КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

02 серпня 2023 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Немировської О.В.

суддів Желепи О.В., Мазурик О.Ф.

перевіривши виконання вимог статті 356 ЦПК України по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 13 січня 2023 року,

встановив:

ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 13 січня 2023 року було відмовлено у відкритті провадження у справі. Не погоджуючись з ухвалою, представник позивача 02 лютого 2023 року подав апеляційну скаргу.

Відповідно до ч. 1 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Частиною 2 вказаної статті визначено, що учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 357 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнанні неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції із заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржувана ухвала була постановлена судом 13 січня 2023 року, а апеляційна скарга подана 02 лютого 2023 року, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження. Разом з тим, питання про поновлення строку на апеляційне оскарження апелянт не порушував.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 06 березня 2023 року апеляційна скарга була залишена без руху для подання належним чином обґрунтованого клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

20 березня 2023 року представник позивача подав до суду заяву, у якій вказував, що оскільки копія оскаржуваної ухвали позивачеві вручена не була, то і строк на подачу апеляційної скарги не розпочався. За таких обставин представник позивача вважав, що підстави для вирішення питання про поновлення строку на апеляційне оскарження відсутні.

Однак, такі доводи заявника - адвоката Чехонадського А.О. зводяться до власного трактування ним норм чинного процесуального законодавства та не є підставою для відкриття апеляційного провадження без вирішення питання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Оскаржувана ухвала була постановлена судом 13 січня 2023 року. Того ж дня було складено та підписано її повний текст. Отже, останнім днем для подання апеляційної скарги є 30 січня 2023 року. Апеляційна скарга була подана представником позивача з пропуском строку на апеляційне оскарження - 02 лютого 2023 року.

З урахуванням викладеного та з метою захисту права позивача на апеляційне оскарження суд вважав за доцільне продовжити скаржнику строк для усунення недоліків апеляційної скарги, встановлених ухвалою суду від 06 березня 2023 року.

Як вбачається з матеріалів справи копія ухвали про продовження терміну для усунення недоліків була направлена скаржнику та його представнику 23 березня 2023 року. Копія ухвали була отримана ОСОБА_4 особисто 08 липня 2023 року, про що свідчить поштове повідомлення про вручення (а.с.69).

Європейський суд з прав людини неодноразово зауважував, що «вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави…» (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року).

У кожній справі суди мають перевірити наявність підстав для поновлення строку на оскарження, визнати їх виправданими, а також мотивувати свій висновок про наявність поважних причин для поновлення пропущеного процесуального строку.

Виходячи з принципу змагальності в цивільному процесі, прав та обов`язав сторін у справі, визначених ЦПК України, суд виключно з ініціативи та в межах доводів сторін може поновити строк на звернення до суду за обґрунтованим їх зверненням.

У разі пропущення строку звернення до суду належить обґрунтувати поважність причин пропущення такого строку.

Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників цивільного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Цивільним процесуальним кодексом України певних процесуальних дій. Інститут строків в цивільному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у цивільних відносинах, а також стимулює учасників цивільного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Також необхідно зазначити, що судом досліджуються підстави для поновлення строку звернення до суду виключно з ініціативи та в межах наведених доводів особи, яка подала заяву. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

У пункті 47 рішення у справі «Устименко проти України» суд зазначив, що рішення про поновлення строку на оскарження може порушити принцип правової визначеності та свобода розсуду судів при вирішенні питання про поновлення не є необмеженою. У кожному випадку суди мають встановлювати, чи виправдовують причини поновлення строку на оскарження втручання у принцип остаточності судового рішення.

Дотримання строків є однією з гарантій додержання у суспільних відносинах принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся із скаргою до суду вищої інстанції, відносини стають стабільними.

Відповідного висновку дійшов і Верховний Суд у постанові від 16 березня 2021 року (справа № 626/2450/14-ц).

В даному випадку, хоча апеляційна скарга і подана з незначним пропуском строку на апеляційне оскарження, однак апелянт не порушує питання про його поновлення з підстав, передбачених частинами 2, 3 ст. 354 ЦПК України.

Згідно з п.4 ч.1 ст. 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнанні судом неповажними.

За таких обставин у відкритті апеляційного провадження слід відмовити.

Керуючись ст. 357, 358 ЦПК України, суд

ухвалив:

відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 13 січня 2023 року

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду в касаційному порядку протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач:

Судді:

№ справи: 752/502/23

№ апеляційного провадження: 22-ц/824/5981/2023

Головуючий у суді першої інстанції: Ольшевська І.О.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.