справа № 208/7057/23
№ провадження 2-о/208/112/23
УХВАЛА

Іменем України

31 липня 2023 р. м. Кам`янське

Суддя Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області Івченко Т.П., розглянув матеріали заяви ОСОБА_1 «про встановлення факту недостовірності поширеної інформації та її спростування»,-

встановив:

28 липня 2023 року ОСОБА_1 через сситему «Електронний суд» подав заяву «про встановлення факту недостовірності поширеної інформації та її спростування».

Згідно до заявлених вимог проситьдану заяву про встановлення факту, що має юридичне значення задовольнити, встановити юридичний факт, а саме, що інформація, яка розміщена:

-на сайті ІНФОРМАЦІЯ_1 з посиланням ( ІНФОРМАЦІЯ_2 мовою оригіналу: «В Днепре детективы НАБУ на взятке в 130 тыс. долларов задержали прокурора. Об этом сообщают местные телеграммы-каналы. По их данным, задержан руководитель Синельниковской окружной прокуратуры ОСОБА_2 . Он в криминальных кругах известен под кличкой « ІНФОРМАЦІЯ_3 »;

-на сайті 368.media мовою оригіналу: «У Дніпрі детективами НАБУ на хабарі у 130 тис. доларів затримали прокурора. Про це повідомляють місцеві телеграм- канали. За їхніми даними, затримано керівника Синельниківської окружної прокуратури Самвела Григоряна. Він в кримінальних колах відомий під кличкою «Негр». За іншими даними на хабарі затримали керівника Слобожанської окружної прокуратури Олега Катебу та його заступника Станіслава Батрака»;

-на сайті ukr.net мовою оригіналу: «У Дніпрі детективами НАБУ на хабарі у 130 тис. доларів затримали прокурора. Про це повідомляють місцеві телеграм-канали. За їхніми даними, затримано керівника Синельниківської окружної прокуратури Самвела Григоряна. Він в кримінальних колах відомий під кличкою « ОСОБА_3 »;

-в телеграм - каналі «Ігор Мосійчук» мовою оригіналу: «Затриманий НАБУ на хабарі 130 000$ ОСОБА_1 в кримінальних колах відомий під кличкою «Негр» очолює Синельниківська окружна прокуратура Дніпропетровської області»

є недостовірною та такою, що порушує мої особисті немайнові права на повагу, честь, гідність, порочить мою ділову (професійну) репутацію та спростувати її.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями заяву передано до провадження судді Івченко Т.П.

Вивчивши зміст поданої заяви з доданими до неї документами, суд приходить до таких висновків.

Конституція України гарантує кожному право на захист ділової репутації та спростування недостовірної інформації особою, яка поширила таку інформацію (частина четверта статті 32).

Статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, передбачено, що кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я чи моралі, для захисту репутації чи прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або для підтримання авторитету і безсторонності суду.

Відповідно до ч.4ст.256 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право.

Відповідно до статті 275 ЦК України вибір способу захисту особистого немайнового права, зокрема права на повагу до гідності та честі, права на недоторканість ділової репутації, належить позивачеві.

Разом із тим особа, право якої порушено, може обрати як загальний, так і спеціальний способи захисту свого права, визначені законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Отже, відповідно до статті 275 ЦК України захист особистого немайнового права здійснюється у спосіб, встановлений главою 3 цього Кодексу, а також іншими способами відповідно до змісту цього права, способу його поширення та наслідків, що їх спричинило це порушення. До таких спеціальних способів захисту відносяться, наприклад, спростування недостовірної інформації та/або право на відповідь (стаття 277 ЦК України), заборона поширення інформації, якою порушуються особисті немайнові права (стаття 278 ЦК України) тощо.

Спростування недостовірної інформації може здійснюватися як у спосіб захисту честі, гідності, ділової репутації, так і встановлення факту недостовірної інформації. У той же час, перший розрахований на наявність спору та здійснюється в порядку позовного провадження, другий, - коли метою є лише встановлення факту, що має юридичне значення та здійснюється в порядку окремого (непозовного) провадження.

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (частина перша статті 293 ЦПК України).

Відповідно до частини третьої статті 42 ЦПК України у справах окремого провадження учасниками справи є заявники, інші заінтересовані особи.

Отже, характерною ознакою категорії справ окремого провадження є відсутність у них спору про право і метою яких є встановлення юридичного факту або стану, при цьому в порядку окремого провадження може вирішуватися спір про факт, але не спір про право цивільне.

У зв`язку з цим, суд зважає не лише на характер такої інформації (є вона фактичним твердженням чи оціночним судженням), а й на те чи наявний суб`єкт, що поширив відповідну інформацію. Від цього також залежить, в якому порядку відбуватиметься захист чи відновлення порушених або оспорюваних прав, інтересів особи.

Так, ОСОБА_1 подав заяву про встановлення факту недостовірної інформації саме в порядку окремого провадження без визначення заінтересованих осіб.

Врахувавши наведені заявником доводи щодо неможливості ідентифікації особи відповідача, суд виходить з такого.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 листопада 2019 року у справі № 904/4494/18 (провадження № 12-110гс19) дійшла висновку, що «належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайту, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві. Якщо автор поширеної інформації невідомий або його особу та/чи місце проживання (місцезнаходження) неможливо встановити, а також коли інформація є анонімною і доступ до сайту - вільним, належним відповідачем є власник веб сайту, на якому розміщено зазначений інформаційний матеріал, оскільки саме він створив технологічну можливість та умови для поширення недостовірної інформації. Дані про власника веб-сайту можуть бути витребувані відповідно до положень процесуального законодавства в адміністратора системи реєстрації та обліку доменних назв та адреси українського сегмента мережі Інтернет».

Таким чином, у разі, якщо інформація має свого суб`єкта поширення, такий повинен бути відповідачем у справах про спростування недостовірної інформації. А це, в свою чергу, виключає порядок розгляду справи в порядку окремого (непозовного) провадження.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.234 та п.5 ч.1 ст.256 ЦПК України суд та роз`яснень викладених у п. 1 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає в порядку окремого провадження про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових права громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Згідно ст. 277 ЦК України спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Поширювачем інформації, яку подає посадова чи службова особа при виконанні своїх посадових (службових) обов`язків, вважається юридична особа, у якій вона працює. Якщо особа, яка поширила недостовірну інформацію, невідома, фізична особа, право якої порушено, може звернутися до суду із заявою про встановлення факту недостовірності цієї інформації та її спростування.

Як вбачається з поданої заяви, заявник просить встановити факт незаконного розповсюдження інформації на сайті https:// antikor.com, 368.media, ukr.net та телеграм-каналі «Ігор Мосійчук».

Відповідно до частини четвертої статті 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Керуючись ст.ст. 293 - 294, 315, 316, 318 ЦПК України, суд, -

постановив:

Відмовити у відкритті провадження за матеріалами заяви ОСОБА_1 «про встановлення факту недостовірності поширеної інформації та її спростування», з підстав ч. 4 ст. 315 ЦПК України.

Роз`яснити заявнику ОСОБА_1 його право на звернення для захисту своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, в порядку позовного провадження.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя Івченко Т. П.