Справа № 283/596/23
Провадження №2/283/226/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

(заочне)

02 серпня 2023 року м. Малин

Малинський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого-судді Тимошенка А.О.,

за участю:

секретаря Кравець Л.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

встановив:

Акціонерне товариство «Райффайзен Банк» звернулось в суд з позовом до ОСОБА_1 в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за Заявою-Договором про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» № 014-RO-82-57721091 від 23.07.2020 року в розмірі 128014 гривень 34 копійки, що виникла станом на 28.10.2022 року і складається з:

- заборгованості за кредитом в розмірі 114977 гривень 02 копійки;

- заборгованості за відсотками в розмірі 13037 гривень 32 копійки.

Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що 23.07.2020 року між позивачем та відповідачем було укладено у формі електронного документу з використанням електронного підпису Заява-Договір про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» № 014-RO-82-57721091. Відповідно до цього договору позивач надав відповідачу кредит в розмірі 122386 гривень 54 копійки строком на 48 місяців, відповідач зобов`язувався щомісячно сплачувати кредит та відсотки за користування кредитом в розмірі 35,30% річних. Однак відповідач свої зобов`язання не виконував та не сплачував заборгованість по кредиту. У зв?язку з цим просить позов задовольнити.

Представник позивача просить розглядати справу у його відсутність.

Відповідач повторно не з`явився в судове засідання без поважних причин, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце судових засідань. Відзив на позовну заяву відповідач не подав, а позивач не заперечив проти вирішення справи на підставі наявних доказів. У зв`язку з цим справа розглядається за правилами статей 280-284 ЦПК України.

Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог та дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 12.07.2016 року між позивачем та відповідачем укладена угода № PDV2-1571370 (а.с. 27). Відповідно до даної угоди позивач зобов`язувався надавати відповідачу банківські послуги, а відповідач зобов?язувався оплачувати їх за встановленими позивачем тарифами.

23.07.2020 року між сторонами укладена Заява-Договір про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» № НОМЕР_1 (а.с. 11-13). Згідно даного договору позивач зобов?язувався надати відповідачу кредит в розмірі 122386 гривень 54 копійки (з них 2386 гривень 54 копійки на оплату страхового платежу) строком на 48 місяців, а відповідач зобов`язувався щомісячно сплачувати кредит та відсотки за користування коштами. На період з 23.07.2020 року по 23.09.2020 року відсотки за користування коштами становили 5% річних, а з 23.09.2020 року в розмірі 35,30% річних.

Кредит надавався шляхом перерахування коштів на поточний рахунок відповідача.

До вищевказаного договору доданий паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредит готівкою» (а.с. 10-11), в якому відображені умови кредитування, та графік платежів по кредиту (а.с. 13-14).

Заява-Договір про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» № НОМЕР_1 , паспорт споживчого кредиту та графік платежів по кредиту підписані представником позивача та відповідачем електронним підписом.

За змістом статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (частина четверта статті 203 ЦК України).

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

У статті 3 Закону України "Про електрону комерцію" зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України "Про електронну комерцію").

Частиною п`ятою статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Положеннями статті 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Важливо, щоб електронний договір включав всі істотні умови для відповідного виду договору, інакше він може бути визнаний неукладеним або недійсним, у зв`язку з недодержанням письмової форми в силу прямої вказівки закону.

У силу частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Важливо розуміти, в якому конкретному випадку потрібно створювати електронний договір у вигляді окремого електронного документа, а коли досить висловити свою волю за допомогою засобів електронної комунікації.

Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі.

Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його слід електронним підписом.

Згідно з пунктом 12 частини 1 статті 1 Закону України «Про електронні довірчі послуги» електронний підпис - електронні дані, які додаються підписувачем до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються ним як підпис.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

У частині першій статті 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника (-ів) правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документу, в якому втілюється правочин. Внаслідок цього підписання правочину здійснюється стороною (сторонами) або ж уповноваженими особами.

Оскільки Заява-Договір про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» № 014-RO-82-57721091 викладений в електронній формі, підписаний сторонами електронними підписами та містить усі істотні умови договору, то він вважається укладеним.

Згідно виписки по рахунку кредит в розмірі 122386 гривень 54 копійки був виданий відповідачу шляхом перерахування коштів на поточний рахунок відповідача (а.с. 16-23).

31.08.2021 року сторони уклали Додаткову угоду № 1 до Заяви-Договору про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» № 014-RO-82-57721091 від 31.08.2021 року (а.с. 24). Даною додатковою угодою сторони погодили, що станом на 31.08.2021 року фактична заборгованість відповідача по сплаті кредиту становить 105083 гривні 40 копійок, а заборгованість за кредитним договором, строк сплати якої настав, становить 9264 гривні 54 копійки, у тому числі: заборгованість з погашення суми кредиту 3258 гривень 72 копійки, заборгованість з погашення відсотків 6005 гривень 82 копійки. Також з 31.08.2021 року фактична заборгованість відповідача по сплаті кредиту збільшується на суму заборгованості за відсотками та простроченими відсотками. Додатково до цієї угоди сторони підписали новий графік погашення платежів (а.с. 25). Додаткова угода та графік погашення платежів також підписані сторонами електронними підписами.

Згідно виписки по рахунку (а.с. 16-23) відповідач не виконував свої зобов?язання за договором та не погашав вчасно і в повному обсязі заборгованість по кредиту.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно з розрахунком станом на 28.10.2022 року заборгованість відповідача становить 128014 гривень 34 копійки і складається з:

- заборгованості за кредитом в розмірі 114977 гривень 02 копійки;

- заборгованості за відсотками в розмірі 13037 гривень 32 копійки.

У зв`язку з цим суд позов задовольняє і стягує з відповідача вищевказану заборгованість за договором в розмірі 128014 гривень 34 копійки.

Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, суд керується ст. 141 ЦПК України і стягує з відповідача на користь позивача понесені ним витрати на сплату судового збору.

Керуючись ст. ст. 209-265, 280-284 Цивільного процесуального кодексу України, на підставі ст. ст. 1049, 1050, 1054 Цивільного кодексу України,-

ухвалив:

Позов Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» () заборгованість за Заявою-Договором про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» № 014-RO-82-57721091 від 23.07.2020 року в розмірі 128014 гривень 34 копійки, що виникла станом на 28.10.2022 року і складається з:

- заборгованості за кредитом в розмірі 114977 гривень 02 копійки;

- заборгованості за відсотками в розмірі 13037 гривень 32 копійки.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» витрати на сплату судового збору в розмірі 2684 гривні.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: А. О. Тимошенко