Справа № 595/758/23
Провадження № 2/595/215/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.07.2023

Суддя Бучацького районного суду Тернопільської області Тхорик І.І., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», треті особи: приватний виконавець виконавчого округу м.Київ Юхименко Ольга Леонідівна; приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-

ВСТАНОВИВ:

15 травня 2023 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Пасічник А.З., звернулася до суду з позовом до відповідача АТ «Альфа-Банк», треті особи: приватний виконавець виконавчого округу м. Київ Юхименко О.Л., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С., в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис серії ННХ 836082, вчинений 28 серпня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С., зареєстрований в реєстрі за №19260 про стягнення з неї, ОСОБА_1 , в користь АТ «Альфа Банк» заборгованості за кредитним договором 501090345 від 29 листопада 2018 року за період з 08 лютого 2019 року по 18 липня 2019 року в сумі 12886,37 грн, з яких: 2462,92 грн. - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 2857,74 грн - прострочена заборгованість по несплаченим за комісією та відсотками; 7537,08 грн - строкова заборгованість за сумою кредиту; 28,63 грн - строкова заборгованість за комісією та відсотками.

В обґрунтування вимог зазначає, що 28 серпня 2019 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С., на підставі кредитного договору №501090345 від 29.11.2018, видала виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №19260 про стягнення із неї, ОСОБА_1 на користь АТ «Альфа Банк» заборгованості за договором в розмірі 12886,37 грн. Вважає, що виконавчий напис №19260, винесений з грубим порушенням порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, в результаті чого відкрито провадження щодо виконання такого. Звертає увагу, що приватний нотаріус при вчиненні даного виконавчого напису використовував недійсну на час вчинення нотаріальної дії редакцію Переліку «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», із внесеними змінами постановою КМУ №662 від 26.11.2014, відповідно до якої було передбачено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються наступні документи: оригінал кредитного договору та засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 дані зміни до Переліку визнано незаконними та не чинними, а ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 рішення суду залишено без змін. Таким чином, після скасування змін, виконавчий напис міг бути вчинений лише за умови подання оригіналу нотаріально посвідченого договору чи його дублікату, що має силу оригіналу. Відтак, вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності необхідних оригіналів договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Вказує, що при вчиненні виконавчого напису, приватний нотаріус не отримувала від позивачки та відповідача первинні документи щодо видачі кредиту чи здійснення його часткового погашення (платіжні доручення, розписки, чеки тощо), тому що розрахунок заборгованості та сам договір укладений в електронній формі, тобто без підпису позивача та нотаріально не посвідчений. Відтак, у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості позивача перед відповідачем, зазначений у виконавчому написі, є безспірним. Зазначає, що розрахунок боргу, підготовлений працівниками АТ «Альфа Банк», який є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків відповідача щодо наявності грошового зобов`язання позивача по кредиту, процентах річних та пені, не може вважатися документом, який підтверджує безспірність вимог до боржника. Таким чином, подані відповідачем для вчинення виконавчого напису документи не відповідають вимогам, виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Крім того, діяльність приватного нотаріуса Хари Н.С., згідно виписки з Єдиного реєстру нотаріусів, припинена. Відтак, вчинення нотаріусом спірного виконавчого напису відбулося на підставі звернення АТ «Альфа Банк» до приватного нотаріуса з недотриманням вимог щодо переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, адже позивач заперечує факт підписання кредитного договору з АТ «Альфа Банк», посвідченого нотаріусом. Окрім того, повідомлення її, ОСОБА_1 про порушення нею основного зобов`язанняі про вимогу виплати заборгованості не надсилалося кредитором. За наведених обставин, просить позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою Бучацького районного суду Тернопільської області від 18 травня 2023 року звільнено ОСОБА_1 від сплати судового збору, пов`язаного з розглядом справи про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за даним позовом та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачу у справі запропоновано надати відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову.

Дослідивши та оцінивши докази по справі суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні до них правовідносини.

В судовому засіданні встановлено, що 29 листопада 2018 року між АТ «Альфа Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №501090345.

28 серпня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. був вчинений та зареєстрований в реєстрі за №19260 виконавчий напис про звернення стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №501090345 від 29.11.2018, укладеним з АТ «Альфа Банк». Сума заборгованості за період з 08.02.2019 по 18.07.2019 складає 12886,37 грн, в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту в розмірі 2462,92 грн, прострочена заборгованість за комісією та процентами - 2857,74 грн, строкова заборгованість за сумою кредиту - 7537,08 грн, строкова заборгованість за комісією та процентами - 28,63 грн. та 650,00 грн за вчинення даного виконавчого напису (Виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хари Н.С. від 28.08.2019).

У вказаному виконавчому написі зроблено відмітку, що він набрав чинності з дати вчинення, тобто з 28 серпня 2019 року.

Згідно долученої до матеріалів справи заяви АТ «Альфа Банк» про примусове виконання рішення, адресованої приватному виконавцю виконавчого округу м.Києва Юхименко О.Л., товариство просить відкрити, за місцем знаходження майна (грошових коштів) боржника, виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. за №19260 від 28.08.2019, про стягнення із боржника ОСОБА_1 коштів в розмірі 13536,37 грн. Окрім того, звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію, та інші доходи боржника ОСОБА_1 , без застосування заходів примусового звернення стягнення на її майно та без перевірки її майнового стану за місцем проживання (перебування) боржника.

Як вбачається з копії постанови про відкриття виконавчого провадження від 03.10.2019, приватним виконавцем виконавчого округу м.Києва Юхименко О.Л. відкрито виконавче провадження ВП №60217178 з примусового виконання виконавчого напису № 19260, вчиненого 28.08.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. про стягнення на користь АТ «Альфа Банк» з ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 13536,37 грн. Крім того, стягнуто з ОСОБА_1 основну винагороду приватного виконавця в розмірі 1353,64 грн.

03 жовтня 2019 року приватний виконавець виконавчого округу м.Київ Юхименко О.Л. направила на адресу ОСОБА_1 та АТ «Альфа Банк» лист про відкриття виконавчого провадження.

14 квітня 2023 року на заяву ОСОБА_1 від 29.03.2023, приватний виконавець виконавчого округу м.Києва Юхименко О.Л. направила на адресу ОСОБА_1 лист з додатками, в якому зазначила, що на примусовому виконанні у приватного виконавця перебуває зведене виконавче провадження НОМЕР_3, до якого входять: ВП НОМЕР_5 з примусового виконання виконавчого напису №19260, виданого приватним нотаріусом КМНО Харою Н.С. 28.01.2019, про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Альфа Банк» заборгованості в розмірі 13536,37 грн. та ВП НОМЕР_4 з примусового виконання виконавчого напису №9705, виданого приватним нотаріусом КМНО Харою Н.С. 12.03.2020, про стягнення ОСОБА_1 на користь АТ «Пеший Український Міжнародний Банк» заборгованості в розмірі 10265,41 грн.

Згідно відповіді Міністерства юстиції України №108482/П-26539/20.5.1 від 16 листопада 2022 року на звернення ОСОБА_1 , нотаріальна діяльність приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хари Н.С. припинена з 15 березня 2021 року на підставі наказу Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) від 15.03.2021 №280/6. Вказаним наказом приватного нотаріуса зобов`язано протягом місяця передати документи нотаріального діловодства та архіву на зберігання до Київського державного нотаріального архіву. Оскільки на момент розгляду звернення документа нотаріального діловодства та архіву приватного нотаріуса на зберігання до Архіву не передано, провести відповідну перевірку не вбачається за можливе. Одночасно вказали, що питання щодо визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, можуть бути вирішені лише в судовому порядку.

За загальним правилом статей 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один зі способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Вчиняючи виконавчі написи, нотаріус відповідно до закону встановлює та офіційно визнає факт наявності певної безспірної заборгованості та викладає такий свій висновок у відповідному нотаріальному акті - документі (виконавчому написі), що одночасно є підставою для примусового виконання (пункт 3 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження»).

Нотаріус у межах реалізації наданих йому юрисдикційних повноважень не вирішує спорів про право, але в результаті розгляду нотаріальної справи та вчинення нотаріальної дії правова невизначеність все ж припиняється. Отже, здійснюючи повноваження у сфері безспірної юрисдикції, нотаріус має встановлювати наявність або відсутність певного юридичного складу, щоб покласти його у підставу нотаріального акта в межах вчинюваної ним відповідної нотаріальної дії.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 цього Закону). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі Перелік).

Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена глава 14 Закону України «Про нотаріат» та глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною - стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 глави 16 розділу ІІ цього Порядку).

Згідно з підпунктом 1.1 пункту 1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.

Підпунктом 1.2 пункту 1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій вчинення нотаріальних дій перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

Пунктом 1 Переліку передбачено, що для одержання виконавчого напису нотаріуса за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього Переліку), подаються: оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

26 листопада 2014 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів».

Зазначеною постановою були внесені зміни в розділ «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами» та доповнено новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин».

Тобто, нотаріус міг вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису кредитор мав би надати нотаріусу оригінал кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Однак постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14 постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» було визнано незаконною та нечинною.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року у справі №826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року було залишено без змін.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року було відмовлено в задоволенні заяви ПАТ «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року.

Пленум Вищого адміністративного суду України у п. 10.2 Постанови від 20 травня 2013 року №7 «Про судове рішення в адміністративній справі» роз`яснив, що визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. Суд визначає, що рішення суб`єкта владних повноважень є нечинним, тобто втрачає чинність з певного моменту лише на майбутнє, якщо на підставі цього рішення виникли правовідносини, які доцільно зберегти.

Тобто, на сьогоднішній день, редакція Переліку передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору.

За таких обставин, оспорюваний виконавчий напис вчинено після набрання законної сили вказаним вище судовим рішенням про скасування положень, на підставі яких його було вчинено, а саме пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Кредитний договір №501090345 від 29 листопада 2018 року, укладений між АТ «Альфа Банк» та ОСОБА_1 не був нотаріально посвідчений, що стверджується позивачем та не спростовано відповідачем, а тому поданий стягувачем для вчинення виконавчого напису договір не відповідав вимогам Переліку.

Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 158/2157/17 та постанові Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року в справі № 172/1652/18. З приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Така ж позиція вказана в постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі №754/9711/14-ц.

Крім того, слід брати до уваги постанову Верховного Суду України від 04 березня 2015 року у справі №6-27цс15, в якій викладено наступний правовий висновок: відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду за результатами розгляду справи №916/3006/17 у постанові від 02 липня 2019 року, вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

У постанові Верховного Суду від 17 березня 2021 року у справ № 361/1488/19 зазначено про те, що безспірність документа, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною.

Суд встановив, що вчинення нотаріусом спірного виконавчого напису відбулося на підставі звернення АТ «Альфа Банк» до приватного нотаріуса з недотриманням вимог щодо переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Позивач заперечує факт підписання кредитного договору зАТ «Альфа Банк», посвідченого нотаріусом.

В матеріалах справи також відсутні дані про направлення повідомлення ОСОБА_1 про порушення нею основного зобов`язання і про вимогу виплати заборгованості в сумі 12886,37 грн. Разом з тим суду не надано доказів про отримання ОСОБА_1 вказаного повідомлення.

Тобто має місце порушення підпункту 2.3 пункту 2 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій, де зазначено, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу.

Відтак, суд має переконання, що нотаріус не мав належних і достатніх підстав вважати, що вимоги стягувача і борг, для стягнення якого кредитор просив вчинити виконавчий напис, є безспірними, оскільки боржник у строк, не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису, не був обізнаний про борг, його розмір, а тому не міг виставити заперечення кредитору щодо невідповідності заявленої до стягнення суми його кредитним зобов`язанням.

Безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, з якою останній погоджується, що, відповідно, виключає можливість спору щодо її розміру, строку, за який вона нарахована тощо, а відтак, і документи, які підтверджують її безспірність, і на підставі яких нотаріусами здійснюються виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними, та такими, що містять вираз волі стосовно наявності певної заборгованості не тільки кредитора, а й самого боржника, або ж стовідсотково підтверджують наявність у боржника перед кредитором заборгованості саме в такому розмірі.

У спорі, який виник, заборгованість ОСОБА_1 є спірною, оскільки позивач її не визнає шляхом визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Крім того, суд звертає увагу на наступне.

У пунктах 20, 22 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц зазначено, що «вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172».

У постанові від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц Велика Палата Верховного Суду зазначила, що «для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 серпня 2020 року в справі № 554/6777/17 (провадження № 61-19494св18) зроблено висновок, що «у нотаріальному процесі при стягненні боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не приймає, а тому врахування його інтересів має забезпечуватися шляхом надіслання повідомлення - письмової вимоги про усунення порушення (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Повідомлення надіслане стягувачем боржнику, є документом, що підтверджують безспірність заборгованості та обов`язково має подаватися при вчиненні виконавчого напису як за іпотечним договором, так і за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором). Процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів: перший, підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса; другий етап - учинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмова вимоги про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню».

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи усі вищевикладені обставини, норми матеріального права та висновки Верховного Суду, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є підставними, порушене право позивача підлягає захисту шляхом визнання спірного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд керується наступними нормами процесуального закону.

Так, частинами 1 та 2 статті 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Ухвалою Бучацького районного суду Тернопільської області від 18 травня 2023 року позивача ОСОБА_1 звільнено від сплати судового збору, пов`язаного з розглядом справи про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

З системного аналізу вказаних норм слід дійти висновку, що у разі задоволення позову позивача, звільненого від сплати судового збору, судовий збір стягується з відповідача на користь держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини заявлених до нього позовних вимог, якщо цього відповідача також не звільнено від сплати судового збору.

Визначаючи розмір судового збору, який підлягає до стягнення, суд виходить з положень п.п.1 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», відповідно до яких, за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, справляється судовий збір у розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи вищевикладене, ціну позову, ту обставину, що позивач звільнена від сплати судового збору, суд приходить до висновку про стягнути з відповідача АТ «Альфа Банк» на користь держави судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, в сумі 1073,60 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.13, 81, 89, 95, 141, 258, 259, 263,264, 265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», треті особи: приватний виконавець виконавчого округу м.Київ Юхименко Ольга Леонідівна; приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис серія ННХ 836082, вчинений 28 серпня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною, зареєстрований в реєстрі за №19260 про стягнення з ОСОБА_1 в користь Акціонерного Товариства «Альфа Банк» заборгованості за кредитним договором №501090345 від 29 листопада 2018 року за період з 08 лютого 2019 року по 18 липня 2019 року, в сумі 12886 (дванадцять тисяч вісімсот вісімдесят шість) грн 37 коп., з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту в 2462,92 грн, прострочена заборгованість за комісією та процентами - 2857,74 грн, строкова заборгованість за сумою кредиту - 7537,08 грн, строкова заборгованість за комісією та процентами - 28,63 грн.

Стягнути з Акціонерного товариства «Альфа Банк» в користь держави судові витрати на сплату судового збору в сумі 1073 (однієї тисячі сімдесят три) грн 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено 04 серпня 2023 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач: Акціонерне товариство «Альфа-Банк», місцезнаходження: 03150, м.Київ, вул.Велика Васильківська, 100, 4.

Третя особа: приватний виконавець виконавчого округу м.Київ Юхименко Ольга Леонідівна, місцезнаходження: 02002,м.Київ, вул.Окіпної Раїси, 4А, офіс 35-Б, РНОКПП: НОМЕР_2 .

Третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, місцезнаходження: 01054, м.Київ, вул.Січових Стрільців, буд.37-41, офіс 215.

Суддя: І. І. Тхорик