разі зменшення розміру аліментів буде порушено права та інтереси малолітньої дитини.

Так, позивачем не доведено факту погіршення стану здоров`я та зміни матеріального стану після постановлення рішення суду від 28.12.2021 року. Надана позивачем медична довідка є неналежним доказом на підтвердження факту погіршення матеріального становища, оскільки вона не містить інформації про понесені позивачем витрати на лікування, та що лікування є тривалим і потребує значних фінансових затрат, як саме має здійснюватися прийом ліків та у якій кількості протягом якого часу.

Стан здоров`я відповідача ОСОБА_2 також погіршився, в період часу з 05.08.2022 по 15.08.2022 року вона перебувала на лікуванні у КП «Ладижинська міська лікарня», де 09.08.2022 року їй було проведено операцію лапароскопічну холецистектомію.

ОСОБА_1 працевлаштований у Філії «Переробний комплекс» ТОВ «Вінницька птахофабрика» і щомісячно отримує заробітну плату.

Батьки відповідача ОСОБА_2 також є інвалідами: батько ОСОБА_6 інвалідом 3 групи, а мати ОСОБА_7 інвалідом 2 групи.

30 червня 2023 року від представника позивача адвоката Зільберт О.Є. надійшла відповідь на відзив, у якій представник позивача зазначає, що обставини, які зазначені як підстава для зміни розміну аліментів, а саме погіршення стану здоров`я, припинення ведення батьком особистого селянського фермерського господарства та погіршення стану здоров`я матері позивача виникли після ухвалення рішення у справі №135/1212/21 від 28.12.2021.

Відповідно до вимог ч.5 ст.268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутністю учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши надані позивачем письмові докази, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони у цивільній справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у шлюбі. Заочним рішенням Ладижинського міського суду Вінницької області у справі №135/1197/21 від 23.11.2021 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірваний.

В шлюбі у сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який після розірвання шлюбу проживає разом з відповідачем ОСОБА_2 , що сторонами у справі не оспорюється.

Рішенням Ладижинського міського суду Вінницької області від 28.12.2021 року у справі №135/1213/21 змінено розмір аліментів, призначених судовим наказом Ладижинського міського суду Вінницької області від 23.11.2018, які стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на неповнолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з часу набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Згідно довідки Тростянецької АЗПСМ №95 від 25.04.2023, ОСОБА_1 знаходиться на лікуванні сімейного лікаря з діагнозом: вторинний рефлекторний синдром синдром люмбоішалгії зліва на грунті нестабільного остеохондрозу попереко-крижового відділу хребта, патологія міжхребцевих дисків, помірний больовий синдром. Отримує амбулаторне лікування: мелбек, L-лізин, дексалгін, катадолон, омез, мукосат, медіан, вітаксон.

Згідно довідки Ободівської ЛАЗПСМ №72 від 17.04.2023, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуває на Д-обліку у сімейного лікаря з діагнозом двобічний коксоартроз IV ст.

Згідно довідки до акта огляду МСЕК серії 12ААГ №020759, виданої Бершадською міжрайонною МСЕК, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 29.06.2022 року встановлена 2 група інвалідності безтерміново.

Відповідно до Відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утримання податків станом на 17.04.2023 ОСОБА_4 мав джерела отримання доходів за період з 1 кварталу 2020 року по 4 квартал 2022 року, в тому числі: заробітна плата, дохід за цивільно-правовим договором, дохід від надання земельної частки (паю) в оренду, благодійна допомога, продаж рухомого майна.

Згідно довідки Ободівської сільської ради Гайсинського району Вінницької області №204 від 03.05.2023, ОСОБА_1 , 1987 року народження, проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 і має склад сім`ї: батько ОСОБА_4 , 1963 року народження, мати ОСОБА_5 , 1969 року народження, брат ОСОБА_8 , 1995 року народження, який зареєстрований, але за даною адресою не проживає.

Позивач ОСОБА_1 також є батьком неповнолітнього ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 12.02.2019 року. На підставі рішення Тростянецького районного суду Вінницької області від 12.06.2019 року у справі №147/710/18 з ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в твердій грошовій сумі у розмірі 1000 гривень, щомісячно.

Згідно виписки з медичної карти стаціонарного хворого №1590 КП «Ладижинська міська лікарня» відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , перебувала на стаціонарному лікуванні в період з 05.08.2022 по 15.08.2022 року з діагнозом: жовчокам`яна хвороба, гострий калькульозний холецистит, 09.08.2022 року їй було проведено операцію лапароскопічну холецистектомію.

Крім того, згідно довідки огляду МСЕК серії 12 ААГ №031534, мати відповідача ОСОБА_10 - ОСОБА_7 з 22.11.2022 року є інвалідом 2 групи безтерміново, а згідно довідки огляду МСЕК серії 12 ААГ №031237, батько ОСОБА_6 з 02.10.2022 року є інвалідом 3 групи.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Статтею 181 СК України встановлено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частиною першою статті 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до частин першої та другої статті 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини.

Відповідно до частини першої статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Обгрунтовуючи свої позовні вимоги позивач ОСОБА_1 , як на підставу для зменшення розміру аліментів, посилається на те, що він має захворювання, у зв`язку з чим перебуває на обліку у сімейного лікаря, захворювання перейшло в хронічну форму та

потребує постійного лікування, що потребує значних витрат, батьки відповідача є пенсіонерами та не мають іншого джерела доходів крім пенсії, мати позивача є інвалідом 2 групи та потребує лікування.

Разом з тим, долучені до позовної заяви докази в їх сукупності доводять лише викладені у них факти, а саме: наявність у позивача захворювань та перебування на відповідному обліку сімейного лікаря та наявність у позивача непрацездатних батьків.

Позивачем не надано суду жодних доказів на підтвердження того, що після постановлення судом рішення про стягнення аліментів, його матеріальний стан і стан здоров`я погіршилися, згідно приписів частини 1 статті 192 СК України.

Так, зі змісту рішення Ладижинського міського суду Вінницької області від28.12.2021 року у справі №135/1213/21 вбачається, що при вирішенні питання про зміну розміру аліментів, суд встановив, що ОСОБА_1 має незадовільний стан здоров`я та перебував на амбулаторному лікуванні, проте прийшов до висновку, що зазначена обставина не може сама по собі свідчити про такий стан здоров`я відповідача, який не дає можливості працювати та надавати матеріальну допомогу на утримання дитини у визначеному судом розмірі.

Позивач не надав суду жодного належного та допустимого доказу на підтвердження того, як наявне захворювання впливає на його матеріальний стан та унеможливлює виконання ним своїх батьківських обов`язків щодо сплати аліментів, а також доказів, які б підтверджували наявність обмежень або медичних протипоказань до працевлаштування.

Оцінюючи як доказ наданні позивачем довідку про перебування позивача на обліку сімейного лікаря і призначення йому амбулаторного лікування, суд вважає його неналежним доказом на підтвердження факту погіршення матеріального становища позивача через хворобу, оскільки дана довідка не містить інформації про понесені позивачем витрати на лікування, а також те, що лікування є тривалим і потребує значних фінансових витрат.

Долучені позивачем скриншоти з мережі Інтернет щодо вартості ліків в мережі аптек м. Вінниця також не можуть бути належними доказами понесених позивачем витрат на лікування, оскільки з попередньої довідки лікаря неможливо встановити тривалість лікування, кількість і періодичність прийому призначених ліків.

Також, під час ухвалення рішення Ладижинського міського суду Вінницької області від28.12.2021 року у справі №135/1213/21, судом було враховано, що у відповідача є непрацездатні батьки.

Надані позивачем докази, зокрема медична довідка та витяг з акту огляду МСЕК щодо встановлення 2 групи інвалідності матері позивача ОСОБА_5 дійсно свідчать про наявність захворювань в останньої та погіршення стану її здоров`я, проте зазначена обставина не має істотного значення для розгляду питання про зменшення розміру аліментів, оскільки за змістом ст.ст.182, 192 СК України при визначенні розміру аліментів та зміни розміру аліментів суд враховуєстан здоров`я платника та одержувача аліментів.

Факт спільного проживання позивача ОСОБА_1 разом з непрацездатними батьками сам по собі не свідчить про здійснення позивачем витрат по утриманню своїх батьків, оскільки не доведено, що батьки позивача не мають можливості забезпечити своє гідне існування у зв`язку із відсутністю пенсій чи їх низького розміру, а також у зв`язку із відсутністю у них інших джерел існування та потребують матеріальної допомоги позивача.

Долучені позивачем відомості з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утримання податків батька позивача ОСОБА_4 за період з 1 кварталу 2020 року по 4 квартал 2022 року свідчать про те, що він в зазначений період мав дохід, який дозволяв йому забезпечити собі гідне існування.

Крім того, суд враховує, що у позивача ОСОБА_1 є повнолітній працездатний брат ОСОБА_8 , який також має обов`язок повнолітніх дітей піклуватися про своїх непрацездатних батьків.

За таких обставин, суд враховує, що сама по собі наявність у позивача непрацездатних батьків не має бути підставою для позбавлення належного матеріального утримання дитини.

Виховання дитини одним із батьків, коли інший проживає окремо, створює додаткове навантаження по догляду та вихованню дитини, а особливо на перших роках її життя, у зв`язку з чим, певним чином, з`являється дисбаланс між зусиллями, які мають докладати обоє батьків для розвитку дитини, таким чином, що тягар здебільшого лягає лише на одного, в даному випадку матір.

Відповідно до статті 155 СК України здійснюючи свої права та виконуючи обов`язки, батьки повинні передусім дбати про інтереси дитини.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (рішення від 7 грудня 2006 року у справі «HUNT v. UKRAINE», №31111/04, § 54).

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що в задоволенні позову ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів слід відмовити, оскільки це призведе до порушення якнайкращих інтересів дитини, негативно вплинути на належне забезпечення дитини та суперечитиме її інтересам.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Керуючись ст.ст.263-265, 268, 273, 274-279, 354, 355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Зільберт Олег Євгенійович, до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ладижинського міського суду

Вінницької області С.О.Нікандрова