Справа № 306/1594/22
П О С Т А Н О В А

Іменем України

25 липня 2023 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Куштана Б.П. (доповідача),

суддів: Кондора Р.Ю. і Фазикош Г.В.,

з участю секретаря Савинець В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Митровки Ярослава Васильовича в інтересах ОСОБА_1 на рішення Свалявського районного суду від 21 квітня 2023 року (у складі судді Жиганської Н.М.) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом у вересні 2022 р.

Просив стягнути з відповідача на свою користь моральну шкоду в розмірі 100 000 грн. і понесені судові витрати.

На обґрунтування позовних вимог указав, що 18 серпня 2022 р. біля 21.00 год. у громадському місці на балконі будинку над магазином «ОРС» за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, будучи агресивно налаштованим, розуміючи, що на вулиці знаходяться інші особи, безпричинно став висловлюватися на адресу позивача нецензурними словами і такі дії уперто і тривалий час не припиняв.

Протягом кількох днів після інциденту позивач переживав нервові стреси через публічне приниження його честі та гідності, не міг нормально спати та працювати. Дії відповідача, направлені на приниження його честі та гідності, надзвичайно негативно вплинули на його психоемоційний стан і такими діями було порушено особисті немайнові права позивача та заподіяно моральну шкоду, яку він оцінив у 100 000 гривень.

Рішенням Свалявського районного суду позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 користь ОСОБА_1 1000 грн. у відшкодування моральної шкоди, завданої приниженням честі та гідності та 248 грн. сплаченого судового збору.

ОСОБА_1 просить це рішення у частині зменшення заявленого до стягнення розміру моральної шкоди скасувати та прийняти у відповідній частині нове судове рішення, яким стягнути з відповідача на свою користь моральну шкоду в розмірі 100000 грн. Доводить про неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права. Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до наступного:

-позивач наголошує на тому, що однією із підстав відшкодування моральної шкоди є ділова репутація останнього, оскільки в м. Свалява є загальновідомим той факт, що позивач є: депутатом Свалявської міської якої, керівником трьох підприємств у Свалявському регіоні (ТОВ «Маргіт», ТОВ «Базис», ТОВ «Маргіт-Аква») і фізичною особою-підприємцем у м. Свалява;

-протиправна, брутальна, принизлива та непристойна оцінка відповідачем громадської, професійної і підприємницької діяльності позивача заподіяла йому моральну шкоду його діловій репутації, і сума 100000 грн. є адекватним розміром відшкодуванню позивачу моральної шкоди.

Письмового відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду - без змін, із таких мотивів.

Суд першої інстанції визнав, що розмір моральної шкоди, яка повинна бути відшкодована відповідачем із урахуванням характеру правопорушення, глибини фізичних і душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого, ступеня вини відповідача необхідно визначити в розмірі 1000 грн.

При цьому встановив, що в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт образливих висловлювань відповідача на адресу позивача в присутності сторонніх осіб. Зокрема, такі в судовому засіданні підтверджені показами свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , оглянутими матеріалами справи про адміністративне правопорушення справа № 306/1589/22 (які містять і письмові пояснення відповідача, які підтверджують факт висловлювання нецензурною лайкою відповідача на адресу позивача), переглянутим судом відеозаписом. Спростування відповідних фактичних обставин відповідачем не надано/

Статтею 16 Цивільного кодексу України закріплено, що одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів кожної особи є відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, передбачене Цивільним кодексом України, Конституцією України та іншими нормативно-правовими актами, зокрема ч. 1 ст. 68 Конституції України, ст. 201, 297 ЦК України.

Підставами для відшкодування моральної шкоди можуть бути, в тому числі порушення особистих немайнових прав особи (ст.280 ЦК України).

Відповідно до ч.5 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

За загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди. Як свідчить тлумачення статті 23 ЦК України при визначені розміру компенсації моральної шкоди враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно з п. 4 Постанови Пленуму ВСУ від 27.02.2009 № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об`єктів судового захисту.

Зокрема, під гідністю належить розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загально прийнятим уявленням про добро і зло…

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги й заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи й підлягають установленню при ухваленні судового рішення (чч.1, 2 ст.77 ЦПК України ).

Згідно з ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

У справі, що переглядається, суд першої інстанції, вирішуючи позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди, правильно керувався тим, що внаслідок нецензурних висловлювань відповідача, позивачу заподіяно моральну шкоду, яка виразилася у приниженні честі та гідності, а також ділової репутації, і з урахуванням засад розумності та справедливості дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення із відповідача моральної шкоди у розмірі 1000 грн., яку визначив із урахуванням усіх обставин справи.

Колегія суддів погоджується з висновками місцевого суду про те, що факт наявності протиправної поведінки відповідача по відношенню до позивача встановлено показами свідків, допитаних у суді першої інстанції, що не спростовано відповідачем належними та допустимими доказами. А також наявністю відеозапису, на якому відповідач нецензурно виражається на ім`я позивача, відповідачем наявність указаного відеозапису не заперечується.

У результаті неправомірних дій відповідача, які виразилися у нецензурних лайливих висловлюваннях в адресу позивача у присутності сторонніх осіб, позивачу було спричинено моральні страждання.

При визначенні розміру моральної шкоди суд першої інстанції врахував ступінь вини відповідача та його поведінку, а також вимоги розумності, виваженості та справедливості, та дійшов обґрунтованого висновку про стягнення із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 моральної шкоди у розмірі 1000 грн.

Доводи апеляційної скарги, які зводяться до того, що за заподіяння шкоди діловій репутації позивачу з відповідача належить стягнути саме 100000 грн., не заслуговують на увагу із таких мотивів.

В основному позивач посилається на те, що в м. Свалява є загальновідомим той факт, що позивач є: депутатом Свалявської міської ради, керівником трьох підприємств у Свалявському регіоні (ТОВ «Маргіт», ТОВ «Базис», ТОВ «Маргіт-Аква») і фізичною особою-підприємцем у м. Свалява.

Однак, сам факт зайняття позивачем тих чи інших посад, факт, що його в м. Сваляві знають багато людей не може слугувати підставою для стягнення моральної шкоди в розмірі 100000 грн., такий розмір має бути обґрунтований належними та допустимими доказами, наприклад, звільнення його з посад керівника трьох підприємств у Свалявському регіоні (ТОВ «Маргіт», ТОВ «Базис», ТОВ «Маргіт-Аква»), зменшення заробітної плати, відкликання із посади депутата Свалявської міської ради його ж виборцями, перебуванням у зв`язку з цим на стаціонарному чи амбулаторному лікуванні, консультації із психологом або психотерапевтом із цього приводу, тощо.

Тобто, має прослідковуватися чіткий причинно-наслідковий зв`язок між нецензурними висловами відповідача та заподіянням позивачу моральної шкоди в розмірі 100 000 грн., такого матеріалами справи не встановлено.

Особа звертаючись до суду з позовом про стягнення моральної шкоди вправі заявляти її в такому розмірі, як вважає за потрібне на основі своїх оцінок, однак такий розмір треба довести, а суд у свою чергу на підставі оцінки всіх обставин справи та доказів наявних у ній має надати свою правову оцінку заявленій моральній шкоді, і в наших спірних правовідносинах суд здійснив вірну оцінку обставин справи та наявних у ній доказів і визначив справедливий і достатній розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню із відповідача на користь позивача.

Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань (частина перша статті 410 ЦПК України).

Доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з висновками суду, особистого тлумачення норм матеріального та процесуального права та не впливають на фактичні обставини справи, які встановлені судом відповідно до законодавства, та на законність судового рішення.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому не можуть бути взяті до уваги.

Рішення суду є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування немає.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із урахуванням наведеного апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу адвоката Митровки Ярослава Васильовича в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення. 2.Рішення Свалявського районного суду від 21 квітня 2023 року залишити без змін. 3.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду. 4.Повне судове рішення складено 04 серпня 2023 р.

Судді: