Провадження № 2/161/3322/23
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

01 серпня 2023 року місто Луцьк

Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Філюк Т.М., вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 про встановлення статусу «одинокий батько», визначення місця проживання дитини з батьком, встановлення факту самостійного виховання дитини віком до 18 років, скасування і визнання нечинним рішення про відмову в перетинанні державного кордону України громадянину України, який досяг 16-річного віку № 1529 від 20 липня 2023 року,-

В С Т А Н О В И В:

27 липня 2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Луцького міськрайонного суду Волинської області із позовною заявою про встановлення статусу «одинокий батько», визначення місця проживання дитини з батьком, встановлення факту самостійного виховання дитини віком до 18 років, скасування і визнання нечинним рішення про відмову в перетинанні державного кордону України громадянину України, який досяг 16-річного віку № 1529 від 20 липня 2023 року.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно ст. 187 ЦПК України, суд відкриває провадження у справі за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження.

Позовна заява за змістом і формою повинна відповідати ст.ст. 175, 176, 177 Цивільного процесуального кодексу України.

Позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки подана з порушенням вимог ст.ст. 175, 177 ( далі - ЦПК України).

Так, всупереч п. п. 2, 4, 7, 8, 9, 10 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява ОСОБА_1 не містить: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти; відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових доказів, копії яких додано до заяви; попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи; підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 42, ч. 1 ст. 48 ЦПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи. Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Разом з тим, у своєму позові позивач взагалі не визначає відповідача, що є порушенням вищевказаних норм цивільно-процесуального законодавства, а також положення п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України.

У позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Відповідно до п.4 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності).

Тобто в позовній заяві має міститися посилання на те, до кого пред`явлений позов та які конкретно вимоги пред`явлені до певного відповідача, обставини, на яких ґрунтується вимога, тобто матеріально-правова підстава (норма права), докази, що підтверджує кожну обставину.

Таким чином, на стадії подання позову позивач зобов`язаний виконувати вимоги щодо доведення певного кола фактів, що мають процесуальне значення, для підтвердження наявності права на пред`явлення позову та дотримання процесуального порядку його пред`явлення.

Статтею 15 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно положень статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Зміст позовних вимог - це певна форма захисту, яку просить позивач від суду. Таким чином, під змістом позовних вимог розуміється визначення способу захисту свого права, свободи чи інтересу, який має формулюватися максимально чітко і зрозуміло.

Суд звертає увагу, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст. 2 ЦПК України).

Позовна заява не містить посилання на докази, що у позивача наявні обґрунтовані перешкоди у отриманні статусу «одинокий батько» в позасудовому порядку.

Позивачем не зазначено доказів, що підтверджують кожну обставину, на яку він посилається в обґрунтування позовних вимог.

З прохальної частини позовної заяви вбачається, що позивач заявляє 4 вимоги немайнового характеру, а саме:

1) встановлення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 статусу «одинокий батько»;

2)визначення місця проживання неповнолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (згідно копії повторного свідоцтва про народження ОСОБА_2 ,наявного в матеріалах справи, дата народження вказана ІНФОРМАЦІЯ_3 ) з батьком - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 ;

3)встановлення факту самостійного виховання дитини - доньки ОСОБА_2 , віком до 18 років, з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

4)скасувати та визнати нечинним рішення про відмову в перетинанні державного кордону України громадянину України, який досяг 16-річного віку № 1529 від 20 липня 2023 року в Міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення «Устилуг».

Щодо 1 вимоги,слід зазначити наступне.

У пунктах 50, 51 постанови Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі №822/2446/17 зазначено, що правовий статус поняття «одинокого батька» не врегульований законодавством, а тому можливо застосувати аналогію поняття «одинокої матері», тлумачення якого зазначено у постанові Пленуму ВСУ від 06 листопада 1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів». Тобто, для набуття статусу «одинока матір», «одинокий батько», необхідні 2 факти: неперебування у шлюбі, а також виховання і утримання дитини самими матір`ю чи батьком відповідно, тобто без участі іншого з подружжя у житті дитини.

Згідно з ч.2 Порядку надання відпустки при народженні дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 липня 2021 року №693, одинокий батько - батько дитини, матір якої померла, відповідно до рішення суду позбавлена батьківських прав, визнана безвісно відсутньою або оголошена померлою, якщо ця дитина не була усиновлена іншою жінкою.

Отже, постановою Кабінету Міністрів України від 7 липня 2021 року №693 визначений порядок встановлення статусу «одинокий батько» на підставі: свідоцтва про смерть матері; рішення суду про позбавлення матері батьківських прав; рішення суду про визнання матері безвісно відсутньою або оголошеною померлою, якщо ця дитина не була усиновлена іншою жінкою.

Заявляючи до суду 2 та 3 вимоги, позивачем не зазначено конкретну мету, з якою необхідно встановлення факту самостійного виховання дитини батьком, оскільки як вбачається з матеріалів справи, рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 липня 2021 року постановлено стягувати на користь позивача ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та згідно довідки про склад зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 18.04.2022 року,неповнолітня ОСОБА_2 зареєстрована за одною адресою із батьком ОСОБА_1 .

У заяві загальними фразами зазначено мету звернення до суду: виправлення ситуації,що склалася та впорядкування документів щодо його статусу, пов`язаного із забезпеченням життєдіяльності,освіти, розвитку та виховання його дітей. При цьому не зазначено, для взаємодії з якими саме органами позивач просить встановити цей факт та не залучено ці органи третьою особою. Також не зазначено, в чому полягає порушення прав та інтересів позивача, з метою захисту яких він звертається до суду, та з боку яких осіб відбувається це порушення.

Згідно ч. 1ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Частиною 3 даної статті визначено, що якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Частиною 4 ст.157 СК визначено, що батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню.

З аналізу наведених вище норм встановлено, що права і обов`язки батьків щодо їхній дітей визначені Сімейним кодексом, а їхня реалізація у цьому випадку визначена Договором між батьками щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дитини.

Отже, пріоритет у визначенні місця проживання дитини та участі у її вихованні законодавством надано саме батьками. Батьки наділені правами для захисту прав та інтересів дитини, і інші особи або державні органи можуть долучатися до цього лише у разі невиконання, чи неналежного виконання батьками їх батьківських обов`язків, та, відповідно порушення прав та інтересів дитини.

Разом з тим, заявник не навів доказів існування будь-яких перешкод в оформленні вказаних документів на момент звернення до суду.

В судовому порядку питання про визначення місця проживання малолітньої дитини вирішується судом виключно у разі наявності спору між батьками в позовному провадженні.

ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.

За правилами ч.1 ст.23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані, в тому числі чоловіки, які самостійно виховують дитину (дітей) віком до 18 років.

В силу ч.5 ст.22 вказаного Закону призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки за сприяння місцевих органів виконавчої влади або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України - Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів Служби зовнішньої розвідки України - відповідний підрозділ Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язаних Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Отже, заявлена вимога щодо встановлення факту самостійного виховання неповнолітньої доньки, що, в свою чергу, свідчить про можливий спір щодо наявності чи відсутності підстав для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, вплине на обсяг прав та обов`язків територіального центру комплектування та соціальної підтримки, який не був залучений позивачем до участі у справі як третя особа.

Суд наполягає на тому, що позивачу слід уточнити, в чому полягає порушення прав та інтересів позивача, з метою захисту яких він звертається до суду з даними вимогами.

Щодо 4 вимоги, то суд звертає увагу позивача на таке.

Згідно ч.1 ст.25 КАС України, адміністративні справи з приводу оскарження індивідуальних актів, а також дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх об`єднань), вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Позивач звернувся з вимогою, щодо оскарження рішення про відмову в перетинанні державного кордону України громадянину України, який досяг 16-річного віку № 1529 від 20 липня 2023 року, що відноситься до компетенція адміністративних судів, і така позовна заява може бути подана за вибором позивача до адміністративного суду за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача.

Таким чином, позивачу слід уточнити або змінити формулювання позовних вимог, конкретизувати обраний ним спосіб захисту у відповідності до ст. 16 Цивільного кодексу України з метою найефективнішого захисту судом його порушених прав.

Також, ч.4 ст. 177 ЦПК України передбачено, що до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

При зверненні до суду позивач самостійно визначає предмет позову, його підстави, коло відповідачів. До обов`язків суду входить установлення обґрунтованості позову який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.

Відповідно до ч.3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

За положеннями частини першої ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ставка судового збору за позовну заяву немайнового характеру, яка подана юридичною особою або фізичною особою - підприємцем, встановлена - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, позивачу слід сплатити судовий збір за кожну заявлену вимогу немайнового характеру.

(Реквізити сплати судового збору - Отримувач коштів: ГУК у Волин.обл/ м.Луцьк/22030101; Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 38009371;Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); Код банку отримувача (МФО): 899998; Рахунок отримувача: UA0003550; Призначення платежу*;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і має відповідну відмітку у паспорті);Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Луцький міськрайонний суд Волинської області (назва суду, де розглядається справа).

Крім того, відповідно до п.8 ч.3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

За нормами ч. 5 ст. 95 ЦПК України учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи письмового оригіналу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

В порушення вимог вказаного процесуального законодавства, приєднані до позову копії письмових доказів не містять підпису особи, яка їх засвідчує, та дати такого засвідчення.

Частиною першою статті 185 ЦПК України визначено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

З врахуванням викладеного та відповідно до ч.1 ст. 185 ЦПК України позовну заяву слід залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення зазначених недоліків.

Вищевказані недоліки позовної заяви унеможливлюють відкриття провадження по справі та позивачу необхідно усунути недоліки, шляхом надання позовної заяви, що відповідає вимогам цивільно-процесуального законодавства, її копій та копій всіх наявних у позивача доказів та доданих до позовної заяви документів, відповідно до кількості учасників справи.

Керуючись ст.ст. 177, 185 ЦПК України, суддя,-

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 про встановлення статусу «одинокий батько», визначення місця проживання дитини з батьком, встановлення факту самостійного виховання дитини віком до 18 років, скасування і визнання нечинним рішення про відмову в перетинанні державного кордону України громадянину України, який досяг 16-річного віку № 1529 від 20 липня 2023 року- залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення зазначених недоліків у мотивувальній частині ухвали, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає, зазначені в ухвалі недоліки, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Т.М. Філюк