Ухвала

04 серпня 2023 року

м. Київ

справа № 363/3965/15

провадження № 61-11437зно23

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Краснощокова Є. В., розглянув заяву ОСОБА_1 про перегляд постанови Верховного Суду від 23 лютого 2022 року за нововиявленими обставинами у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», треті особи: ОСОБА_2 , Національний Банк України, про стягнення коштів за договором банківського вкладу та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 лютого 2022 року касаційну скаргу АТ КБ«ПриватБанк» задоволено частково, а касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 23 вересня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 06 липня 2020 рокув частині задоволених позовних вимог ОСОБА_1 до АТ КБ«ПриватБанк» про стягнення пені скасовано і в задоволенні позову в цій частині відмовлено. Постанову Київського апеляційного суду від 06 липня 2020 року в частині зменшення розміру стягнених процентів за користування грошовими коштами та розміру загальної суми стягнення змінено, зменшено розмір стягнених процентів до 381 369,84 грн та розмір загальної суми стягнення до 9 391 969,60 грн. Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 23 вересня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 06 липня 2020 року в частині стягнення з АТ КБ «ПриватБанк» на користь держави судового збору змінено, зменшено розмір судового збору до 6 090,00 грн. В іншій оскарженій частині постанову Київського апеляційного суду від 06 липня 2020 року залишено без змін. Стягнено з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» 15 397,96 грн судових витрат на сплату судового збору.

30 липня 2023 року ОСОБА_1 втретє подав заяву про перегляд постанови Верховного Суду від 23 лютого 2022 року за нововиявленими обставинами. Просить скасувати всі рішення у справі та передати справу для подальшого розгляду до Печерського районного суду міста Києва за територіальною підсудністю.

Заява мотивована тим, що нововиявлені обставини пов`язуються ним з фактом того, що цедент, як з`ясовано тільки тепер, ОСОБА_2 свого часу у період дії депозитних договорів №№ 177s756063-177s756070 від 31 січня 2005 року частково отримував проценти за названими депозитними вкладами, які ним були передані заявнику відповідно до договору про відступлення права вимоги від 01 серпня 2015 року. При передачі йому за цесією договорів, про це він йому не повідомляв. Відповідно ні йому - позивачу-цессіонарію, ні банку про це не було відомо. Проте він заявляв вимоги, у т.ч. про їх (процентів) стягнення, з їх урахуванням визначалась база для обрахунку стягнень на підставі частини другої статті 625 ЦК України (інфляційні втрати і 3 % за прострочення), тому такі обставини є нововиявлені. Нові обставини стали відомі після того як у ідентичній справі № 757/61563/15 за валютними вкладами ОСОБА_2 були скасовані усі судові рішення у справі з направленням справи на новий розгляд. У нових умовах відновилось його вимушене спілкування з ОСОБА_2 та особами, з якими він нині пов`язаний, оскільки він став пояснювати, що за законом ОСОБА_2 має бути співучасником повороту виконання за його справою № 363/3965/15-ц, від чого він ухиляється. Одночасно на цьому фоні ним висловлювався скепсис у перспективах справи N° 757/61563/15. Саме під час цих розмов проявилась інформація (якої він раніше не знав), що депозитні договори не можуть бути невизнаними, оскільки вони багаторічно укладались за однією схемою, а потім переукладались на нові строки по номінальним сумам, при цьому ОСОБА_2 отримував щомісячно проценти на свої карткові рахунки. Так було і по останнім серіям депозитних договорів, у т.ч. і по депозитним договорам №№ - від 31 січня 2005 року, які заявнику були передані за цесією. Вказану інформацію він сприйняв як версію, яку слід ретельно перевірити. Маючи доступ до кримінальних проваджень (оскільки представляв інтереси інших вкладників) для перевірки інформації по процентам він отримав з них ряд документів, частину зміг отримати від ОСОБА_2 . Як наслідок, стала складатися картина, що ОСОБА_2 з високою вірогідністю дійсно отримував щомісячно проценти за вкладами, у т.ч. за депозитними договорами №№177з756063-177з756070 від 31 січня 2005 року до виявлення зловживань зі сторони ОСОБА_3 . За фактичними обставинами слідує, що 31 січня 2005 року відбулася через нове переукладання чергова пролонгація із скороченням числа договорів через збільшення номіналу вкладів за одним договором та вкладенням додаткових коштів за новими договорами. Так сформувався пакет із 8-ми договорів на загальну суму 4 000 000,00 грн (8 депозитних договорів по 500 000,00 грн.). До травня 2005 року за цим пакетом депозитних договорів ОСОБА_2 знову ж таки не мав претензій до банку, оскільки, як тепер з`ясовується, отримував проценти. Також у його розпорядженні з`явилися дві довідки по руху коштів за картками ОСОБА_2 № НОМЕР_1 та № 4020546 за період з 01 травня 2005 року по 31 травня 2005 року. При цьому, за рухом коштів по картці № НОМЕР_1 відстежується, що 04 травня 2005 року на зазначений картковий рахунок надходили готівкові кошти у сумах 30 000,00 грн, 20 000,00 грн, 15 753,00 грн на поповнення. Неодноразово переглядаючи цю довідку, випадково на рівні інтуїтивного гіпотетичного припущення він припустив, що це можливо проценти за вкладами за квітень 2005 року. Після цього було обраховано загальна сума процентів за 30 днів за вкладами. Отже, його випадкове інтуїтивне припущення виявилось вірним. Тепер він однозначно стверджує, що це дійсно проценти за квітень 2005 року. У будь-якому разі, при судовому розгляді за нововиявленими обставинами можливо буде з`ясувати всі деталі. Вважає, що наведене беззаперечно нововиявлені обставини і він про них нічого не знав до виявлення, а перевірена ним на рівні інтуїції не очевидна гіпотеза, що суми готівкового поповнення 04 травня 2005 року карткового рахунку № НОМЕР_1 є формою оплати сумарних процентів за 8-ма депозитними договорами №№ 177з756063-177з756070 від 31 січня 2005 року за квітень 2005 року, дійсно являлась неочевидною.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 423 ЦПК України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

У пунктах 5, 6 частини другої, пункті 6 частини третьої статті 426 ЦПК України передбачено, що у заяві зазначаються, зокрема посилання на докази, що підтверджують наявність нововиявлених або виключних обставин, нововиявлені або виключні обставини, якими обґрунтовується вимога про перегляд судового рішення, дата їх відкриття або встановлення. До заяви додаються - у разі пропуску строку на подання заяви - клопотання про його поновлення.

У частині першій статті 81 ЦПК Українивизначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Аналіз змісту заяви від 30 липня 2023 року про перегляд постанови Верховного Суду від 23 лютого 2022 року за нововиявленими обставинами та доданих до заяви документів не дозволяє визначити якими доказами заявник підтверджує наявність нововиявлених обставин, дату їх відкриття або встановлення.

Обґрунтовуючи початок перебігу строку на подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами заявник зазначає, що про нововиявлені обставини йому вперше стало відомо навесні 2023 року. Перевіряючи версію, він зібрав докази, проте вони були непрямі і однозначної відповіді не надавали. Незважаючи на це, 21 квітня 2023 року він подав до Київського апеляційного суду заяву про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Київського апеляційного суду від 06 липня 2020 року. Після отримання доказів, які були відшукані у червні 2023 року, він їх долучив до матеріалів справи. Додатково подав до Київського апеляційного суду і окрему самостійну заяву про перегляд постанови апеляційного суду на основі таких доказів.

Разом з тим, вказуючи про те, що вперше ОСОБА_1 стало відомо про нововиявлені обставини навесні 2023 року, заявник не надає належних доказів на підтвердження вказаних обставин. Крім того, заявник не зазначає чому він не міг дізнатися про наведені ним обставини, на які посилається як на нововиявлені, раніше.

Зазначене унеможливлює вирішення питання про відкриття провадження за нововиявленими обставинами і, зокрема - заявлене клопотання про поновлення строку подання такої заяви.

Відповідно до вимог частини третьої статті 427 ЦПК України до заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 426 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Якщо заявники не усунуть недоліки заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами у строк, встановлений судом, заява вважатиметься неподаною і повертається заявнику (частина третя статті 185 ЦПК України).

Керуючись статтями 127, 185, 426, 427 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд постанови Верховного Суду від 23 лютого 2022 року залишити без руху.

Встановити для усунення недоліків строк десять днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Краснощоков