П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2 серпня 2023 року місто Київ

справа № 756/13974/21

провадження №22-ц/824/4292/2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М.,

сторони:

позивач - Приватне акціонерне товариство "Європейський страховий альянс"

відповідач - ОСОБА_1

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Поліщуком Олександром Сергійовичем,

на рішення Оболонського районного суду м.Києва від 18 жовтня 2022 року, ухвалене у складі судді Тихої О.О.,

у справі за позовом Приватного акціонерного товариства "Європейський страховий альянс" до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування,-

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2021 року позивач ПрАТ "Європейський страховий альянс" звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування.

Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що 27 жовтня 2019 року по пр. Академіка Глушкова у м. Києві відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «VOLKSWAGEN PASSAT», номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , та автомобіля «BMW 335CI», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 . В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні ушкодження та власнику автомобіля «BMW 335CI», номерний знак НОМЕР_2 , завдано матеріальні збитки. Після вказаного ДТП водій автомобіля «VOLKSWAGEN PASSAT», номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_1 залишив місце ДТП.

Вина ОСОБА_1 у скоєнні вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди підтверджується постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 24 грудня 2019 року.

На дату скоєння цієї пригоди транспортний засіб VOLKSWAGEN PASSAT, номерний знак НОМЕР_1 , був забезпечений договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АО №4055374, укладеним між ПрАТ «Європейський страховий альянс» та ОСОБА_1

23 грудня 2019 року власник пошкодженого автомобіля ОСОБА_2 звернувся до ПрАТ «Європейський страховий альянс» з повідомленням про ДТП та заявою про виплату страхового відшкодування.

Відповідно до Звіту № 30/10-ТЗ від 12 листопада 2019 року вартість матеріального збитку, завданого власнику «BMW 335CI», номерний знак НОМЕР_2 , в результаті його пошкодження складає 97495,61 грн.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 21 жовтня 2020 року позов ОСОБА_2 задоволено та стягнуто з ПрАТ «Страхова компанія «Європейський страховий альянс» на користь ОСОБА_2 страхове відшкодування в розмірі 95495,61 грн., інфляційні втрати в розмірі 1271,54грн., 3% річних в розмірі 969,61 грн., пеня в розмірі 5107,16 грн., витрати на проведення дослідження в розмірі 1900 грн., судовий збір в розмірі 1030 грн.

21 жовтня 2020 року ПрАТ «Європейський страховий альянс» було здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 97395,61 грн., що складається зі страхового відшкодування - 95495,61 грн. та витрат на проведення дослідження - 1900 грн.

Тому, відповідно до ст.1191 ЦК України та п.п. в) п. 38.1.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», після проведення виплати потерпілій особі у ПрАТ «Європейський страховий альянс» виникло право зворотної вимоги до ОСОБА_1 .

На підставі викладеного, позивач просить стягнути з відповідача в порядку регресу суму завданої шкоди у розмірі 97395,61 грн., а також суму сплаченого судового збору в розмірі 2270 грн.

Рішенням Оболонського районного суду м.Києва від 18 жовтня 2022 року задоволені позовні вимоги ПрАТ "Європейський страховий альянс" до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування.

Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь ПрАТ "Європейський страховий альянс" шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 97395,61 грн.; витрати по сплаті судового збору у розмірі 2270 грн..

Не погоджуючись з таким рішенням суду, представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Поліщук О.С. подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

В обґрунтування апеляційної скарги представник відповідача зазначає, що у ПрАТ «СК « Європейський страховий альянс» були відсутні підстави для звернення до суду із позовною заявою на підставі пп. в п. 38.1.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» до ОСОБА_1 , оскільки матеріали справи в своїй сукупності не містять відомостей, а також доказів, із яких вбачалось би, що відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо- транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Суд помилково розцінив посилання на ст. 122-2 КУпАП у резолютивній частині постанови Голосіївського районного суду м.Києва від 14 грудня 2019 року у справі №752/26465/19, як описку, оскільки в матеріалах справи відсутні докази того, що така постанова має ту чи іншу описку.

Зі змісту рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 21 жовтня 2020 року по справі № 752/14999/20, на підставі якого з ПрАТ «Страхова компанія «Європейський страховий альянс» на користь ОСОБА_2 стягнуто страхове відшкодування, вбачається, що відповідно до постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 24 грудня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, а факт залишення ОСОБА_1 місця ДТП судом не встановлений.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 1 лютого 2023 року відкрито апеляційне провадження.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 21 лютого 2023 року справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Справу розглянуто в порядку ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи.

Згідно ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі судового рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 24 грудня 2019 року у справі №752/26465/19 (провадження №3/752/10503/19) ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП, застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн.

Зазначеною постановою встановлено, що 27 жовтня 2019 року о 01 год. 15 хв., водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Volkswagen, номерний знак НОМЕР_1 , в м. Києві по пр. Академіка Глушкова, 1 не виконав вимоги інформаційно-вказівного дорожнього знаку 5.18 напрямок руху по смузі зі смуги, яка вказує рух лише ліворуч, здійснив рух прямо, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем BMW, номерний знак НОМЕР_2 , що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів та матеріальних збитків, після чого залишив місце ДТП, чим порушив п.п. 2.10.а, 8.4.г Правил дорожнього руху.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 27 жовтня 2019 року, був пошкоджений автомобіль «BMW 335CI», номерний знак НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_2 .

Відповідно до Звіту СОТ ТОВ «Пасат Консалтинг Груп» № 30/10-ТЗ від 12 листопада 2019 року, вартість матеріального збитку, завданого пошкодженням «BMW 335CI», номерний знак НОМЕР_2 , складає 97495,61 грн.

23 грудня 2019 року власник пошкодженого автомобіля ОСОБА_2 звернувся до ПрАТ «Європейський страховий альянс» з повідомленням про ДТП та заявою про виплату страхового відшкодування.

Листом ПрАТ «Європейський страховий альянс» №20/26 від 28 лютого 2020 року ОСОБА_2 відмовлено у виплаті страхового відшкодування на підставі п.1 ч. 3 ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Представником ОСОБА_2 - адвокатом Гресік С.В. на адресу ПрАТ «Європейський страховий альянс» скеровано заяву б/н від 26 травня 2020 року про перегляд страхової справи та відшкодування завданого матеріального збитку за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АО № 4055374.

Листом ПрАТ «Європейський страховий альянс» №48/26 від 13 липня 2020 року ОСОБА_2 повторно відмовлено у виплаті страхового відшкодування на підставі п.1 ч. 3 ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 21 жовтня 2020 року позов ОСОБА_2 задоволено та стягнуто з ПрАТ «Страхова компанія «Європейський страховий альянс» на користь ОСОБА_2 страхове відшкодування в розмірі 95495,61 грн., інфляційні втрати в розмірі 1271,54 грн., 3% річних в розмірі 969,61 грн., пеня в розмірі 5107,16 грн., витрати на проведення дослідження в розмірі 1900 грн., судовий збір в розмірі 1030 грн.

21 жовтня 2020 року ПрАТ «Європейський страховий альянс» на підставі вказаного рішення, а також страхового акту №370/1910/ЦВ04/01/2 було здійснено виплату у розмірі 97395,61 грн., яка складається зі страхового відшкодування - 95495,61 грн. та витрат на проведення експертного дослідження - 1900 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 3989 від 22 березня 2021 року на суму 95 495,61 грн. та платіжним дорученням № 3990 від 22 березня 2021 року на суму 1900 грн.

З метою досудового врегулювання спору, 24 червня 2021 року на адресу відповідача рекомендованим листом було направлено претензію ПрАТ «Європейський страховий альянс» №1964/8 щодо необхідності сплати регресного платежу по страховій справі №370/19. Вказаний лист був повернутий відправнику з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (трекінг відправлення - 104).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що позивач ПрАТ «СК «Європейський страховий альянс» за рішенням Голосіївського районного суду м.Києва від 21 жовтня 2020 року на користь потерпілої особи - ОСОБА_2 виплатив 97 395,61 грн., що складається зі страхового відшкодування у розмірі 95495,61 грн. та витрат на проведення дослідження в розмірі 1900 грн., в зв`язку з чим позивач набув право зворотної вимоги до ОСОБА_1 , як до особи, відповідальної за завдану шкоду, враховуючи, що останній залишив місце дорожньо- транспортної пригоди, до якої був причетний.

Суд першої інстанції застосував положення ч.6 ст. 82 ЦПК України, а тому не піддав сумніву та доказуванню обставин, встановлених постановою Голосіївського районного суду м.Києва від 24 грудня 2019 року, яка набрала законної сили.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього процесуальний кодекс України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно із ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Згідно зі ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до п.22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик або МТСБУ відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно частини другої ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За нормою ст. 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо іншій розмір не встановлено законом.

Згідно ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно п. 4. Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01.03.2013 року, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Відповідно до п.п в), п. 38.1.1, ч. 38.1, ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди.

Встановивши, що страховою компанією, в якій застрахована цивільно-правова відповідальність винної у ДТП особи, здійснено виплату страхового відшкодування потерпілій у ДТП особі, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність законних підстав у ПрАТ «Європейський страховий альянс» вимагати стягнення від свого страхувальника виплаченої суми в порядку регресу, зважаючи на те, що ОСОБА_1 залишив місце ДТП.

Доводи апеляційної скарги про те, що факт залишення місця дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 не встановлений, оскільки постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 24 грудня 2019 року у справі №752/26465/19 він притягнутий до адміністративної відповідальності за правопорушення передбачені ст.ст.124 та 122-2 КУпАП, а не за ст. 122-4 КУпАП є безпідставними.

Суд першої інстанції правильно зазначив, що постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 24 грудня 2019 року у справі №752/26465/19 встановлено факт порушення ОСОБА_1 п.2.10 а ПДР України, а отже, вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП. Посилання ж на статтю 122-2 КУпАП лише у резолютивній частині постанови, суд правильно розцінив як описку, що підтверджується змістом самої постанови.

В матеріалах справи відсутні докази протилежного.

Саме по собі не звернення будь-якої заінтересованої особи до суду з заявою про виправлення описки у процесуальному документі, не дає підстав вважати, що факт залишення ОСОБА_1 місця пригоди є недоведеним.

Доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з рішенням суду першої інстанції, переоцінки доказів, яким судом першої інстанції було надано належної оцінки, і не спростовують висновків суду першої інстанції.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, та прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Оскільки, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а ухвалене рішення відповідає вимогам матеріального і процесуального права, то підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України,

суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , поданою адвокатом Поліщуком Олександром Сергійовичем, залишити без задоволення.

Рішення Оболонського районного суду м.Києва від 18 жовтня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: Л.Д. Поливач

А.М. Стрижеус