Провадження № 2/752/28/23
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

14 червня 2023 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Плахотнюк К.Г.,

за участі секретаря судового засідання Палєщук М.А.,

у місті Києві в приміщенні суду, розглянувши справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Старокиївський банк» про захист прав споживачів, стягнення грошових коштів з банківського рахунку, інфляційних втрат та 3 % річних

встановив:

10.07.2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про захист прав споживачів, стягнення грошових коштів з банківського рахунку, інфляційних втрат та 3 % річних до ПАТ «Старокиївський банк».

15.07.2015 року суддею Голосіївського районного суду м. Києва Пасинок В.С. постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі.

02.11.2015 року Голосіївським районним судом м. Києва постановлено ухвалу про зупинення провадження у справі.

02.07.2018 року суддею Голосіївського районного суду м. Києва Плахотнюк К.Г. постановлено ухвалу про прийняття справи до свого провадження.

10.01.2023 року суддею Голосіївського районного суду м. Києва Плахотнюк К.Г. постановлено ухвалу про відновлення провадження у справі.

В обґрунтування заявлених позовних вимог, з урахуванням заяви про зміну предмету позову, позивачкою зазначено, що 23.05.2014 року між нею та відповідачем було укладено договір банківського рахунку № 8221, відповідно до умов якого банк відкриває клієнту поточний рахунок № НОМЕР_1 . 12.06.2014 року ОСОБА_1 , вирішила покласти на власний поточний рахунок № НОМЕР_1 грошові кошти у розмірі 18 000, 00 грн., однак співробітники ПАТ «Старокиївський банк» запропонували їй відкрити депозит «Недільний» з гарантією повернення грошових коштів з відсотками. 12.06.2014 року між ПАТ «Старокиївський банк» та ОСОБА_1 укладено договір банківського вкладу № 06/1287-2014. Відповідно до п. 1.1. договору банківського вкладу № 06/1287-2014 від 12.06.2014 року, банк відкрив клієнту вкладний (строковий) рахунок № НОМЕР_2 «Недільний» у гривнях, а клієнт внесла не цей рахунок кошти у розмірі 18 000, 00 грн., що підтверджується квитанцією № 67108 від 12.06.2014 року. Датою внесення вкладу є 12.06.2014 року, датою повернення вкладу - 19.06.2014 року. Процентна ставка за вкладом складає 1 % річних. Пунктом 2.2. цього ж договору передбачено, що сплата нарахованих процентів за вкладом здійснюється щомісячно шляхом їх перерахування на поточний рахунок клієнта, що був відкритий раніше в ПАТ «Старокиївський банк» відповідно до договору банківського рахунку № 8221 від 23.05.2014 року за № НОМЕР_1. 19.06.2014 року банк закрив рахунок № НОМЕР_2 та перерахував вклад за договором банківського вкладу № 06/1287-2014 від 12.06.2014 року на поточний рахунок клієнта № НОМЕР_1 , відкритий в ПАТ «Старокиївський банк» відповідно до договору банківського рахунку № 8221 від 23.05.2014 року. Також були перераховані відсотки за зазначеним вище договором банківського вкладу на поточний рахунок клієнта у розмірі 29, 59 грн. 25.06.2015 року ОСОБА_1 звернулася до банку з вимогою про повернення коштів у семиденний строк з моменту отримання вимоги у розмірі 180 029, 59 грн. у повному обсязі за договором банківського рахунку № 8221 від 23.05.2014 року. Однак, станом на теперішній час кошти не повернуто.

Просила стягнути з ПАТ «Старокиївський банк» на її користь 180 029, 59 грн. за договором банківського рахунку № 8221 від 23.05.2014 року, інфляційні втрати у розмірі 107 873, 73 грн., 3 % річних у розмірі 7 607, 20 грн., а всього 115 480, 93 грн.

У судовому засіданні 14.06.2023 року сторони відсутні, про дату, час та місце розгляду справо повідомлені належним чином.

Представник позивача просив завершити розгляд справи за його відсутності та задовольнити заявлені позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача з будь-якими клопотаннями до суду не звертався.

Врахувавши думку учасників судового розгляду справи, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 23.05.2014 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Старокиївський банк» було укладено договір банківського рахунку № 8221, відповідно до умов якого банк відкриває клієнту поточний рахунок № НОМЕР_1 .

12.06.2014 року між ПАТ «Старокиївський банк» та ОСОБА_1 укладено договір банківського вкладу № 06/1287-2014.

Відповідно до п.п. 1.1. 2.2. договору банківського вкладу № 06/1287-2014 від 12.06.2014 року, банк відкрив клієнту вкладний (строковий) рахунок № НОМЕР_2 «Недільний» у гривнях, а клієнт внесла не цей рахунок кошти у розмірі 18 000, 00 грн., що підтверджується квитанцією № 67108 від 12.06.2014 року. Датою внесення вкладу є 12.06.2014 року, датою повернення вкладу - 19.06.2014 року. Процентна ставка за вкладом складає 1 % річних; сплата нарахованих процентів за вкладом здійснюється щомісячно шляхом їх перерахування на поточний рахунок клієнта, що був відкритий раніше в ПАТ «Старокиївський банк» відповідно до договору банківського рахунку № 8221 від 23.05.2014 року за № НОМЕР_1.

19.06.2014 року банк закрив рахунок № НОМЕР_2 та перерахував вклад за договором банківського вкладу № 06/1287-2014 від 12.06.2014 року на поточний рахунок клієнта № НОМЕР_1 , відкритий в ПАТ «Старокиївський банк» відповідно до договору банківського рахунку № 8221 від 23.05.2014 року. Також були перераховані відсотки за зазначеним вище договором банківського вкладу на поточний рахунок клієнта у розмірі 29, 59 грн.

25.06.2015 року ОСОБА_1 звернулася до банку з вимогою про повернення коштів у семиденний строк з моменту отримання вимоги у розмірі 180 029, 59 грн. у повному обсязі за договором банківського рахунку № 8221 від 23.05.2014 року. Однак, станом на теперішній час кошти не повернуто.

ОСОБА_1 вважаючи, що її право на отримання коштів з банківського рахунку порушено, 10.07.2015 року звернулася з відповідним позовом до ПАТ «Старокиївський банк».

Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 11.09.2014 року № 563 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Старокиївський банк», відкликано ліцензію та ліквідовано вказаний банк з 18.09.2014 року.

З рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 17.09.2015 року № 92 розпочато процедуру ліквідації та призначено уповноважену особу Фонду на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Старокиївський банк» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків строком на 1 рік з 18.09.2014 року по 18.09.2015 року включно.

Разом з тим, рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 156 від 27.08.2015 року продовжено строки здійснення процедури ліквідації на 1 рік.

Позивачем і відповідачем можуть бути, зокрема, фізичні і юридичні особи, а також держава (ч. 2 ст. 48 ЦПК України).

Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього.

Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами.

ВС підкреслив, що для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Про неналежного відповідача можна говорити тільки в тому випадку, коли суд може вказати особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача.

Таким чином, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтування позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (Висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 17.04.2018 року у справі № 523/9076/16-ц).

Суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред`явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача (ч. 1 ст. 33 ЦПК України у редакції, чинній на час відкриття провадження у справі).

ВС зауважив, що суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача (ч. ч. 1, 2, 3 ст. 51 ЦПК України).

Позивачка та її представник клопотань про заміну первісного відповідача належним відповідачем, чи про залучення до участі у справі іншої особи як співвідповідача не заявляли.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача (пункт 40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц).

Станом на час звернення до суду з позовом та в процесі її розгляду, позивачці ОСОБА_1 було відомо про те, що відносно ПАТ «Старокиївський банк» розпочато процедуру ліквідації та призначено Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію зазначеного банку.

Однак, в процесі розгляду справи, позивачкою не подано суду клопотання про заміну неналежного відповідача.

З огляду на викладене вище, позовні вимоги ОСОБА_1 до ПАТ «Старокиївський банк» про захист прав споживачів, стягнення грошових коштів з банківського рахунку, інфляційних втрат та 3 % річних, не підлягають задоволенню судом.

За правилами ст. 141 ЦПК України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

На підставі викладеного, керуючись, ст. ст. 4, 5, 6, 12, 13, 141, 265, 268, 273 ЦПК України, суд,

вирішив:

позовні вимоги ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Старокиївський банк» про захист прав споживачів, стягнення грошових коштів з банківського рахунку, інфляційних втрат та 3 % річних, залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку а апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Плахотнюк К.Г.