ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

03 серпня 2023 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 735/163/23

Головуючий у першій інстанції Грушко О. П.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/935/23

Чернігівський апеляційний суд у складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої-судді: Шитченко Н.В.,

суддів: Висоцької Н.В., Онищенко О.І.,

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Коропського районного суду Чернігівської області від 03 травня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів.

У С Т А Н О В И В:

У лютому 2023 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 , у якому просив зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на користь відповідачки на утримання спільної дитини сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 3/10 до 1/5 частини усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення від дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повнолітня.

Заявлені вимоги мотивував тим, що з нього на підставі рішення Коропського районного суду від 10 квітня 2007 року стягуються аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 у розмірі 3/10 частини його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З часу стягнення аліментів його сімейний та майновий стан змінилися, оскільки судовим наказом Щорського районного суду від 17 лютого 2020 року з нього на користь ОСОБА_4 стягнуто аліменти на утримання дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно.

Указував, що рішенням Щорського районного суду від 10 лютого 2023 року змінено спосіб стягнення аліментів, стягнутих судовим наказом, і стягнуто з нього аліменти у розмірі 1/5 частини всіх видів заробітку, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того, 21 жовтня 2022 року він уклав шлюб з ОСОБА_6 , яка є особою з інвалідністю та не має постійного місця роботи. На його утриманні також перебуває матір, а у зв`язку з наявним у позивача захворюванням він несе значні фінансові витрати.

Рішенням Коропського районного суду від 03 травня 2023 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , вважаючи рішення суду необґрунтованим та посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального права, просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції не дотримався вимог ст. 192 СК України щодо встановлення обставин, наявність яких передбачає зміну розміру аліментів, та дійшов передчасного висновку про недоведеність позивачем погіршення матеріального становища після ухвалення рішення про стягнення аліментів.

Скаржник зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України та п. 23 постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року № 3 розмір аліментів, визначений рішенням суду, в подальшому може бути змінений у зв`язку зі зміною, зокрема, матеріального та сімейного стану, погіршення здоров`я платника аліментів, як самостійних підстав. До аналогічного висновку дійшов і Верховний Суд у постановах від 21 липня 2021 року у справі № 691/926/20 та від 14 грудня 2022 року у справі від 727/1599/22.

Наголошує на тому, що зміну свого сімейного стану після присудження аліментів на користь відповідачки він зазначив як підставу для зменшення розміру аліментів, і яка є самостійною, незалежною від зміни матеріального стану, підставою для зміни розміру аліментів. Зазначає, що з появою другої дитини його матеріальний стан не покращився, оскільки утримання обох дітей потребує значних фінансових затрат. Внаслідок погіршення матеріального становища існує заборгованість зі сплати аліментів на утримання сина у розмірі 22 750,92 грн.

Звертає увагу, що на даний час з його заробітку загалом утримується 53 %, зокрема, 33 % на утримання сина і 20 % на утримання дочки, тобто, розмір аліментів є непропорційним, враховуючи те, що народжені від різних матерів діти мають абсолютні рівні права на матеріальну допомогу.

Посилається на те, після стягнення аліментів на утримання сина у нього погіршився стан здоров`я, що підтверджується наявними у справі медичними документами, внаслідок чого він постійно приймає медикаменти, дотримується спеціальної дієти та правильно харчується, щоб підтримувати стан ремісії існуючої хвороби, що також потребує фінансових витрат.

Відповідачкою відзив на апеляційну скаргу у встановлений термін не подавався.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 належить залишити без задоволення, а рішення суду без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів погіршення матеріального становища після винесення судового рішення про стягнення аліментів. Суд указав на відсутність даних про матеріальний стан позивача на час присудження аліментів, за час їх стягнення та на час звернення до суду з даним позовом, зазначивши, що жодних відомостей про місце своєї роботи, посаду та заробітну плату позивачем не повідомлено. Районний суд послався на відсутність в матеріалах справи інформації про те, чи отримують дружина та мати позивача пенсії, в яких розмірах і чим підтверджується факт перебування їх на утриманні позивача.

Суд констатував, що розмір аліментів, визначений рішенням Коропського районного суду від 10 квітня 2007 року, відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення у зв`язку з тим, що позивач сплачує аліменти іншій дитині, без доведення погіршення його майнового становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини від шлюбу з відповідачем та суперечитиме його інтересам.

Колегія суддів погоджується з наведеним висновком суду першої інстанції, оскільки він ґрунтується на матеріалах справи та відповідає вимогам чинного законодавства.

У справі встановлено, що сторони з 22 жовтня 2005 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Коропського районного суду від 02 грудня 2008 року було розірвано (а.с. 8).

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 являються батьками неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 10).

Рішенням Коропського районного суду від 10 квітня 2007 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 3/10 частин усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28 березня 2007 року і до повноліття дитини. На виконання даного рішення 10 квітня 2007 року видано виконавчий лист (а.с. 11).

Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, складеного державним виконавцем, заборгованість ОСОБА_1 зі сплати аліментів на користь ОСОБА_2 станом на січень 2023 року становить 22 750,92 грн (а.с 12).

ІНФОРМАЦІЯ_3 у позивача народилася дочка ОСОБА_8 , матір`ю якої записано ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини (а.с. 13).

Судовим наказом Щорського районного суду від 17 лютого 2020 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 28 січня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 14).

21 жовтня 2022 року ОСОБА_1 зареєстрував шлюб з ОСОБА_4 , про що Сновським відділом ДРАЦС у Корюківському районі Чернігівської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. суми) складено відповідний актовий запис № 98 (а.с. 18). Після реєстрації шлюбу дружина взяла прізвище чоловіка « ОСОБА_9 ».

Факт сплати позивачем аліментів на користь ОСОБА_6 на утримання дочки підтверджується розрахунком заборгованості зі сплати аліментів (а.с. 17). Станом на січень 2023 року заборгованість відсутня.

Рішенням Щорського районного суду від 10 лютого 2023 року змінено спосіб стягнення аліментів, встановлених судовим наказом Щорського районного суду від 17 лютого 2020 року, а саме, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання доньки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/5 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 15-16).

Згідно з довідкою до акту огляду МСЕК від 23 лютого 2022 року ОСОБА_6 з 01 листопада 2021 року встановлено 3 групу інвалідності у зв`язку із загальним захворюванням, дата чергового переогляду 23 лютого 2023 року (а.с. 19).

Відповідно до копії трудової книжки, виданої на ім`я ОСОБА_4 , останній з 03 грудня 2022 року розпочато виплату допомоги по безробіттю відповідно до ч. 3 ст. 22 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», що підтверджується записом Сновської районної філії Чернігівського ОЦЗ (а.с. 20).

З епікризу-виписки Сновської ЦРЛ вбачається, що ОСОБА_1 у січні 2023 року лікувався у терапевтичному виділенні лікарні з діагнозом «Виразкова хвороба 12-перстної кишки в стадії загострення, рецедивуючий перебіг», рекомендовано нагляд сімейного лікаря (а.с. 28).

Мати позивача ОСОБА_10 є пенсіонером та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів праці, що підтверджується копіями відповідних посвідчень (а.с. 27).

Згідно з довідкою ЛКК КНП «Сновська ЦРЛ» від 21 листопада 2022 року ОСОБА_10 за станом здоров`я є невиліковно хворою, яка через порушення функцій організму не може самостійно пересуватися та самообслуговуватися терміном до 21 листопада 2023 року (а.с. 29).

Звернувшись з позовом про зменшення розміру аліментів, ОСОБА_1 зазначав, що підставою для цього є зміна його сімейного та майнового стану, зокрема, народження в іншому шлюбі дитини, яка знаходиться на його утриманні, інвалідність дружини, яка не працює. Також указував, що надає матеріальну допомогу непрацездатній матері, а також несе значні фінансові витрати у зв`язку з погіршенням стану здоров`я.

Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Статтями 180, 181 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 192 СК України та роз`яснень п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тобто, законодавцем чітко встановлена наявність конкретних підстав для зміни розміру аліментів.

Приписами ст. 12, 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

На думку колегії суддів, суд першої інстанції, у повній мірі проаналізувавши вищенаведені норми та вивчивши матеріали справи, дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для зменшення розміру аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 на користь відповідачки на утримання неповнолітнього сина, з 3/10 до 1/5 частини його сукупного доходу щомісячно, оскільки позивачем не надано належних, у контексті положень ст. 76-80 ЦПК України доказів, які підтверджують, як цього вимагають приписи ст. 192 СК України, зміни з часу визначення розміру аліментів у його матеріальному та сімейному стані, та які повинні враховуватись судом при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів.

Позовна заява містить посилання про наявність законних, на переконання позивача, підстав для стягнення аліментів у меншому, ніж визначено судовим рішенням, розмірі.

Рішенням Коропського районного суду від 10 квітня 2007 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 3/10 частин усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28 березня 2007 року і до повноліття дитини

На даний час з позивача стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_3 саме у визначеному судовим рішенням розмірі 3/10 частин заробітку, про що свідчить розрахунок заборгованості зі сплати аліментів.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 на даний час перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6 та є батьком неповнолітньої дочки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . На утримання дочки позивач сплачує аліменти у розмірі 1/5 частини свого доходу.

Верховний Суд у постанові від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19 указав, що зміна сімейного стану позивача, а саме народження у нього дитини від іншого шлюбу, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів. Аналогічний за змістом висновок викладено в постановах Верховного Суду від 03 червня 2020 року у справі № 760/9783/18-ц та від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19. Суд касаційної інстанції наголошував на тому, що окрім факту народження нової дитини платник аліментів повинен також довести суду і надати відповідні докази на підтвердження того, що тепер його матеріальний стан погіршився.

На підтвердження матеріального становища ОСОБА_1 надав апеляційному суду довідку про доходи (а.с. 51). Проаналізувавши розрахунок заборгованості зі сплати аліментів у період з липня 2019 року по січень 2023 року та надану довідку про доходи у період з листопада 2022 року по квітень 2023 року, колегія суддів доходить висновку про збільшення доходів позивача, з яких утримуються аліменти, з 2019 по 2023 роки. У справі встановлено та не спростовано матеріалами справи, що позивач є працездатним, має постійний дохід, оскільки регулярно отримує заробітну плату, з якої відраховуються аліменти на утримання неповнолітніх дітей. Доказів зменшення заробітку позивача суду не надано. Отже, доводи ОСОБА_1 про погіршення матеріального стану не знайшли свого підтвердження.

Не беруться до уваги твердження позивача про перебування на його утриманні дружини, яка є особою з інвалідністю та не працює, зважаючи на те, що з 03 грудня 2022 року остання отримує допомогу по безробіттю, тобто має певний дохід. Крім того, з наявної у матеріалах довідки до акта МСЕК вбачається, що з 01 листопада 2021 року ОСОБА_4 встановлено третю групу інвалідності. Останній огляд проводився 23 лютого 2022 року, датою чергового огляду визначено 23 лютого 2023 року. Проте матеріали справи не містять і позивачем не надано як суду першої інстанції, так і апеляційному суду доказів на підтвердження наявності у ОСОБА_6 інвалідності станом на дату розгляду цієї справи районним судом і судом апеляційної інстанції.

У матеріалах справи відсутні також докази на підтвердження доводів позову про надання позивачем матеріальної допомоги непрацездатній матері, яка отримує пенсію, тобто має власний постійний дохід.

Надані суду медичні документи ОСОБА_1 не можуть бути беззаперечним доказом погіршення матеріального становища, оскільки не засвідчують довготривалий чи стабільний розлад його здоров`я. В них не відображено інформацію щодо протипоказань за станом здоров`я до обмеження виконання ОСОБА_1 посадових обов`язків, що могло б вплинути на оплату його праці. Позивач не є особою з інвалідністю.

Колегія суддів погоджується з висновком районного суду про те, що розмір аліментів, визначений рішенням Коропського районного суду від 10 квітня 2007 року, відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення у зв`язку з тим, що позивач сплачує аліменти на утримання іншої дитини, без доведення погіршення його майнового становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини від шлюбу з відповідачкою ОСОБА_7 та суперечитиме його інтересам. Апеляційний суд зважає також на те, що позивач має значний розмір заборгованості по аліментах на утримання сина, борг по аліментних зобов`язаннях щодо доньки відсутній.

Судова практика містить висновки про те, що факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини (відповідний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 25 вересня 2019 року у справі № 755/14148/18 та від 09 вересня 2021 року у справі № 554/3355/20).

Беручи до уваги наведені обставини, апеляційний суд доходить висновку про те, що доводи апеляційної скарги в частині необхідності зменшення розміру аліментів з 3/10 до 1/5 частини доходу не ґрунтуються на відповідних положеннях законодавства. Суд першої інстанції правильно визначив наявність правових підстав для відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , а доводи апеляційної скарги цих висновків суду не спростовують і не дають підстав для скасування чи зміни правильного по суті судового рішення.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Коропського районного суду Чернігівської області від 03 травня 2023 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуюча: Н.В. Шитченко

Судді: Н.В. Висоцька

О.І. Онищенко