Справа № 369/7300/23
Провадження №2/369/4345/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.07.2023 року м. Київ

Суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області Волчко А.Я., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Числовської Ірени Вітольдівни про забезпечення позову у цивільній справі №369/7300/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів.

18.07.2023 Представником позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 повторно подано до суду заяву про забезпечення позову відповідно до якої просили: вжити заходів забезпечення позову, а саме накласти арешт на майно та кошти, які належать відповідачу ОСОБА_2 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) на суму, що не перевищує 525 285 гривень.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову представник позивача зазначив, що 12 грудня 2018 року на підставі Договору доручення від 22 грудня 2018 року, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , було передано ОСОБА_4 грошові кошти у розмірі 525 285 гривень, які Відповідачем мали бути протягом 180 робочих днів внесені на банківські рахунки ТОВ «Петрівський квартал 2» та ТОВ «КУА «Андере Ріхтінген» в якості оплати майнових прав за Договором №35/ТШ14-Д купівлі-продажу майнових прав на квартиру від 22 грудня 2018 року та Договором №76560-А/2 купівлі-продажу деривативу від 22 грудня 2022 року.

25 квітня 2023 року в процесі ознайомлення з матеріалами справи №369/11907/22 за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «КУА «Андере Ріхтінген» та ТОВ «Петрівський квартал 2» про розірвання договорів та стягнення грошових коштів, що розглядається Києво-Святошинським районним судом Київської області, представником ОСОБА_1 було виявлено, що банківські виписки по рахункам ТОВ «КУА «Андере Ріхтінген» та ТОВ «Петрівський квартал 2» не містять інформації про зарахування грошових коштів на користь вказаних юридичних осіб від ОСОБА_1 чи ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 .

З огляду на вище викладені обставини, на враховуючи те, що починаючи з 22 грудня 2018 року ОСОБА_2 так і не було внесено грошові кошти, одержані від ОСОБА_1 на рахунки ТОВ «КУА «Андере Ріхтінген» та ТОВ «Петрівський квартал 2», відкриті в АТ КБ «Приватбанк» підтвердженням чого є надані до матеріалів позовної заяви виписки по рахунках вказаних юридичних осіб. ОСОБА_1 звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення з неї привласнених нею грошових коштів.

Позивач просить суд стягнути з ОСОБА_2 525 285 гривень привласнених нею за Договором грошових коштів.

У наданій до позову в якості доказу Договір доручення від 22 грудня 2018 року, з якого вбачається, що Відповідач як Повірений зобов`язувався внести на розрахункові рахунки юридичних осіб грошові кошти: 262 650 гривень на рахунок ТОВ «КУА «Андере Ріхтінген» та 262 635 гривень - на рахунок ТОВ «Петрівський квартал 2». Пунктом 1.2. Договору доручення конкретно визначено номери банківських рахунків вказаних вище юридичних осіб, на які мали здійснюватися перерахування одержаних ОСОБА_2 грошових коштів.

Згідно з п. 2.2, Договору доручення Повірений зобов`язувався виконати доручення Позивача не пізніше 180 робочих днів з дати підписання даного Договору.

Підписанням нього Договору ОСОБА_2 підтвердила, що грошові кошти, необхідні для виконання договору доручення, були отримані від ОСОБА_1 у повному обсязі (п.3.1. Договору доручення).

Позивач просить суд стягнути з ОСОБА_2 525 285 гривень привласнених нею за Договором грошових коштів.

З огляду на вище викладені обставини, з метою забезпечення реальної можливості виконання у майбутньому можливого рішення суду про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості у розмірі 525 285 гривень, вважають за доцільне в порядку забезпечення позову, накласти арешт на майно та кошти, які належать відповідачу ОСОБА_2 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) на суму, що не перевищує 525 285 гривень.

За правилами ч. 1 ст. 153 ЦПК України суд проводить розгляд заяви про забезпечення позову без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали заяви про забезпечення позову, враховуючи принципи здійснення цивільного судочинства, співмірність заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. ч. 1, 3-7 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду). Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення.

Згідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ст.151 ЦПК України суд на прохання осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтування його необхідності, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Згідно зі ст.152 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно або грошові кошти, забороною вчиняти певні дії, встановленням обов`язку вчинити певні дії, забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання, зупиненням продажу описаного майна, зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку, передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» суд, при розгляді заяви про забезпечення позову, повинен з`ясувати характер спору, що виник між сторонами, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Забезпечення позову - це сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо існує ймовірність невиконання судового рішення у майбутньому або виникнення складнощів під час його виконання.

Тобто, вжиття заходів забезпечення позову є заходом забезпечення в майбутньому виконання судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини вказує на необхідність дотримання принципу справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (у справі "Спорронг і Льоннрот проти Швеції", "Джеймс та інші проти Сполученого королівства") положення статті 1 Першого протоколу містять три окремих правила, які не застосовуються окремо: перше правило проголошує принцип мирного володіння майном, друге стосується позбавлення майна і визначає певні умови для визнання втручання у власність правомірним, третє правило визнає за державами контролювати використання майна за наявності певних умов для цього. Також, щоб зробити висновок, чи відповідає певний захід втручання в право власності принципу правомірного та допустимого втручання, слід оцінити, чи є захід законним, чи переслідує втручання суспільний інтерес, чи є такий захід пропорційним переслідуваним цілям.

Між тим, суд не вбачає підстав для задоволення вказаної заяви з огляду на те, що позивач просить забезпечити позов у визначений ним спосіб без надання жодних доказів того, що в разі невжиття заходів забезпечення може бути утрудненим та неможливим виконання рішення суду у випадку задоволення позову, зважаючи на зміст позовних вимог.

Таким чином, заявником не наведено і судом не встановлено, що невжиття таких заходів забезпечення позову про які ним заявлено може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду у цій справі, тому в задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

Також зважаючи на наведені норми, при вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд насамперед має дослідити, чи існує небезпека ускладнення можливості виконання рішення суду, чи є така небезпека реальною, та чи співмірні запропоновані заходи забезпечення позову позовним вимогам. При цьому єдиною передбаченою законом підставою для застосування заходів забезпечення позову є ризик ускладнення виконання або неможливості виконання рішення суду у справі.

Позивачем не надано суду доказів, підтверджуючих те, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, не надано доказів що на ім`я відповідача відкриті рахунки в банківських установах, зазначивши найменування банківської установи та номер рахунку, не надано доказів, що накладення арешту на грошові кошти на рахунках, на які просить накласти позивач, є співмірними із заявленими позивачем вимогам, окрім того, не конкретизовано вимоги на яке саме нерухоме майно відповідача, слід накласти арешт, не надано звіт про його вартість, для визначення співмірності зазначених вимог.

За таких, обставинсуд не вбачає необхідності у забезпеченні позову, так як доводи позивача не знайшли свого підтвердження, а тому безпідставне вжиття заходів забезпечення позову порушить права інших осіб.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає необхідним відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову за безпідставністю.

Одночасно суд роз`яснює, що ця відмова не позбавляє заявника на повторне звернення до суду із заявою про забезпечення позову в порядку встановленому ЦПК України, з урахуванням аргументів, вказаних в мотивувальній частині ухвали.

За таких обставин, аналізуючи вищевикладені обставини, приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, з врахуванням роз`яснення Верховного Суду України, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів представника позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, в тому числі, спроможності заходів, який заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; суд приходить до висновку, що вказана заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає, оскільки на даний час судом не встановлено, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду в разі задоволення позову, а також заявником належним чином не обґрунтовано свої вимоги щодо забезпечення позову.

На підставі викладеного та керуючись вимогами ст. ст. 149-154, 157, 258, 261, 353 ЦПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Числовської Ірени Вітольдівни про забезпечення позову у цивільній справі №369/7300/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Андрій ВОЛЧКО